OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grand Prairie

Grand Prairie és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2006 tenia 153.812 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grand Prairie tenia 127.427 habitants, 43.791 habitatges, i 32.317 famílies. La densitat de població era de 689,1 habitants/km².
Dels 43.791 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 34,1% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 46.816$ i la renda mitjana per família de 51.449$. Els homes tenien una renda mitjana de 35.300$ mentre que les dones 28.184$. La renda per capita de la població era de 18.978$. Aproximadament el 8,7% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grand Prairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grand Prairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Leònides II

Leònides o Leònidas II (en llatí Leonidas, en grec antic Λεωνίδας) fou rei d'Esparta del 254 aC al 235 aC. Era fill del traïdor Cleònim, i el 28è rei de la línia dels agíades.
Va passar la seva joventut a la cort de Seleuc I Nicàtor i es va casar amb una dona persa de nom Cratesiclea amb la que va tenir dos fills, segons diu Plutarc.
Va ser regent en nom del seu parent Àreu II i a la mort d'aquest a l'edat dels 8 anys va pujar al tron (circa 254 aC) ja amb una certa edat.
Va agafar els costums orientals molt diferents de l'austeritat espartana, però no per això va afavorir les reformes que volia imposar el seu col·lega Agis IV (245 aC-241 aC) al que acusava de voler la tirania empenyent al pobres contra els rics.
Va aconseguir que el senat espartà rebutges les propostes d'Agis, i aquest, per mitjà de l'èfor Lisandre, va treure una antiga llei que prohibia a un heràclida de casar-se amb dones estrangeres sota pena de mort. Cada nou anys els èfors observaven el cel i segons la posició de les estrelles sabien si venia alguna desgràcia i Lisandre va dir que a la seva observació (que va fer en aquell moment, quan tocava) havia vist un senyal que indicava una actuació il·legal de Leònides i s'havia de consultar a l'oracle de Delfos i mentre el rei havia de quedar suspès del seu càrrec; a més va ser acusat de participar en la traïció de Cleònim i d'haver treballat per la caiguda d'Esparta. Leònides no es va arriscar a un judici i es va refugiar al Temple d'Atena on se li va unir la seva filla Quilonis. Va ser condemnat en absència a ser deposat i el tron entregat al seu gendre Cleombrot II i Leònides amb la seva filla van haver de marxar a l'exili a Tegea.
La mala conducta d'Agesilau, l'oncle d'Agis IV, va permetre la seva restauració vers el 240 aC i per intercessió de la seva filla Quilonis va respectar la vida de Cleombrot que va ser desterrat, però a Agis IV el van executa. El germà d'Agis, Arquidam, va fugir del país, i la vídua Agiatis va ser forçada a casar-se amb Cleòmenes, fill de Leònides; el fill d'Agis, Euridàmides, si és que va arribar a ser rei només ho fou nominalment, ja que Leònides va controlar tot el poder.
Va morir circa l'any 235 aC i el va succeir el seu fill Cleòmenes III.

## Referències

* ↑ Leonidas II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 751-752
# Picot verd del Japó

El picot verd del Japó (Picus awokera) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos mixtos i de coníferes a les muntanyes de les illes japoneses de Honshu, Shikoku i Kyushu.
# Perognathus inornatus

Perognathus inornatus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. És endèmica del centre-oest de Califòrnia. S'alimenta de llavors d'herbes anuals i perennes, fòrbies i matolls. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, les sabanes i les associacions de deserts i matollars amb depressions sorrenques o sòls de textura fina. Està amenaçada per la transformació del seu entorn per a usos agrícoles.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.). Perognathus inornatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 15 agost 2015.
# Pioz

Pioz és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 190 | 380 | 627 | 864 | 2100 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Piovera

Piovera és un barri de Madrid integrat en el districte d'Hortaleza. També és conegut com a barri de Portugalete Panderón. Té una superfície de 313,96 hectàrees i una població de 14.972 habitants (2009). Limita al nord amb Canillas, a l'est amb Corralejos (districte de Barajas), al sud amb Palomas i Salvador (San Blas-Canillejas) i a l'oest amb San Juan Bautista (Ciudad Lineal). Està delimitat al nord pels carrers Silvano i Moscatelar, a l'est pel carrer Manuel Azaña, a l'oest pel carrer General Aranaz, i al sud per les avingudes d'América i de los Andes.

## Història

Els terrenys on s'assenta pertanyien al marquès de Portugalete igual que el parc del Conde Orgaz. Durant la dècada del 1930 es va urbanitzar i es va vendre a famílies obreres, però cap al 1970 s'hi va construir la Colonia Conde de Orgaz, zona residencial per a famílies benestants.

## Transports

Pel barri hi circulen quatre línies d'autobús:
* 105, Plaza de Ciudad Lineal - Barajas
* 115, Avenida de América - Barajas
* 153, Las Rosas - Mar de Cristal
* 155, Plaza Elíptica - Aluche
Les dues estacions del Metro de Madrid més properes al barri són l'Estació de Canillejas (Línia 5) i l'estació de Campo de las Naciones (Línia 8)

## Enllaços externs

* Estadística del districte Hortaleza
* Ortofoto d'Hortaleza i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.
* Barrio de Piovera Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a la Madripedia
# Portada/article maig 6
## Suec

El suec és una llengua escandinava parlada per més de nou milions de persones, principalment a Suècia i parts de Finlàndia, especialment a la costa i a les illes Åland. És en gran part mútuament intel·ligible amb el noruec, i en menor mesura amb el danès. Juntament amb les altres llengües escandinaves, el suec descendeix del nòrdic antic, el llenguatge comú dels germànics que vivien a Escandinàvia durant l'edat vikinga.
El suec estàndard és la llengua nacional que evolucionà dels dialectes del suec central al segle xix i que ja estava ben establerta a principis del segle xx. Malgrat que encara existeixen varietats regionals distintes que descendeixen dels dialectes rurals antics, la llengua parlada i escrita és uniforme i estandarditzada. Alguns dialectes difereixen considerablement del suec estàndard en gramàtica i vocabulari i no són sempre mútuament intel·ligibles amb el suec estàndard. Aquests dialectes es limiten a àrees rurals i són parlats principalment per un nombre reduït de gent amb poca mobilitat social. Tot i que no estan amenaçats d'extinció imminent, aquests dialectes han anat declinant al llarg del darrer segle, malgrat el fet que estan ben documentats i el seu ús és encoratjat per les autoritats locals.
# Platja de Verdicio

La Platja de Verdicio, també anomenada Platja de Tenrero, ja que desemboca en ella el riu del mateix nom, es troba en el concejo asturià de Gozón i pertany a la localitat de Verdicio.

## Descripció

El grau d'urbanització i d'ocupació són mitjans i de tipus residencial i el seu entorn és semi rural. El jaç té la sorra de gra fi i de color torrat. Les baixades per als vianants són molt fàcils. Els graus d'urbanització i ocupació són molt baixos però l'afluència a l'estiu i caps de setmana és massiu amb el risc que això comporta.
La zona, que forma part de la Costa Central asturiana, és «Paisatge protegit del Cap de Peñas».
Per accedir a aquesta platja cal localitzar el nucli de població més proper que en aquest cas és Verdicio. L'accés és el mateix que per a les platges de Carniciega i Aguilera per la desviació immediatament abans d'arribar a Verdicio i passar el poble de Sant Martín de Podes seguint fins al primer encreuament i agafant una estreta carretara que va en direcció al mar, a la dreta, que ja s'albira, sortint a la platja just enfront dels illots de «La Calmaniega» i «Bermeo».
Altres atractius d'aquesta platja és la proximitat de Luanco, un jaciment arqueològic i un altre jaciment paleontològic del paleolític, un conjunt dunar i pels andarines, la senda «PR-AS 25» que va des del Faro de Cap de Peñas fins al Faro de San Juan de Nieva, també anomenat Faro d'Avilés.
La platja està dotada dels següents serveis: Dutxes, àrea de pícnic, neteja, equip de vigilància, aparcament i restaurants. Per practicar surf té Categoria 2. Encara que la potència de les marees en aquesta platja són fortes, és una de les més sol·licitades d'aquesta zona pel que es recomana prendre moltes precaucions durant el bany. És una platja naturista.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=454 Arxivat 2015-02-26 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 162. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Platja de Villanueva

La Platja de Villanueva, també coneguda com a platja de la Canal, en el concejo de Llanes, localitat de Villanueva de Pría, Astúries, Espanya, és una platja que és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació i també pel paisatge càrstic). Per aquest motiu està integrada en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.
Per les seves qualitats està classificada com a platja natural, el seu entorn paisatgístic és agrest, tractant-se d'una diminuta platja de tan sols uns 20 metres de platja que es troba amagada en el final d'un estret i agut entrant de la costa que pertany en la seva part occidental a un bufó.

## Descripció

Per poder accedir a la platja els últims 500 metres cal fer-los caminant, ja que a aquesta distància no hi ha accés rodat. Quan la platja està en marea baixa no es comunica amb cap altra platja.
Es tracta d'una platja de gran valor geològic per estar envoltada i encaixada en una zona de penya-segats càrstics, quedant en el fons d'un canó, estret i allargat. Aquesta disposició fa que amb freqüència sofreixi fort onatge que pot arribar a formar un embornal. Tot això li atorga un interès paisatgístic que compensa el no ser recomanable per al bany.

## Referències

* 1 2 «Playa Villanueva de Pria o De la Canal – Llanesnet.com Tu guía de Llanes» (en castellà). [Consulta: 17 juny 2021].
* 1 2 Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana. Alejandro del Río. Ediciones Nobel. 2013. ISBN 978-84-8459-669-1. Pág.323.
* ↑ http://www.llanes.com/playas/playa-canal-villanueva Arxivat 2015-02-06 a Wayback Machine.
* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=493 Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.vivirasturias.com/asturias/llanes/playa-de-villanueva---la-canal/es Arxivat 2014-10-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.deasturias.com/playas/playas_detalle.asp?playa=159 Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.el-caminoreal.com/geo/playas/playavillanuevadepria.htm Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Platyplectrum ornatum

Platyplectrum ornatum és una espècie de granota de la família dels miobatràquids. Es tracta d'un endemisme d'Austràlia. Es troba des de Kimberley (Austràlia Occidental), al llarg del nord del Territori del Nord i nord i sud-est de Queensland fins a la costa central de Nova Gal·les del Sud.
Habita en zones seques tant costaneres com interiors, incloent-hi zones boscoses, prats i sabanes. Se sol trobar en cursos d'aigua secs i sorrencs, a certa distància d'aigua permanent. Passen l'estació seca enterrats sota la superfície en un estat dorment. Es reprodueix després de fortes pluges en aigües temporals poc profundes.
Els mascles canten mentre floten sobre la superfície de l'aigua (com per exemple sobre bassals). Les femelles ponen al voltant de 1.000 ous en un niu d'escuma que s'esfondra poques hores després formant una capa flotant. Les femelles poden criar més d'una vegada en una temporada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Platyplectrum ornatum» (en anglès). IUCN Red List. Jean-Marc Hero, John Clarke, Ed Meyer, Peter Robertson, Frank Lemckert, Dale Roberts, Paul Horner. 2004. [Consulta: 5 setembre 2014].
# Platypterygius

Platypterygius és un gènere d'ictiosaure de la família dels oftalmosàurids que va viure al període Cretaci. Estava estretament emparentat amb els gèneres Caypullisaurus i Brachypterygius.

## Referències

* ↑ Fernández M. 2007. Redescription and phylogenetic position of Caypullisaurus (Ichthyosauria: Ophthalmosauridae). Journal of Paleontology 81 (2): 368-375.
# Platyrhinoidis triseriata

Platyrhinoidis triseriata és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 91 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic oriental (des de San Francisco, Estats Units, fins a la Baixa Califòrnia, Mèxic).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Poblat ibèric del Puig de la Misericòrdia

El poblat ibèric del Puig de la Misericòrdia és un jaciment arqueològic protohistòric situat als afores del municipi de Vinaròs, El Baix Maestrat. És un conjunt que abasta tres ocupacions datades entre els segles VII-II aC.
En termes generals, el poblament és típicament iber, integrat dins del grup ètnic dels Ilercavons, pobles on també s'hi sumarien la Moleta del Remei (Alcanar) o la ciutadella del Puig de la Nau (Benicarló).

## Història

La primera ocupació pertany a l'edat del ferro entre la segona meitat del segle VII aC fins a la primera meitat del VI a.C (650-550 aC).
Les altres dos ocupacions, són ja pertanyents al món iber. Amb una primera que pertany al període de l'ibèric antic, que estén el seu habitatge entre el segle VI-V aC, on presenta la construcció d'una ampla muralla.
El darrer assentament, el més notable, se situa al segle ii aC. El que més destaca, és que aquest espai ja estava sota domini de la República Romana. Així doncs, es tractaria d'un xicotet llogaret o casa rural, d'explotació agrària, tal com assenyalen les últimes troballes. Segurament, va ser abandonat entre finals del segle II o inicis del I aC, per a passar els seus pobladors, a habitar una vil·la roma.

## Condicions actuals

L'accés al jaciment és visitable qualsevol dia de la setmana, a més a més, es troba a escassos 100m de l'ermita de la Mare de Déu de la Misericòrdia de Vinaròs. Compta amb una rampa ascendent que atorga una visió completa del jaciment i de la Plana de Vinaròs.
Malauradament, el poblat ha estat soterrat durant molts d'anys per la construcció d'una creu gegant al segle xx, cosa que ha deteriorat prou l'estat i condicions de les edificacions iberes. Tanmateix, cada estiu des del 2013 s'estan realitzan campanyes arqueològiques que han ajudat a ampliar la conservació i prevenció del jaciment, a més de traure a la llum un ric patrimoni local i cultural.

## Bibliografia

* OLIVER FOIX, Arturo (1996) Poblamiento y territorio protohistóricos en el llano litoral del Baix Maestrat (Castellón) Castelló de la Plana: Sociedad Castellonense de Cultura

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Yacimientos Arqueológicos en la provincia de Castellón, Comunitat Valenciana, España, Europa». [Consulta: 13 febrer 2020].

## Enllaços externs

* «Puig de la Misericòrdia: un singular assentament ibèric» Web de "Castellón Arqueológico"
* Resultats de les campanyes arqueològiques: «Memòria de resultats» Web d' "Associació Cultural d'Amics de Vinaròs"
# Port autònom de París

El port autònom de París (PAP) és l'organisme públic que administra les instal·lacions portuàries a les 500 km de vies navegables de l'Illa de França.
El PAP té un estatut de EPIC o Établissement public à caractère industriel et commercial (Establiment públic de caràcter industrial i comercial). Ocupa uns 200 persones i realitza un volum de negocis de 58 milions d'euros. El PAP administra uns 10 km² d'espais portuaris als marges del Sena, de l'Oise, del Marne i del Loing. És el primer port fluvial francès i el segon port europeu, rere Duisburg i abans del port autònom de Lieja.

## Enllaços externs

* Web del Port autònom de París
# Port Washington

«Port Washington» té aquests significats:
* Port Washington (Nova York), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Port Washington (Ohio), població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
* Port Washington (Wisconsin), població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin
* Port Washington North, població dels Estats Units a l'estat de Nova York
# Plectrohyla hazelae

Plectrohyla hazelae és una espècie de granota endèmica de Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Plectrohyla hazelae. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 6 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Polimela

Polimela és el nom dels següents personatges:
* Polimela (filla de Filant).
* Polimela (filla d'Èol).
* Polimela (filla de Peleu).
# Torre Talaiola (Santa Pola)

La Torre de la Talaiola va ser una de les torres de vigilància costanera que es van aixecar des de 1552 en el litoral alacantí. Estava situada en el punt més alt del cap de Santa Pola i, donada la seua bona visibilitat, en 1858 s'hi erigir a sobre l'actual far de Santa Pola.
Era una torre de planta quadrada, atalussada en tot el seu cos i rematada per una cornisa. En les seues parets de maçoneria apareixien obertures d'espitlleres horitzontals, i les cantonades estaven fetes amb carreus. Actualment es troba molt modificada, arrebossada i pintada, però és encara identificable.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Talaiola, torre de». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Historia. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
* ↑ «Los faros de la provincia de Alicante» (en español). Alicante Vivo, 26-06-2007. [Consulta: 5 juliol 2010].
# Vescomtat de Fronsac

El vescomtat de Fronsac fou una jurisdicció feudal de Gascunya (després Guyena) sorgida al segle xii. Dominava l'entrada a la Garona des de l'oceà.
Del 1152 al 1453 fou un feu anglès. El 1360 el rei d'Anglaterra va aconseguir incloure al tractat de Brétigny una clàusula que l'autoritzava a establir al ducat de Guyena una cort de justícia dependent del regne d'Anglaterra cosa que canviava la situació dels senyors locals fins llavors sotmesos a la justícia francesa, i que els afeblia considerablement; la majoria s'inclinava per ajudar a França a eliminar el poder angles a Guyena. Guillem Sanç de Pommiers, vescomte de Fronsac fou dels que pensava així però el seu complot fou descobert i tot i els serveis que el seu pare i altres ancestres havien fet a la corona anglesa, no fou perdonat i va morir vers 1367; els seus dominis foren confiscats. Assalida de Pommiers va aportar els drets a Elies III de Grignols (vers 1364-1401) i després van passar al seu fill Francesc de Grignols (vers 1401-?) que es va titular vescomte de Fronsac en els dominis heretats de la mare. El seu fill Carles I de Grignols (?-1468) fou reconegut pel rei de França com a vescomte de Fronsac; el fill Jian I de Grignols fou camarlen del rei Carles VIII que el va reconèixer com a feudatari inmmediat de la corona (tal com havien concedit els comtes de Périgord el 1277), com a vescomte de Fronsac i com a comte/príncep de Chalais i comte de Périgord a més d'altres distincions. Vivia encara al març de 1508 i el va succeir el seu fill Francesc II de Grignols (1508-?) que va portar els mateixos títols (Grignols, Fronsac i Chalais).
El 1620 Fronsac fou donat com a ducat al cardenal Richelieu en la família del qual restara fins a la revolució.

## Llista de vescomtes

* Ramon I ?-1155
* Ramon II 1155-1182
* Guillem Manaieu I 1182-1190
* Guillem Ais 1190-1231
* Ramon III 1231-1280
* Guillem Ananieu II 1280-1289
* Ramon IV 1289-1315
* Ramon V 1315-1363
* Joana d'Albret 1363-1426
* Guillem Sanç I (Guillem Sanç III de Pommiers) marit de Joanava vers 1352-1367
* Guillem Sang II (Guillem Sanç IV de Pommiers, 1367-1375

## Referències

* Fronsac Arxivat 2010-04-27 a Wayback Machine.
* Guillaume-Sanche, Elie de Pommiers et leurs frères, per Françoise Beriac i Eric Ruault
# Seebach (Baix Rin)

Seebach (en alsacià Seebàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.672 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes del Pays de Wissembourg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.412 | 1.509 | 1.616 | 1.512 | 1.541 | 1.672 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Raymond Weissbeck |
| 2008-2014 | Théo Schimpf |
| 2014-2020 | Michel Lom |
# Cantó de Vitry-sur-Seine-Est

El cantó de Vitry-sur-Seine-Est és un antic cantó francès del departament de Val-de-Marne, que estava situat al districte de Créteil. Comptava amb part del municipi de Vitry-sur-Seine.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Vitry-sur-Seine-1 i el cantó de Vitry-sur-Seine-2.

## Municipis

* Vitry-sur-Seine (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-2001 | Michel Germa | PCF |
| 2001- | Evelyne Rabardel | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 27.694 | 27.812 | 27.034 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||