OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un malheur n'arrive jamais seul

Un malheur n'arrive jamais seul, venut als Estats Units com a Misfortune Never Comes Alone i a la Gran Bretanya com a Accidents Never Happen Singly, és un curtmetratge mut francès del 1903 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat el 451–452 als seus catàlegs.

## Sinopsi

Davant d'un cos de guàrdia, un home està de guàrdia. Arriben els transeünts, es deixa un cotxe de bombers. Un home repara un fanal. El guàrdia s'adorm, un bromista substitueix la seva pistola per la llança d'aigua. Aleshores passa un superior de la guàrdia i desperta el desgraciat adormit. Esporuguit, agita la seva llança, que enfonsa el superior i assota el reparador de llums. El llum cau sobre l'oficial, el reparador juga amb la seva llança sobre els habitants de la caseta i els guàrdies. Finalment aconsegueix pujar per la façana i entrar a un apartament, després escapar. Després fan caure una Columna Morris.

## Producció

Méliès interpreta el fanaler de la pel·lícula, que es va fer l'hivern de 1902-1903. La columna publicitària que es veu a la pel·lícula inclou dos anuncis per al mateix Méliès, i un per a Chocolat Menier. Els efectes especials de la pel·lícula es creen amb escamoteigs.

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 345, ISBN 9782732437323
* 1 2 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 118–119, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* Un malheur n'arrive jamais seul a YouTube
# Vaixell museu

Un vaixell museu és aquell vaixell que ha estat conservat després de la seva vida en actiu, recondicionat com museu i obert al públic amb finalitats educatives, turístiques o commemoratives.
Hi ha diversos centenars de vaixells museu a nivell mundial, de diversos tipus i antiguitat, estant alguns d'ells associats a museus marítims que complementen l'exposició. La majoria dels vaixells donats de baixa acaben desballestats i venuts com a ferralla, i també en el cas de les naus militars solen ser enfonsades en exercicis de tir. Només uns pocs vaixells acaben sent preservats per la seva importància o singularitat històrica, normalment després de la pressió d'associacions privades, voluntaris, entusiastes i antigues tripulacions. El procés de reconversió en un vaixell museu sol ser llarg i costós, tant econòmicament com tècnica.
L'HMS Victory és el vaixell més antic encara en servei i que funciona també com a vaixell museu.

## Referències

* ↑ Conserving Unique and Historic Ships Maritime Park Association (en anglès)
# Vaixell funerari

Un vaixell funerari o vaixell tomba forma part d'una cerimònia funerària en què s'usa com a receptacle per al difunt i els seus béns, o com a part dels béns. Aquesta tècnica d'inhumació era usada pels anglosaxons, els merovingis, els vikings i, a vegades, per alguns faraons de les primeres dinasties de l'antic Egipte.

## Vaixells funeraris trobats

* Barca funerària de Kheops, Guiza (dinastia IV d'Egipte)
* Gokstad, Noruega
* Ladby, Dinamarca
* Oseberg, Noruega
* Sutton Hoo, est d'Anglaterra
* Tune, Noruega
* Valsgärde, Suècia
* Vendel, Suècia
* Sarskoye Gorodishche, prop de Rostov
* Timerevo, prop de Iaroslavl

## Vegeu també

* Ibn Fadlan, viatger musulmà testimoni dels vaixells tomba del segle x.
* Barca solar.
# Van Buren (Maine)

Van Buren és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 2.631 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Van Buren tenia 2.631 habitants, 1.095 habitatges, i 704 famílies. La densitat de població era de 29,9 habitants/km².
Dels 1.095 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 22,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.038 $ i la renda mediana per família de 29.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.411 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 12.651 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 22,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Van Buren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Van Buren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vaca alacantina

La vaca alacantina o molt sovint també anomenada vaca murciana o murciana llevantina és una raça bovina autòctona de les comarques del sud del País Valencià i de l'oest d'Andalusia i la Regió de Múrcia. La major part de la població es troba a la Regió de Múrcia. També és a províncies limítrofes com Albacete o Almeria. La filogènia d'aquesta raça no ha estat establerta. La seua història és la d'un bon nucli de treball amb bones aptituds càrnies. Està oficialment classificada en perill d'extinció des de 1979, constituint una reserva genètica que cal preservar doncs poden quedar entre vint i cinquanta exemplars, la gran majoria d'aquests en la Regió de Múrcia.

## Enllaços externs

* Informació sobre la raça del Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural i Marí (en castellà).
# Vektor Grafix

Vektor Grafix va ser una empresa del Regne Unit que es dedicava a crear videojocs, el cap era Andy Craven, i va ser adquirida per Microprose el 1992. L'empresa se situa a la ciutat de Leeds, i després que Microprose hagués adquirit l'empresa, l'estudi de Leeds va esdevenir un dels seus estudis de desenvolupament.
Vektor Grafix va ser fundat per Andy Craven i Danny Galagher el 1986, i el seu primer llançament va ser un videojoc recreatiu anomenat Star Wars pels ordinadors ZX Spectrum, Amstrad CPC i Commodore 64, publicat per Domark. Es va llançar una versió de MS-DOS (publicat per Broderbund als EUA), i aquest va ser seguit ràpidament pel videojoc The Empire Strikes Back.
Vektor va esdevenir com a empresa important en els videojocs 3D, i llavors és quan va ser comprat per Microprose el 1992.

## Videojocs creats per l'empresa

* Star Wars (1987)
* The Empire Strikes Back
* Ringwars
* Fighter Bomber
* Strike Aces
* Fighting Soccer
* Shuttle: the Space Flight Simulator
* B-17 Flying Fortress
* Killing Cloud

## Enllaços i referències

* Entrevista a Andy Craven de Crash Magazine (anglès)
# Vejovis

Vejovis o Vejove és un déu de la mitologia romana de caràcter ambivalent; per una banda és el déu del llamp i fereix els humans (compartint aquest atribut amb Júpiter però Vejovis sempre tenia sentit negatiu) i per l'altra era invocat per a la curació dels malalts (probablement aquesta creença era d'origen etrusc). Era de caràcter essencialment infernal i sembla que als inicis havia presidit els pantans i les manifestacions volcàniques. Protegia els boscos sagrats i apareix representat amb llamps, fletxes i una cabra que l'acompanya. Tardanament es va identificar amb Apol·lo, que tenia un santuari antiquíssim al Capitoli i un altre a l'illa Tiberina. Vejovis era un déu gentilici de la Gens Júlia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 546. ISBN 9788496061972.
# Uri Barbash

Uri Barbash (hebreu אורי ברבש; nascut el 24 de desembre de 1946) és un director de cinema israelià.
El 1984 va dirigir la pel·lícula Me'Ahorei Hasoragim, escrita pel seu germà Benny Barbash i Eran Preis. que va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.La pel·lícula tracta sobre una presó superpoblada on els presos jueus i àrabs deixen de banda els seus prejudicis i uneix-te en un pla de fugida agosarat.
La seva pel·lícula Ehad Mishelanu (1989) és un drama israelià sobre un policia militar enviat a investigar els seus antics companys en una unitat de paracaigudistes d'elit acusat de l'assassinat d'un àrab que va matar un membre de la unitat. El guió va ser escrit pel germà del director, Benny Barbash, un activista per la pau i dramaturg.

## Filmografia

* Me'Ahorei Hasoragim (1984)
* Unsettled Land The Dreamers (1987)
* Ehad Mishelanu (1989)
* Real Time (1991)
* Me'Ahorei Hasoragim II (1992)
* Primavera del 41 (2008)
* Black Honey: The Poetry and Life of Avraham Sutzkever (2018)
* The Girl from Oslo (2021)

## Referències

* ↑ Anderman, Nirit «New Uri Barbash Film Sets a Love Triangle in Holocaust-era Poland». Haaretz, 23-10-2008 [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ «The 57th Academy Awards (1985) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 30 octubre 2013].
* ↑ One of Us Review. Movie Reviews - Film - Time Out London
* ↑ «'The Girl from Oslo' director talks to i24NEWS».
# Uri (Sardenya)

Uri (en sard, Uri) és un municipi italià, dins de la província de Sàsser. L'any 2007 tenia 3.050 habitants. Es troba a la regió del Tataresu. Limita amb els municipis de l'Alguer, Ittiri, Olmedo, Putifigari, Sàsser i Usini.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Giovanni Antonio Biddau | Llista cívica |
Viccionari
# Uri (desambiguació)

«Uri» té aquests significats:

## Geografia

* Uri (cantó de Suïssa)
* Uri (població de Sardenya)

## Onomàstica

Abreviatura col·loquial del prenom català Oriol, usat de manera preferent per algunes persones
* Uri Giné

## Sigla

* Identificador uniforme de recursos (sigla URI, pel seu nom en anglès Uniform Resource Identifier)
# Vallsera

Vallsera era un poble, actualment despoblat, del terme comunal dels Angles, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Estava situat al nord del terme dels Angles, al límit amb la comuna de Formiguera, a l'entorn del lloc on el Rec de Vallsera s'aboca en la Lladura, en els llocs ara coneguts com els Camps de Vallsera, la Iglesieta de Vallsera, el Forn de Calç i la Farga.
Del poble, desaparegut fa segles, en queden les restes de l'església de Santa Maria de Vallsera, així com un molí i farga. La resta és del tot en ruïnes, que es poden reconèixer en alguns indrets, mentre que en d'altres són del tot desaparegudes.

## Història

El Capcir conserva poques traces d'activitat humana anteriors a l'arribada dels carolingis, el 793. Amb aquesta arribada, hi fou instaurat el sistema feudal, i tota la vall de l'Aude es va integrar en el Comtat de Rasès, tot i que en aquell moment aquesta vall era pràcticament deserta o, en tot cas, només poblada de forma dispersa, a través de dominis agrícoles esparsos, característics de les zones de muntanya.
L'església de Santa Maria de Formiguera ja consta l'any 833, cosa que demostra que a mitjan segle IX va començar el poblament de la vall del Capcir, principalment a partir de l'impuls donat per l'abat de Sant Jaume de Jocou, al Rasès. Vallsera és esmentat el 1011, quan Guifré II va donar a Sant Miquel de Cuixà la vall d'Ursaria (Ossera, que amb el pas del temps esdevindria el -sera posposat al mot vall), juntament amb Esposolla i Odelló de Real, aleshores denominat Odelló de Caramat. Així, Cuixà va esdevenir amo de quasi tot el Capcir.
Amb la creació del Regne de Mallorques, el 1276, i les rivalitats tant amb el rei de França com amb el de Regne de Catalunya i Aragó, el Capcir fou escenari de nombroses confrontacions, com les del 1312, quan bandes armades procedents del nord, amb el comte d'Armanhac al davant, van fer pillatge a Vallsera, es van enduer el bestiar i van arruïnar el poble.
A partir del 1347, i al llarg de tres anys, la pesta va fer estralls al Capcir. Vallsera la patí de forma especial: tots els habitants en moriren. Poc després va ser repoblat, però no es va aixecar mai més del tot. El 1701 l'abat de Sant Miquel de Cuixà cedí el poblet als Angles a canvi de 450 escuts, i el poble va deixar de ser independent. La població anà declinant, fins a l'extinció definitiva durant el segle xviii.

## Referències

* ↑ Vallsera en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «4 - Els Angles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Bonnery, André; Adell i Gisbert, Joan-Albert. «Els Angles: Santa Maria de Vallsera». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Angles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Història i fotografies (francès)
# Vaccí contra la varicel·la

El vaccí contra la varicel·la o vacuna contra la varicel·la és una vacuna que s'administra amb dues dosis, en el medi escolar, als joves de 12 anys que no l'hagin rebut anteriorment ni hagin passat la malaltia. En la infància està indicada la vaccinació, amb dues dosis als afectats de determinades malalties que en cas de coincidir amb una varicel·la podrien patir greus complicacions.
Des de 2013 el Ministeri de Sanitat espanyol ha restringit la venda del vaccí a les oficines de farmàcia.

## Referències

* ↑ «Canal salut». Generalitat de Catalunya. Departament de Salut, 09-09-2013. [Consulta: 23 octubre 2014].
* ↑ «Es manté la restricció del vaccí contra la varicel·la a les oficines de farmàcia». Federació d'Associacions de Farmàcies de Catalunya, 18-09-2013. [Consulta: 23 octubre 2014].
# Vaccí de CureVac contra la COVID-19

El vaccí de CureVac contra la COVID-19 (o CVnCoV, composta per zorecimeran) és un vaccí contra la COVID-19, candidat, desenvolupat per CureVac i la Coalició per a les Innovacions en Preparació per Epidèmies (CEPI).

## Descripció

CVnCoV és una vacuna d'ARNm que codifica una part mínima de la proteïna S del SARS-CoV-2 i activa el sistema immunitari contra ella. La tecnologia CVnCoV no interactua amb el genoma humà.
CVnCoV utilitza ARN no modificat, a diferència de la vacuna de Pfizer–BioNTech i la vacuna de Moderna, en que ambdues utilitzen ARN missatger amb nucleòsids modificats.

## Referències

* ↑ (15 març 2020). "CureVac focuses on the development of mRNA-based coronavirus vaccine to protect people worldwide". Nota de premsa.
* 1 2 «Developing mRNA-vaccine technologies». RNA Biology, 9, 11, 01-11-2012, pàg. 1319–30. DOI: 10.4161/rna.22269. PMC: 3597572. PMID: 23064118.
* ↑ «Understanding mRNA COVID-19 vaccines». US Centers for Disease Control and Prevention, 18-12-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «COVID-19». CureVac. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ Dolgin, Elie «COVID-19 vaccines poised for launch, but impact on pandemic unclear». Nature Biotechnology, 25-11-2020, pàg. d41587–020–00022-y. DOI: 10.1038/d41587-020-00022-y. PMID: 33239758.
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Vinalopó Mitjà

El Vinalopó Mitjà és una comarca del sud del País Valencià, amb capital a Elda. Es troba al curs mitjà del riu, a la vall del Vinalopó. Limita al nord i oest amb l'Alt Vinalopó, a l'est amb l'Alacantí i al sud amb el Baix Vinalopó. L'economia principal és la indústria del calçat, del marbre i variades, i en agricultura els vins i raïm de taula.
Aquesta comarca consta de dues comarques històriques, per una part el Vinalopó Mitjà pròpiament dit, i les Valls del Vinalopó, conformada pels municipis de parla valenciana. Tant la proposta de comarques de Ferran Llopis com d'Emili Beüt entenien aquesta com una comarca independent del Vinalopó Mitjà.

## Municipis

Les dades bàsiques dels «11 municipis», amb les xifres de població del padró municipal d'habitants 2023, són:
| Municipi | Habitants (2023) | Sup. (km²) | Dens. (2023) (hab./km²) |
| Elda | 53.054 | 45,8 | 1.158,4 |
| Petrer | 33.914 | 104,3 | 325,2 |
| Novelda | 25.771 | 75,7 | 340,4 |
| Asp | 21.473 | 69,8 | 307,6 |
| Monòver | 12.542 | 152,4 | 82,3 |
| Montfort | 8.777 | 79,5 | 110,4 |
| el Pinós | 8.281 | 126,5 | 65,5 |
| el Fondó de les Neus | 2.698 | 68,8 | 39,2 |
| la Romana | 2.632 | 43,3 | 60,8 |
| l'Alguenya | 1.395 | 18,4 | 75,8 |
| el Fondó dels Frares | 1.311 | 12,6 | 104,0 |
| Vinalopó Mitjà | 171.848 | 798,0 | 215,3 |
La majoria de municipis són de predomini lingüístic valencià, excepte la capital, Elda i els municipis d'Asp i Monfort del Cid que sumen la meitat de la població comarcal. No obstant això, existeixen conurbacions i molta intermigració en la comarca. Per la qual cosa, els límits i percentatges de parlants poden variar molt sensiblement de zones i barris de la mateixa ciutat, especialment en les conurbacions que tenen municipis amb diferent predomini lingüístic: Elda-Petrer i Novelda-Asp-Monfort. A més, el municipi del Fondó de les Neus, oficialment valencianoparlant, té al seu terme municipal els llogarets castellanoparlants d'El Rebalso i La Canalosa.

## Comarca històrica

El Vinalopó Mitjà és una comarca històrica que ja apareixia com a Conca del Vinalopó al mapa de comarques d'Emili Beüt "Comarques naturals del Regne de València" publicat l'any 1934. L'única diferència és que ençà no s'hi incloïen els municipis d'Asp, Elda, Montfort del Cid i Petrer, que aleshores pertanyien a l'antiga comarca dels Plans de Villena.

## Referències

* ↑ «1996-2023: Cifres Oficials de Població dels Municipis Espanyols». [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ Ponce, Gabino; Palazón, Salvador. «El Vinalopó Mitjà». A: Juan Piqueras Haba (director). Geografia de les comarques valencianes. vol. VI. València: Foro Ediciones, S. L., 1995, p. 105-136. ISBN 84-8186-024-7.

## Vegeu també

* Llista de monuments del Vinalopó Mitjà
* Escuts i banderes del Vinalopó Mitjà
# Vicious Circle

Vicious Circle és un àlbum publicat el 1995 per L.A. Guns. La majoria de les cançons les canta en Phil Lewis, però la cançó "Nothing Better To Do", la canta en Kelly Nickels, i la cançó "Tarantula" és instrumental. En l'àlbum, el bateria MC Bones actua en diverses cançons. El cantant, Phil Lewis i el bateria MC Bones també van tocar junts al grup Filthy Lucre. El Filthy Lucre de Phil Lewis i MC Bones hi ha també Steve Dior i Jim Wirt cantant de veus de fons. Jim Wirt, també va ser el productor i enginyer de l'àlbum.

## Cançons

* "Face Down"
* "No Crime"
* "Long Time Dead"
* "Killing Machine"
* "Fade Away"
* "Tarantula"
* "Crystal Eyes" (Cançó extra als EUA i Europa)
* "Nothing Better to Do"
* "Chasing The Dragon"
* "Kill That Girl"
* "I'd Love to Change The World"
* "Who's In Control" (Let 'Em Roll)
* "I'm the One"
* "Why Ain't I Bleeding"
* "Kiss of Death"
* "Death In America" (Cançó extra al Japó)
* "Empire Down" (Cançó extra al Japó)

## Formació

* Phil Lewis: Cantant, excepte "Tarantula" i "Nothing Better To Do"
* Tracii Guns: Guitarra
* Mick Cripps: Guitarra rítmica, teclats, veus de fons
* Kelly Nickels: Baix, veus en "Nothing Better To Do"
* Bateria per MC Bones, Dorian Grey, Michael Grombacher, Steve Riley, i Nickey "Beat" Alexander
* Veus de fons per Steve Dior i Jim Wirt dels Filthy Lucre
* Jim Wirt: Productor i enginyer
# Uyeasound

Uyeasound és un poble de l'illa d'Unst, l'illa més al nord de l'arxipèlag de les Shetland, Escòcia. S'anomena així per l'estret proper que du el mateix nom, i que separa Unst de l'illa d'Uyea.
Uyeasound acull les restes del Greenwell's Booth, un magatzem comercial hanseàtic probablement construït el 1646 i utilitzat des de principis del segle XVIII per la família Scott per a les seves operacions comercials, A Uyeasound hi ha també el castell de Muness, la fortalesa situada més al nord del Regne Unit.
A prop del castel de Munessl hi ha la Uyeasound Kirk, una església que es va construir el 1850. L'any que apareix inscrit, el 1843. També hi ha un petit far construït l'any 1980 a l'oest de la població. Al nord, al llogaret de Clivocast, hi ha el menhir d'Uyea Breck i el menhir de Clivocast.

## Referències

* ↑ «Uyeasound» (en anglès). Scotish Places. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «Uyeasound» (en anglès). Undiscovered Scotland. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «Grenwell’s Booth, Uyeasound» (en anglès). Murray Foote, 28-07-2013. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «Unst, Uyeasound, Greenwell's Booth» (en anglès). Canmore. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «Uyeasound Eastside» (en anglès). BBC. Arxivat de l'original el 2016-08-07. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Uyeasound Kirk» (en anglès). BBC. Arxivat de l'original el 2016-08-07. [Consulta: 21 maig 2023].
# Villy-le-Bois

Villy-le-Bois és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villy-le-Bois era de 60 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 20 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. Tots els 20 habitatges eren cases. Dels 20 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 6 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villy-le-Bois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 28 eren actives i 12 eren inactives. De les 28 persones actives 27 estaven ocupades (15 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 home). De les 12 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una entitat de l'administració pública.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villy-le-Bois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villy-le-Bois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.