OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudo-Sinesi

Sinesi (Synesius, Συνέσιος) o Pseudo-Sinesi és el nom d'un tractat en grec sobre febres publicat el 1749 ("Synesius de Febribus, quem nunc primnum ex Codice MS. Bibliothecae Lugduno-Batavae edidit, vertit, Notisque illustravit Jo. Steph. Bernard. Accedit Viatici Constantino Africano interprete lib. vii. pars". Com es veu pel seu títol és un tractat de medicina amb descripció de malalties i els seus tractaments.
Encara que atribuït a un metge de nom Sinesi, després es va veure que era part d'una obra en set llibres de nom Βίβλος λεγομένη Τὰ Ἔφόδια τοῦ Ἀποδημοῦντος, συντεθειμένη παρὰ Ἔπρου Βγζαφὰρ τοῦ Ἔβη Ἐλζηζὰρ, ηεταβληθεῖσα εἰς τὴν Ἑλλάδα γλῶσσαν παρὰ Κωνσταντίνου πρωτασηκρήτον τοῦ Ῥηγίνου, i sembla evident que l'autor fou en realitat Constantí Africà.
Constantí Africà va deixar diverses obres entre les quals "De omnium Morborum, qui Homini accidere possunt, Cognitione et Curatione" o "Viaticum" que és l'obra abans esmentada com a Pseudo-Sinesi, probablement una traducció d'una obra original d'Abú Ja'far Ahmed Ibn Ibrahím Ibn Abí Kháled, o Ibnu-l-Jezzár. (Constantí l'anomena Abú Jafar Ibnu-l-Jezzár o Ahmed Ibn Ibrahím Ibn Abí Kháled) un deixeble de Ishak Ibn Soleiman Al-Israilí (conegut per Isaac Judaeus), que va viure a Kairuan on va morir el 1004 o 1005, eminent autor d'obres de medicina, metafísica, historia i altres camps entre les quals Zádu-l-Musáfer, "Viaticum Peregrinautium" en set llibres.
# Ponts de Khudaafarin

Ponts de Khudaafarin o Khoda Afarin (àzeri: Xudafərin körpüləri, persa: پل خداآفرین:) són dos ponts d'arc que es troben a la frontera entre l'Iran i l'Azerbaidjan i connecten els costats nord i sud del riu Araxes. Localitzats a la històrica Ruta de la seda, el pont d'11 arcs va ser construït durant els segles XI-XII i el pont de 15 arcs durant el segle XIII.
Després de l'ocupació del Districte de Cəbrayıl per part de les forces armènies el 1993, els ponts estan sota control de la República d'Artsakh.

## Referències

* ↑ www.sirang.com, Sirang Rasaneh. «Khoda Afarin Bridge 2020 Tourist Attraction in Kalibar, travel to iran, Visit Iran». [Consulta: 20 octubre 2020].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ponts de Khudaafarin
# Lorda (prenom)

Lorda és un prenom femení català, la variant simplificada del prenom Maria de Lorda que pren el nom de l'advocació mariana de la Mare de Déu de Lorda. Originalment, els prenoms derivats d'advocacions marianes completaven el nom de Maria (Maria de) fins que han pres significat per si mateixos, i, lògicament, són femenins. La seva etimologia és la mateixa que el topònim de Lorda, a Bigorra.
La festa onomàstica és l'11 de febrer, en honor de la Mare de Déu de Lorda. També, però, hi ha una serventa de Déu catalana en procés de beatificació que adoptà el prenom Maria Lourdes, Carme Sala i Bigas.

## Difusió

Atès que l'occità, la llengua pròpia de Bigorra, pateix una situació de substitució lingüística accentuada i la difusió de la Mare de Déu de Lorda es va fer bàsicament en francès, aquesta variant ha estat sovint substituïda en català i occità per la variant francesa del topònim, Lourdes o Maria de Lourdes, la més difosa internacionalment.

## Biografies

* Variant Lourdes:
** Lourdes Muñoz Santamaría, política
** Lourdes Iriondo Mujika, cantant basca
** Lourdes Boïgues, escriptora valenciana
** Lourdes Becerra Portero, esportista
** Lourdes Álvarez García, escriptora asturiana
** Lourdes Flores Nano, política peruana
** Maria de Lourdes Villiers Farrow, més coneguda com a Mia Farrow, actriu americana

## Referències

* ↑ «Vocabulari de noms de persona. Academia Valenciana de la Llengua». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 abril 2012].
* ↑ Col·lectiu, pàg. 72. «Llenguatge i cultura».
* ↑ http://esglesia.net/santoral Arxivat 2011-12-20 a Wayback Machine.
# Julià Grau i Santos

Julià Grau i Santos (Canfranc, Jacetània, 1937) és un pintor català. És fill d'Emili Grau i Sala i d'Àngels Santos i Torroella també pintors, i nebot de Rafael Santos Torroella.
Es forma a Barcelona molt vinculat a l'escola de Sant Jordi de la Universitat. Conrea el paisatge i la figura, com també el gènere de composició. Treballa en diferents camps com el dibuix, les aquarel·les, la pintura al pastel i la terrissa.

## Exposicions

Des de la seva primera exposició a la Sala Libros de Zaragoza (1957) ha realitzat més de cent exposicions podent destacar-ne:
* 1999 - Sala de Exposiciones Antiguo Convento de las Carmelitas, Cuenca.
* 1998 - Galeria Juan Gris, Madrid. - Galeria Foz, Sitges, Barcelona.
* 1987 - Justin Lester Gallery, Los Angeles, USA.
* 1979 - Galeria del Cisne, Madrid.
* 1968 - Salon des Artistas FranÃ§ais, Grand Palais, Paris.

## Premis i reconeixements

Ha estat guardonat, entre altres premis, amb la Medalla Ramon Rogent del Saló de Maig de Barcelona (1962), el premi Villa de Palamós (1968) i la Medalla d'Honor del Premi BMW (1987). Fou nomenat membre associat de la Societé Nationale des Beaux Arts (1979).

## Referències

* 1 2 Fitxa de Julià Grau i Santos
* 1 2 «Julià Grau i Santos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bio a artspain». Arxivat de l'original el 2009-03-27. [Consulta: 24 març 2012].
* 1 2 «Fitxa a picassomio». Arxivat de l'original el 2012-03-12. [Consulta: 24 març 2012].
# Almens

Almens és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Hinterrhein.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Livedo reticular

La livedo reticular (o del llatí: livedo reticularis) és una troballa comuna de la pell que consisteix en una coloració moradenca en forma de xarxa. Es produeix per la reducció del flux sanguini a través de les arterioles que subministren els capil·lars cutanis, donant lloc a una sang desoxigenada que es mostra com una decoloració blava. Aquest pot ser un efecte secundari d'una malaltia que augmenta el risc d'una persona de formar coàguls, inclosa una àmplia gamma de trastorns patològics i no patològics.
Aquest trastorn pot ser normal o relacionat amb una patologia subjacent més severa. El seu diagnòstic diferencial es divideix generalment en possibles malalties sanguínies (com anèmies), malalties autoimmunitàries (reumatològiques), malalties cardiovasculars, càncers i trastorns endocrins (hiperlipidèmia), deficiències nutricionals, fàrmacs/toxines. Generalment (en el 80% dels casos) es pot diagnosticar per biòpsia.
Es pot agreujar per l'exposició al fred i es produeix sovint a les extremitats inferiors.
El nom d'aquest trastorn deriva del llatí livere que significa blavós i reticularis que es refereix al patró similar a una xarxa.

## Referències

* ↑ Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. Dermatology: 2-Volume Set. St. Louis: Mosby, 2007, p. 1615. ISBN 978-1-4160-2999-1.
* ↑ "livedo reticularis" en el Diccionari mèdic de Dorland
* ↑ Kroshinsky; Stone, John H.; Bloch, Donald B.; Sepehr, Alireza «Case 5-2009 — A 47-Year-Old Woman with a Rash and Numbness and Pain in the Legs». New England Journal of Medicine, 360, 7, 01-02-2009, pàg. 711–20. DOI: 10.1056/NEJMcpc0807822. PMID: 19213685.
* ↑ Sundriyal, Deepak; Kumar, Naveen; Kumar, Gaurav; Walia, Meenu «Livedo reticularis heralding hypercalcaemia of malignancy». Case Reports, 2014, 15-05-2014, pàg. bcr2013201371. DOI: 10.1136/bcr-2013-201371. PMC: 4024535. PMID: 24832704.
# Nisan de Gessa

Nisan de Gessa (francès Nizan-Gesse) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 22 agost 2010].
# Pseudo-Cesi Bas

Sota el nom de Ars Caesii Bassi de Metris es conserva en uns manuscrits un petit tractat de mètrica, en general considerat de poc valor, que tradicionalment havia estat assignat al poeta i gramàtic Cesi Bas, però que actualment hom considera un resum parcial d'una obra original seva. L'obra apareix a la Grammaticae Latinae Auctores Antiqui de Putschius. Convencionalment, hom anomena l'autor d'aquest opuscle Pseudo-Cesi Bas.

## Referències

* ↑ «Caesius 17». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 472.
# Kōhei Uchima

Kōhei Uchima, (en japonès: 内間 康平, Urasoe, prefectura d'Okinawa, 8 de novembre de 1988) és un ciclista japonès, professional des del 2011 i actualment a l'equip Nippo-Vini Fantini.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia
* 2011
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Singkarak
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia

## Referències

* ↑ «世界選手権日本代表選手が決定». Cyclist Sanspo. [Consulta: 25 setembre 2015].
* ↑ «Uchima Yasuhira senshu keiyaku shūryōnōshirase» (en japanese). Plantilla:UCI team code. Katayama Planning Co., Ltd., 31-08-2020. [Consulta: 10 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Procopi de Gaza

Procopi de Gaza va ser un retòric grec i cristià que va viure a Gaza al segle VI (c. 465 - 528) i que va pertànyer a la Segona Sofística.

## Biografia

Es pensava que era el germà del bisbe Zacaries Retòric. S'han conservat d'ell diversos escrits de caràcter profà (per exemple, un panegíric de l'emperador romà d'Orient Anastasi I i cent seixanta-dues cartes), així com una catena o cadena d'obres exegètiques (sobre l'Octateuc, els Llibres dels Reis, Cròniques, Isaïes, Proverbis, Càntic dels Càntics i Eclesiastès) que es troben entre les més antigues, i les principals fonts de les quals són Basili de Cesarea, Gregori de Nazianz i Ciril d'Alexandria.
Considerat com el principal representant de la cèlebre Escola de Gaza, que conreava l'art oratori en l'estil grec antic més pur i aticista, ell va passar la major part de sa vida en aquesta vila ensenyant i escrivint; sense prendre partit en les bregues teològiques que agitaven la seua època. Se suposa que va ser alumne de Doroteu de Gaza.
Una part de la seua producció ha sigut transmesa pels manuscrits sota el nom del seu deixeble Χορίκιος (Jorici de Gaza), que li va compondre a més un Encomi. Les seues obres es troben en la Patrologia Graeca de Migne, LXXXVII; les seues cartes Epistolographi graeci, edició de R. Hercher (1873).

## Obres conservades (en edicions modernes)

* Clavis Patrum Graecorum 7430-7448.
* Procopius Gazaeus, Opuscula rhetorica et oratoria, edidit E. Amato, Berlin-New York: de Gruyter, 2009 (col·lec. Bibliotheca Teubneriana).
* Rose di Gaza: li scritti retorico-sofistici e le Epistole di Procopio di Gaza, a cura di E. Amato, Alessandria: Edizioni dell'Orso, 2010 (coll. Hellenica).
* A. Corcella, "Tre nuovi testi di Procopio di Gaza: una dialexis inedita e due monodie già attribuite a Coricio", Revue des études tardo-antiques 1 (2011-2012), p. 1-14.
* E. Amato, "Un discorso inedito di Procopio di Gaza: In Meletis et Antoninae nuptias", Revue des études tardo-antiques 1 (2011-2012), p. 15-69.

## Referències

* ↑ André Guillou, La civilisation byzantine, Paris, Arthaud, 1974, p. 344
* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Lord canceller

El Gran canceller de la Gran Bretanya o Lord canceller (Lord High Chancellor of Great Britain o Lord Chancellor en anglès) és un important funcionari d'alt nivell en el govern del Regne Unit. És el segon més alt rang dels alts funcionaris d'Estat després del Lord High Steward. El Lord canceller és nomenat pel Sobirà per recomanació del Primer ministre.
El Lord canceller és responsable del bon funcionament i la independència dels tribunals. L'actual Lord canceller és Kenneth Clarke, que igual que el seu predecessor, Jack Straw, també és Secretari d'Estat de Justícia. Clarke ocupa el càrrec, igual que Straw, mentre serveix com a membre del Parlament en la Cambra dels Comuns del Regne Unit.
Abans de la Unió, havien Lords cancellers separats d'Anglaterra i Escòcia. Quan el Regne d'Anglaterra i el Regne d'Escòcia es van unir per formar el Regne de la Gran Bretanya el 1707, els dos càrrecs van ser combinats en un únic, de Lord canceller del Regne Unit.

## Referències

* ↑ Anteriorment també va ser el president de la Cambra dels Lords, i el cap de la magistratura a Anglaterra i País de Gal·les, però la Llei de Reforma Constitucional de 2005 va transferir aquestes funcions al Lord Speaker i al Lord Chief Justice, respectivament.
* ↑ El títol pot anar en plural: «Lord cancellers» o «Lords cancellers». El primer és més comú i s'utilitza per mantenir la coherència en tot l'article. Veure Gardner, B., (2001), A dictionary of modern legal usage, Oxford University Press, p. 538.

## Enllaços externs

* «Lord canceller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Maria Pujol i Gorné

Josep Maria Pujol i Gorné (Mollerussa, Pla d'Urgell, 1941) és un arquitecte tècnic i empresari català.
És president del grup Prefabricats Pujol, fundat el 1942 pel seu pare Miquel Pujol i Oliva i que aplega més de 30 empreses de construcció amb centre a Mollerussa. Ha estat president del Consell Social de la Universitat de Lleida de 1999 a 2008 i és membre de la Fundació Lleida Solidària impulsada pel Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Lleida. El 2009 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. També és president de la Fundació del Centre d'Iniciatives Solidàries Ángel Olaran.

## Referències

* ↑ «Creus de Sant Jordi 2009». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ Josep Maria Pujol, nou president de la Fundació del Centre d'Iniciatives Solidàries Ángel Olaran Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a lamanyana.es
# Ana María Fernández Martínez

Ana María Fernández Martínez (Palma, 1949) és una escriptora gallega, que resideix a La Corunya des de 1967. Juntament amb el seu marit, Xoán Babarro, va preparar els primers llibres de text moderns per a l'aprenentatge del gallec.
Va estudiar magisteri i llicenciada en filosofia i lletres per la Universitat de Santiago de Compostel·la. Més tard s'especialitzà en educació preescolar. Actualment exerceix la docència, la creació literària i la traducció d'obres infantils al gallec.

## Amar e outros verbos

Amar e outros verbos, Premi Lazarillo de 2001, és un llibre de poemes basat en el principi constructiu senzill, però funcional: la reflexió, en vers lliure, entorn de 25 verbs com ara estimar, caminar, ballar, cantar, menjar, créixer, orar, etc.; i alguns sintagmes verbals com "mirar al cel", "mirar al mar" o "ser pobre". Són poemes d'imatgeria simbòlica i lleugerament surrealista, el lèxic dels quals és ric i acurat. La versió espanyola del llibre, traduït del gallec per la mateixa autora, inclou també l'ús de diversos dialectalismes.

## Obra

* Zapatón e Libiripón, 1977 (teatre infantil)
* Primeiro libro con Malola, 1985 (narrativa infantil, amb Xoán Babarro)
* Tres países encantados, 1986 (narrativa infantil, amb Xoán Babarro)
* O pirata da Illa de Prata, 1987 (novel·la infantil)
* ¡Grande invento para saír do aburrimento!, 1987 (teatre infantil)
* Barrigaverde e o dragón Achís, 1989 (novel·la infantil, amb Xoán Babarro)
* Polas rúas dos versos, 1990 (poemari infantil)
* A chamada das tres raíñas, 1991 (narrativa infantil, amb Xoán Babarro)
* Ondas de verde e azul, 1994 (poemari infantil)
* O cacarabicolé, 1997 (narrativa infantil)
* Amar e outros verbos, 2001 (Premi Lazarillo)
* Do A ao Z amb Rosalía,2009.

## Referències

* 1 2 3 «Premio Lazarillo» (en castellà). Epdlp.com. [Consulta: març 2016].
* 1 2 «Ana María Fernández Martínez» (en castellà). Diccionario de Escritores e Ilustradores de Literatura Infantil y Juvenil. Arxivat de l'original el 2016-03-13. [Consulta: març 2016].
* ↑ «Premios de Literatura Infantil y Juvenil» (en castellà). Literaturas.com, 2002. [Consulta: març 2016].
* ↑ «28. Poesía infantil. Algunos aspectos y ejemplos.» (en castellà). Mundopoesia.com, 25-08-2009. [Consulta: març 2016].
# Liveingita

La liveingita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la sartorita. Rep el nom en honor de George Downing Liveing (14 d'agost de 1827, Nayland, Suffolk, Regne Unit - 26 de desembre de 1924), professor de química de la Universitat de Cambridge, Anglaterra. El nom de rathita-II també fa referència a aquest mineral.

## Característiques

La liveingita és un sulfur, una sulfosal de fórmula química Pb$_9$As$_{13}$S$_{28}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la liveingita pertany a «02.HC: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb només Pb» juntament amb els següents minerals: argentobaumhauerita, baumhauerita, chabourneïta, dufrenoysita, guettardita, parapierrotita, pierrotita, rathita, sartorita, twinnita, veenita, marumoïta, dalnegroïta, fülöppita, heteromorfita, plagionita, rayita, semseyita, boulangerita, falkmanita, plumosita, robinsonita, moëloïta, dadsonita, owyheeïta, zoubekita i parasterryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, a la localitat de Fäld (Valais, Suïssa). També ha estat descrita a Espanya, França i Xile.

## Referències

* ↑ «Liveingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 maig 2021].
# Nombre 187

El nombre 187 (CLXXXVII) és el nombre natural que segueix el nombre 186 i precedeix el nombre 188. La seva representació binària és 10111011, la representació octal 273 i l'hexadecimal BB. La seva factorització en nombres primers és 11×17; altres factoritzacions són 1×187 = 11×17.
Es pot representar com la suma de tres nombres primers consecutius: 59 + 61 + 67 = 187; és un nombre 2-gairebé primer: 11 × 17 = 187.
# The Big Fisherman

The Big Fisherman és un péplum americà sobre la vida de Sant Pere, dirigida per Frank Borzage i estrenada l'any 1959. Aquesta va ser la primera pel·lícula rodada en Panavision 70.

## Argument

Després de la mort de la seva mare, Fara vol matar el seu pare Hérode Antipas, tétrarca de Galilea, que l'havia abandonada. Fara és albergat per Simon (el futur Sant Pere), i junts coneixen Jesus de Natzaret. Simon es converteix, però Fara continua amb el seu objectiu, però a punt de realitzar-lo, es converteix.

## Repartiment

* Howard Keel: Simon Pere
* Susan Kohner: Fara
* John Saxon: Voldi
* Martha Hyer: Herodies
* Herbert Lom: Herodes Antipas
* Ray Stricklyn: Deran
* Marian Seldes: Arnon
* Alexander Scourby: David Ben-Zadok
* Beulah Bondi: Hannah
* Jay Barney: Joan Baptista
* Charlotte Fletcher: Rennah
* Mark Dana: Zendi
* Rhodes Reason: Sant Andreu apòstol
* Henry Brandon: Mencius
* Brian G. Hutton: Joan apòstol
* Thomas Troupe: Sant Jaume
* Marianne Stewart: Ione
* Jonathan Harris: Lysias
* Leonard Mudie: Ilderan
* Peter Adams: Herodes Felip II
* Jo Gilbert: Deborah
* Michael Mark: Innkeeper
* Joe Di Reda: assassí
* Stuart Randall: Aretas
* Herbert Rudley: Tiberius
* Phillip Pine: Lucius
* Francis McDonald: escriba
* Perry Ivins: fariseu

## Nominacions

* La pel·lícula ha estat nominada a 3 Oscars:
** Oscar al millor vestuari: Renié
** Oscar a la millor direcció artística: John DeCuir
** Oscar a la millor fotografia: Lee Garmes

## Al voltant de la pel·lícula

* Segons una nota a la fitxa de la pel·lícula al lloc de l'AFI, el productor Rowland V. Lee creia que Jesús estava "més enllà de la comprensió humana", i és la raó per la qual la cara de Jesús no és mostrat en la pel·lícula, i fins i tot el nom de l'actor que posa la seva veu havia de quedar en secret.

## Referències

* ↑ «The Big Fisherman». ‘‘The New York Times'’.

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula sobre el lloc del AFI,
# Kōichi Hirakida

Kōichi Hirakida (japonès: 開田幸一) (Yanagawa, 7 de maig de 1938 - 23 de setembre de 1993) fou un nedador japonès, especialista en papallona, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres estils del programa de natació. Formà equip amb Kazuo Tomita, Yoshihiko Osaki i Keigo Shimizu. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en els 200 metres papallona dels Jocs Asiàtics de 1958.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Koichi Hirakida». [Consulta: 11 juliol 2021].
# Procopi el Gran

* No s'ha de confondre amb Procopi de Cesarea.
Procopi el Gran o d'Escitòpolis (Jerusalem, s. III - Cesarea Marítima, Palestina, 303) fou un religiós cristià palestí, mort màrtir. És commemorat com a sant a tota la cristiandat.

## Biografia

Eusebi parla del seu martiri durant la persecució de Dioclecià. Diu que havia nascut a Jerusalem i havia anat a viure a Escitòpolis, on va tenir tres càrrecs eclesiàstics. Va ser lector i intèrpret del siríac i havia fet guariments i exorcisme. També diu que fou enviat amb altres companys cristians des d'Escitòpolis a Cesarea Marítima, on fou decapitat.

## Llegenda

Llegendes posteriors el fan soldat, asceta i persa, o príncep d'Alexandria, segons altres fonts. Una tradició diu que havia matat sis mil invasors pagans només mostrant-los la creu. Una llegenda, similar a la de Sant Pau de Tars, diu que era Neànias, pagà, i perseguia els cristians, per la qual cosa fou ennoblit per Dioclecià. Camí d'Antioquia, va tenir una visió i es va convertir al cristianisme.

## Veneració

Apareix per primer cop a Occident al martirologi de Beda el Venerable, el 8 de juliol. D'aquí, passà al martirologi romà.
Tingué esglésies dedicades a Escitòpolis i Cesarea. Les seves relíquies foren portades a l'església de Sant Miquel d'Antioquia.

## Notes

* ↑ «Saints of juliol 8». Arxivat de l'original el 2019-12-29. [Consulta: 21 juliol 2012].
* ↑ San Procopio di Cesarea di Palestina

## Bibliografia

* Butler's Lives of the Saints. "St. Procopius, Martyr"
* Greatmartyr Procopius of Caesarea, in Palestine
* Saints of July 8: Procopius of Scythopolis Arxivat 2019-12-29 a Wayback Machine.
* San Procopio di Cesarea di Palestina
# Anicia (cràter)

Anicia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 38,2 km de diàmetre. Porta el nom d'Anicia (fl. segle iii aC), metgessa i poetessa de l'antiga Grècia, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Anicia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Estació de Marquise-Rinxent

L'estació de Marquise-Rinxent és una estació ferroviària que serveix els municipis francesos de Marquise i Rinxent (al departament del Pas de Calais).
És servida pels trens del TER Nord-Pas-de-Calais (de Boulogne-Ville a Lille-Flandres i de Calais-Ville a Amiens).
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Calais-Ville | Le Haut Banc | TER Nord-Pas-de-Calais | Wimille-Wimereux | Amiens |
| Boulogne-Ville | Wimille-Wimereux | TER Nord-Pas-de-Calais | Le Haut Banc | Lille-Flandres (via Calais-Ville) |
# Robert Van Eenaeme

Robert Van Eenaeme (Wondelgem, Gant, 27 d'agost de 1916 - Marche-en-Famenne, 8 de març de 1959) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1939 i 1950. Durant aquests anys aconseguí 22 victòries, destacant tres edicions de la Gant-Wevelgem.

## Palmarès

* 1936
** 1r a la Gant-Wevelgem
* 1937
** 1r a la Gant-Wevelgem
* 1939
** 1r a Ninove
* 1940
** 1r a Stekene
* 1941
** 1r a Adegem
** 1r a Sint-Niklaas
* 1942
** 1r al Campionat de Flandes
** 1r al Circuit de Bèlgica i vencedor d'una etapa
** 1r al Critèrium de Zingem
* 1943
** 1r a Kruishoutem
** 1r a les Tres Viles Germanes
** 1r a Acht van Brasschaat
** 1r a Maldegem
** 1r a Sint-Niklaas
** 1r al Critèrium de Gant
* 1944
** 1r a Zomergem
** 1r a Rumbeke-Beitem
* 1945
** 1r a la Gant-Wevelgem
** 1r a Zomergem
** 1r a Oedelem
* 1946
** 1r a Ename

## Enllaços externs

* Palmarès de Robert Van Eenaeme