OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Venarey-les-Laumes

El cantó de Venarey-les-Laumes és un cantó francès del departament de Costa d'Or, situat al districte de Montbard. Té 23 municipis i el cap és Venarey-les-Laumes.

## Municipis

* Alise-Sainte-Reine
* Boux-sous-Salmaise
* Bussy-le-Grand
* Charencey
* Corpoyer-la-Chapelle
* Darcey
* Flavigny-sur-Ozerain
* Frôlois
* Gissey-sous-Flavigny
* Grésigny-Sainte-Reine
* Grignon
* Hauteroche
* Jailly-les-Moulins
* Marigny-le-Cahouët
* Ménétreux-le-Pitois
* Mussy-la-Fosse
* Pouillenay
* La Roche-Vanneau
* Salmaise
* Source-Seine
* Thenissey
* Venarey-les-Laumes
* Verrey-sous-Salmaise

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Henri Troussard | RI |
| 1970-2001 | Pierre Rebourg | Radical, després PRG |
| 2001- | Patrick Molinoz | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.544 | 9.326 | 8.624 | 8.561 | 8.537 | 8.037 | 7.677 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantiveros

Canales és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 231 | 191 | 186 | 182 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Caprice de princesse

Caprice de princesse és una pel·lícula franco-alemanya dirigida per Henri-Georges Clouzot i Karl Hartl, estrenada el 1933. Fou estrenada el 1934 com la versió francesa d' Ihre Durchlaucht, die Verkaüferin dirigida per Karl Hartl i estrenada el 4 de novembre de 1933 a Berlín.

## Sinopsi

La Irene, una princesa capritxosa s'enamora d'André, un historiador de la literatura que no suporta gens les seves peculiaritats. Ella utilitzarà un subterfugi per conquerir-lo, que s'arrisca a tornar-se en contra seva....

## Repartiment

* Marie Bell : Isabelle
* Armand Bernard : Barnabé
* Roger Dann : Octave
* Gaston Jacquet : Super intendent
* Gaston Mauger : El capità
* Albert Préjean : André Méry
* Germaine Roger : Henriette
* Sinoël : Marin
* Guy Sloux

## Referències

* ↑ Caprice de Princesse a cinema-français.fr
* ↑ Caprice de princesse Arxivat 2023-01-04 a Wayback Machine. a cinememorial.com

## Enllaços externs

* Caprice de Princesse a unifrance.org
# Cantó de Montelaimar-2

El cantó de Montelaimar-2 és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Niom. Té 9 municipis i part del de Montelaimar.

## Municipis

* Aland
* Chastelnòu del Ròse
* Espelucha
* La Touche
* Malatavèrna
* Montboucher-sur-Jabron
* Montelaimar
* Portes-en-Valdaine
* Puygiron
* Rochefort-en-Valdaine
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1985 | Maurice Pic | SFIO, després PS |
| 1985-1993 | Thierry Cornillet | UDF |
| 1993-1998 | Alain Fort | PS |
| 1998-2004 | Jean-René Latarche | PS |
| 2004- | Anne-Marie Rème-Pic | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Montendre

El cantó de Montendre és un cantó francès del departament del Charente Marítim, districte de Jonzac. Té 15 municipis i el cap és Montendre.

## Municipis

* Bran
* Chamouillac
* Chartuzac
* Corignac
* Coux
* Expiremont
* Jussas
* Messac
* Montendre
* Pommiers-Moulons
* Rouffignac
* Souméras
* Sousmoulins
* Tugéras-Saint-Maurice
* Vanzac
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-196. | M. Sauvêtre | radical |
| 196.-1979 | M. Basque | radical, després MRG |
| 1979-1985 | M. Rousset | PS |
| 1985-1995 | Claude Augier | Divers droite |
| 1998- | Bernard Lalande | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 7.092 | 6.866 | 6.626 | 6.492 | 6.185 | 6.152 | 6.588 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carlos Torres Villarreal

Carlos Alberto Torres Villarreal (10 de gener de 1993) és un ciclista veneçolà amateur. El 2017 va aconseguir la victòria final a la Volta a Veneçuela.

## Palmarès

* 2017
** 1r a la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Táchira

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Capdenac

Capdenac és un municipi francès, situat al departament de l'Òlt i la regió Occitània.

## Demografia

Evolució de la població INSEE i Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1292 | 1048 | 1163 | 1269 | 1280 | 1300 | 1318 | 1380 | 1327 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1332 | 1602 | 1312 | 1206 | 1200 | 1396 | 1209 | 1082 | 1037 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 985 | 937 | 949 | 954 | 1025 | 1024 | 848 | 950 | 887 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 873 | 966 | 1076 | 1027 | 932 | 994 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Suzanne Aymard | |
| 2008- | Guy Batherosse | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 31 octubre 2010].
# Capdevila (Borredà)

Capdevila és un mas al terme municipal de Borredà (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Masia orientada cap a llevant de planta rectangular coberta a dues aigües de teula àrab. El parament és a base de carreus de pedra de diverses dimensions, sense desbastar i units amb morter. A la façana trobem una gran porta central adovellada, les obertures són totes allindanades, amb les llindes i els muntants monolítics. Està estructurada en planta baixa i pis.
A llevant hi ha un porxo de fusta. La masia fou construïda al segle xvi i ampliada pel sector de tramuntana al segle xviii amb un cos rectangular que fou reforçat amb un massís contrafort. Prop de la masia hi ha la capella familiar de Sant Jaume, un petit exemplar barroc del segle xviii.

## Història

La masia de Capdevila està documentada des del s. XVI com una de les propietats del monestir de Santa Maria de Ripoll al terme de Santa Maria de Borredà. Els Capdevila iniciaren una gran transformació econòmica al s. XVII combinen la tradicional activitat agrícola i ramadera amb el filat i teixit de la llana; membres d'aquesta família s'instal·laren a Borredà i esdevingueren artesans actius i membres del gremi de paraires i teixidors de la vila. Al s. XVIII figuren com a comerciants a l'engròs de llana.
A principis dels noranta la masia fou restaurada, des de la teulada i la resta de l'exterior fins a les dependències interiors, respectant l'estil original i amb una correcta utilització dels materials, sobretot pedra i fusta.

## Notes

* 1 2 3 4 «Mas Capdevila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
Viccionari
# Cap d'una nena camperola

Cap d'una nena camperola (en rus Голова крестьянской девушки)és un quadre del pintor rus nascut a Kíev Kazimir Malèvitx de 1913.

## Història

El quadre va ser pintat l'any 1913, no obstant això, Malèvitx mateix el va datar del 1912. En Cap d'una nenan camperola, el pintor rus connecta l'art abstracte (geomètric) amb l'art pur, i per referir-se a aquesta unió utilitza el terme "supranaturalisme", connectant el suprematisme amb el naturalisme.

## Descripció

En el quadre, que tanca la primera sèrie de camperols de Malèvitx, els cilindres i els cons es dissocien entre ells cada cop més dels personatges humans. Les figures se sotmetien a la seva pròpia lògica i pulsació en la disposició espacial, a la seva rima, o al contrast entre elles. Malèvitx va més enllà d'aquesta recerca en aquest quadre, on equilibra el color i la textura de fonsː la cara, la bufanda, la roba, s'estenen sobre l'estricta forma geomètrica cònica que mostra una vista esquemàtica del cap.
Cap d'una nena camperola mostra merament triangles i cercles abstractes per representar la camperola. Aquest estadi en el seu treball recorda l'obra de la pintora d'avantguarda russa Natàlia Gontxarova, que, a la mateixa època, estava creant obres que mostraven la vida i les tradicions dels camperols. El rostre de la camperola laminat en plans curvilinis com si fos una anemone, mostra un artista beneït amb un do per a la desconstrucció.

## Referències

* ↑ «Head of a Peasant Girl» (en anglès). WikiArt. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ «Kazimir Malevich» (en anglès). Art in Russia. Kristin Torres, 21-01-2013. Arxivat de l'original el 10 de gener 2015. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ «Kazimir Malevich’s retrospective at the Stedelijk Museum in Amsterdam» (en anglès). Financial Times. Rachel Spence, 25-10-2013. [Consulta: 7 desembre 2015].
# Cantó de Mâcon-Nord

El cantó de Mâcon-Nord és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Mâcon. Té 13 municipis i part del de Mâcon.

## Municipis

* Berzé-la-Ville
* Charbonnières
* Chevagny-les-Chevrières
* Hurigny
* Igé
* Laizé
* Mâcon (part)
* Milly-Lamartine
* La Roche-Vineuse
* Saint-Martin-Belle-Roche
* Sancé
* Senozan
* Sologny
* Verzé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | Louis Simonet | PCF |
| 19..-1951 | Louis Escande | SFIO |
| 1951-1958 | Louis Simonet | PCF |
| 1958-1976 | Louis Escande | SFIO, després divers gauche, després divers droite |
| 1976-1988 | Michel-Antoine Rognard | PS |
| 1988-1994 | Hervé Joubert | PS, després divers gauche |
| 1994-2008 | Jacqueline Falconnet | RPR |
| 2008- | Gérard Colon | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Departament de San Marcos

El departament de San Marcos és a la regió sud-occidental de Guatemala. La seva extensió territorial és de 3.791 quilòmetres quadrats. Limita al nord amb el departament de Huehuetenango, al sud amb l'oceà Pacífic i el departament de Retalhuleu, a l'est amb el departament de Quetzaltenango; i a l'oest amb l'estat mexicà de Chiapas. La capital departamental és a una distància de 252 quilòmetres de la ciutat de Guatemala.

## Idiomes

Es parlen els idiomes castellà; mam, a quatre municipis de la costa sud: Ocós, Ayutla, Catarina i Malacatán; i el sipakapense, al municipi de Sipacapa. També es parla el quitxé als municipis d'Ixhiguán i San José Ojetenám.

## Divisió administrativa

El departament de San Marcos està dividit en 29 municipis que són:
* San Marcos
* Ayutla
* Catarina
* Comitancillo
* Concepción Tutuapa
* El Quetzal
* El Rodeo
* El Tumbador
* Ixchiguán
* La Reforma
* Malacatán
* Nuevo Progreso
* Ocós
* Pajapita
* Esquipulas Palo Gordo
* San Antonio Sacatepéquez
* San Cristóbal Cucho
* San José Ojetenam
* San Lorenzo
* San Miguel Ixtahuacán
* San Pablo
* San Pedro Sacatepéquez
* San Rafael Pie de la Cuesta
* Sibinal
* Sipacapa
* Tacaná
* Tajumulco
* Tejutla
* Río Blanco

## Enllaços externs

* Instituto Nacional de Estadística de Guatemala
# Cantons dels Alts del Sena

Els Cantons dels Alts del Sena (Illa de França) són 23 i s'agrupen en tres districtes. Fins al 2015 hi havia 45.

## 1984 - 2015

* Districte d'Antony (12 cantons - sotsprefectura: Antony) : cantó d'Antony - cantó de Bagneux - cantó de Bourg-la-Reine - cantó de Châtenay-Malabry - cantó de Châtillon - cantó de Clamart - cantó de Fontenay-aux-Roses - cantó de Malakoff - cantó de Montrouge - cantó de Le Plessis-Robinson - cantó de Sceaux - cantó de Vanves
* Districte de Boulogne-Billancourt (9 cantons - sotsprefectura: Boulogne-Billancourt) : cantó de Boulogne-Billancourt-Nord-Est - cantó de Boulogne-Billancourt-Nord-Oest - cantó de Boulogne-Billancourt-Sud - cantó de Chaville - cantó d'Issy-les-Moulineaux-Est - cantó d'Issy-les-Moulineaux-Oest - cantó de Meudon - cantó de Saint-Cloud - cantó de Sèvres
* Districte de Nanterre (24 cantons - prefectura: Nanterre) : cantó d'Asnières-sur-Seine-Nord - cantó d'Asnières-sur-Seine-Sud - cantó de Bois-Colombes - cantó de Clichy - cantó de Colombes-Nord-Est - cantó de Colombes-Nord-Oest - cantó de Colombes-Sud - cantó de Courbevoie-Nord - cantó de Courbevoie-Sud - cantó de Garches - cantó de la Garenne-Colombes - cantó de Gennevilliers-Nord - cantó de Gennevilliers-Sud - cantó de Levallois-Perret-Nord - cantó de Levallois-Perret-Sud - cantó de Nanterre-Nord - cantó de Nanterre-Sud-Est - cantó de Nanterre-Sud-Oest - cantó de Neuilly-sur-Seine-Nord - cantó de Neuilly-sur-Seine-Sud - cantó de Puteaux - cantó de Rueil-Malmaison - cantó de Suresnes - cantó de Villeneuve-la-Garenne

## 2015

Una nova redistribució territorial va ser definida per decret del 26 de febrer de 2014, per al departament d'Alts del Sena, que va entrar en vigor en el moment de la primera renovació general d'assemblearis departamentals després d'aquest decret, qüestió que va passar al març de 2015.
Es va reduir de 45 a 23 cantons.
* Antony
* Asnières-sur-Seine
* Bagneux
* Boulogne-Billancourt-1
* Boulogne-Billancourt-2
* Châtenay-Malabry
* Châtillon
* Clamart
* Clichy
* Colombes-1
* Colombes-2
* Courbevoie-1
* Courbevoie-2
* Gennevilliers
* Issy-les-Moulineaux
* Levallois-Perret
* Meudon
* Montrouge
* Nanterre-1
* Nanterre-2
* Neuilly-sur-Seine
* Rueil-Malmaison
* Saint-Cloud

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-256 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département des Hauts-de-Seine», 26-02-2014. [Consulta: 6 octubre 2017].
# Miquela Grau

Miquela Grau (Sant Martí de Provençals, 25 de maig de 1837 - Carlet, la Ribera Alta, 24 de juny de 1885) fou una religiosa catalana, fundadora de la congregació de les Germanes de la Doctrina Cristiana. Ha estat proclamada serventa de Déu per l'Església catòlica, incoant-se'n el procés de beatificació.
Nascuda en 1837, fou adoptada per la família Baster Duran, que la crià com a filla a Can Querol (Horta, Barcelona). En 1857 es va casar amb un mestre d'obres d'Horta, Gabriel Grau. Van tenir un fill però al cap de poc, Gabriel va morir. Va criar el seu fill sola, educant-lo en la fe cristiana i, sota la guia del pare Ignasi Mateu, va intensificar la seva fe.
En 1870, el pare Mateu fou destinat a Vilanova i la Geltrú i Miquela l'hi acompanyà com a majordona. També l'ajudava en les tasques de catequesi. Quan el seu fill fou gran i s'emancipà, Miquela s'instal·là definitivament a Vilanova, lliurant-se al servei als necessitats de la parròquia de Sant Antoni Abat, dedicant-se sobretot a la catequesi.
Veient que la formació cristiana era escassa entre els fidels, encara que estiguessin batejats, va pensar de fundar una congregació que fomentés la catequesi i la instrucció cristianes. Va exposar el projecte al bisbe de Barcelona José María Urquinaona, i aquest l'autoritzà el 9 de febrer de 1880. Miquela va redactar els estatuts de la nova institució i, amb algunes companyes catequistes de la parròquia, van començar la vida comunitària. Nasqueren així les Germanes de la Doctrina Cristiana, dedicades a comunicar i difondre la doctrina cristiana, especialment entre nenes i adults de les classes menys afavorides, i entre els malalts. La primera comunitat de la congregació fou la de Molins de Rei, i començà el 26 de novembre de 1880.
Foren cridades a Sant Vicenç dels Horts pel rector Josep Masmitjà, i hi establiren una segona comunitat. Miquela Grau i les altres germanes van fer els vots al Palau Episcopal de Barcelona; Miquela prengué el nom de Sor Miquela de la Doctrina Cristiana. Des de llavors, Miquela va anar a fundar a Carlet (València), on obriren una escola i un hospital.
Mentre era a Carlet, temps després, s'hi desfermà una epidèmia de còlera i la mare Grau, atenent els malalts, va contraure la malaltia i morí als 48 anys, el juny de 1885.

## Bibliografia

* Colegio Nuestra Señora de la Salud, Hermanas de la Doctrina Cristiana. "Micaela Grau, fundadora". Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Koyakhai

El Koyakhai és un riu d'Orissa, a l'Índia, un braç deltaic del Mahanadi que es bifurca del riu principal a l'altra banda de Cuttack i es divideix en nombroses branques i finalment desaigua a la badia de Bengala o cap al llac Chilka amb els noms de Kusbhadra, Bhargavi i Daya.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Kadus

Kadus són una ètnia de Myanmar que viuen a la part central de la zona que separa el riu Irauadi del riu Chindwin a l'estat Kachin. Els kadus consta al cens del 1901 amb un nombre de 34.629 la major part al districte de Katha on el 1981 consten com la tercera ètnia després dels birmans i els shans. El seu origen és incert però pel seu llenguatge es creu que eren tribus de muntanya emparentats als katxins que s'haurien barrejat amb shans i birmans i van adquirir una identitat diferenciada. La seva llengua està gairebé fora d'ús, i és una barreja de katxin, shan i birmà o bamar. La seva indumentària és també diferent als seus veïns encara que cada cop menys usat fora dels vells en lloc remots: la jaqueta tota negre o blau fosc, enagües i drap al cap; avui el vestit birmà és el general. Antigament es tacaven les dents de les dones però el costum s'ha perdut. La seva religió era budista i eren dividits en dos grups, els Apwa i els Ama però els matrimonis entre els dos grups han fet la divisió obsoleta.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* ↑ «Kachin State». Arxivat de l'original el 2012-02-15. [Consulta: 31 març 2012].
# Kadurbek Sarbaiev

Kadurbek Sarbaiev (Bixkek, 9 de desembre de 1966) és un diplomàtic kirguís que va ser ministre d'Afers Exteriors del Kirguizstan, càrrec que va ocupar des del 25 de gener de 2009 fins al 15 d'abril de 2010. Ha sigut ambaixador kirguís a diversos països com la República Popular de la Xina. Té el rang diplomàtic d'Extraordinari i Plenipotenciari.
En 1992, es va graduar en la Universitat Federal de l'Extrem Orient, Vladivostok (Rússia).

## Referències

* 1 2 «САРБАЕВ Кадырбек Тельманович | ЦентрАзия». [Consulta: 9 novembre 2021].
# Juan Herrera Hernández

Juan Herrera Hernández, també anomenat Herrerita, (Las Palmas de Gran Canaria, 8 de gener de 1920 - Las Palmas de Gran Canaria, 11 d'agost de 1995) fou un futbolista canari de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Començà la seva carrera al CD Gran Canaria, essent fitxat pel FC Barcelona l'any 1941. Amb el Barça només jugà una temporada, amb un únic partit de lliga jugat a primera divisió, essent campió de la Copa. La temporada 1942-43 fou cedit al Gimnàstic de Tarragona i posteriorment retornà a les Canàries per jugar al Real Club Victoria i la UD Las Palmas.

## Palmarès

* Copa espanyola:
** 1941-42

## Referències

* 1 2 «Llegó el canario Herrerita». La Vanguardia, 27-07-1941. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Kalinka

Kalinka, rus: Калинка, és una cançó russa escrita el 1860 pel compositor i folklorista Ivan Lariónov i estrenada a Saràtov com a part d'un espectacle teatral que havia compost. Aviat es va afegir al repertori d'un grup de folk coral.
La tornada de la cançó es refereix a l'aliguer. Té un ritme ràpid i la lletres de la cançó és alegre.

## Enllaços externs

* Сергей Сергиевский. "Печать неизмеримой самобытности," Независимая газета, 26.11.1999 (rus)
* Партитура «Калинки» Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (partitura)
* Сергей Сергиевский. "Печать неизмеримой самобытности," Независимая газета, 26.11.1999 (rus)
# Julia de fenore

Julia de fenore, o Julia de pecuniis mutuis o Julia de pecuniis creditis, va ser una llei de l'antiga Roma datada l'any 47 aC proposada per Juli Cèsar, que tenia per objecte establir un procediment d'acord entre deutor i creditor perquè el creditor no en sortís molt perjudicat. Es permetia als deutors donar les seves possessions en pagament del deute als seus creditors; les possessions del deutor havien de ser valorades segons el seu preu d'abans de la guerra civil, i entregades al creditor per aquest valor; els interessos pagats es deduïen del capital el que feia que el creditor perdés una quarta part del deute, però podia cobrar la resta, que normalment es perdia en situacions de guerra civil. La llei va caure en desús fins que la va restablir Justinià I.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 72-73 [Consulta: 20 abril 2022].
# Katal

El katal, simbolitzat kat, és la unitat derivada del Sistema Internacional per a la mesura de l'activitat catalítica. Va ser adoptada el 1999 a la 21a Conferència General de Pesos i Mesures. Expressa valors quantitatius de l'activitat catalítica d'un enzim o de qualsevol altre catalitzador a una reacció química i és utilitzada en medicina i bioquímica. El nom d'aquesta unitat ja s'havia utilitzat diverses dècades abans de la seva adopció com a unitat oficial substituint la unitat d'enzim.

## Definició

El katal no mesura la velocitat de reacció malgrat les unitats utilitzades siguin mols per segon. Sinó que s'utilitza per expressar l'activitat catalítica, que és una propietat del catalitzador. El katal mesura la quantitat de catalitzador que causa la reacció d'1 mol de reactius en 1 segon.
$\mathrm {1\ kat={\frac {1\ mol}{1\ s}}}$.
El katal no depèn del procediment de mesura, però si la quantitat numèrica, que depèn de les condicions experimentals. Per tant, per tal de definir la quantitat de catalitzador, la taxa de conversió d'una determinada reacció química ha de ser especificada, preferiblement en primer ordre, sota condicions estrictament controlades. Per exemple, un katal de tripsina, seria la quantitat de tripsina necessària per trencar els enllaços d'un mol de pèptid per segon sota unes condicions específiques.

## Múltiples

| Múltiple | Nom | Símbol | Múltiple | Nom | Símbol |
| 10$^0$ | katal | kat | | | |
| 10¹ | decakatal | dakat | 10$^{–1}$ | decikatal | dkat |
| 10² | hectokatal | hkat | 10$^{–2}$ | centikatal | ckat |
| 10$^3$ | quilokatal | kkat | 10$^{–3}$ | mil·likatal | mkat |
| 10⁶ | megakatal | Mkat | 10$^{–6}$ | microkatal | µkat |
| 10⁹ | gigakatal | Gkat | 10$^{–9}$ | nanokatal | nkat |
| 10$^{12}$ | terakatal | Tkat | 10$^{–12}$ | picokatal | pkat |
| 10$^{15}$ | petakatal | Pkat | 10$^{–15}$ | femtokatal | fkat |
| 10$^{18}$ | exakatal | Ekat | 10$^{–18}$ | attokatal | akat |
| 10$^{21}$ | zettakatal | Zkat | 10$^{–21}$ | zeptokatal | zkat |
| 10$^{24}$ | yottakatal | Ykat | 10$^{–24}$ | yoctokatal | ykat |

## Referències

* (francès) Pàgina oficial del Sistema Internacional
# Julio Meléndez

Julio Meléndez (Lima, 11 d'abril de 1942) fou un futbolista peruà de la dècada de 1960.
Fou 35 cops internacional amb la selecció del Perú.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Boca Juniors com a principal club.

## Referències

* ↑ Appearances for Peru National Team
* ↑ Boca Juniors, All-Star first team on the century (1905-1999)
* ↑ Boca Juniors history
* ↑ Julio Meléndez a National-Football-Teams.com (anglès)
# Katíxevo

Katíxevo (en rus: Катышево) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia vuit habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09. [Consulta: 7 maig 2018].