OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Japan Airlines

Japan Airlines Corporation (株式会社日本航空, Kabushiki-gaisha Nihon Kōkū), o també JAL, és l'aerolínia més gran d'Àsia. Actualment amb seu a Tòquio té un total de 17.925
treballadors. Dos companyies operen amb la marca JAL: Japan Airlines International (日本航空インターナショナル, Nihon Kōkū Intānashonaru) i Japan Airlines Domestic (日本航空ジャパン, Nihon Kōkū Japan). Japan Airlines Domestic s'ocupa de la xarxa més gran de vols amb origen i destí al Japó mentre que Japan Airlines International s'ocupa tant de vols internacionals com de vols interiors. Ambdues companyies es van fusionar en una sola l'1 d'octubre de 2006. A més, JAL Corporation també posseeix set línies aèries més petites:
* Hokkaido Air System
* JAL Express
* JALways
* J-Air
* Japan Air Commuter
* Japan Asia Airways
* Japan Transocean Air

## Història

Japan Air Lines Co., Ltd. es va crear l'agost de 1951, amb el govern del Japó reconeixent la necessitat de tenir un bon sistema de transport aeri per ajudar a créixer Japó durant la Segona Guerra Mundial. El 25 d'octubre, fent servir 3 avions Northwest Airlines Martin 2-0-2, Japan Air Lines va començar el servei domèstic de les ciutats des de Tòquio.
Un fet destacable en la història d'aquesta companyia aèria va ser la intoxicació alimentària que va tenir lloc al 1975. Aquest succés es va produir a bord d'un Boeing 747 en el qual un total de 196 passatgers i 1 membre de la tripulació van ser intoxicats com a conseqüència de la ingestió d'una truita que contenia pernil contaminat amb Staphylococcus aureus i que va ser distribuida entre els presents de l'aeronau durant l'hora d'esmorzar.

## Enllaços externs

* Pàgina de la companyia (japonès)
* Pàgina de la companyia (anglès)
* Pàgina per Amèrica Arxivat 2011-10-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Pàgina de la corporació (anglès)
# Roman Rojévits

Roman Iúlievitx Rojévits (en rus: Роман Юльевич Рожевиц) (1882 - 1949) va ser un explorador i botànic rus.
La seva col·lecció botànica es troba a l'"Institut d'Herbari de Plantes Industrials" N. I. Vavílov
Ha donat nom a diverses espècies del gènere Stipa (poàcia)
La seva signatura abreujada com a botànic és Roshev.

## Algunes publicacions

* 1947. Monographie of the genus Secale L. Acta Instituti Bolanzci Academiae Scientiarum.

## Referències

* ↑ «BCI: P. M. Zhukovsky specimens at N. I. Vavilov Institute of Plant Industry Herbarium».

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Conill roquer de Smith

El conill roquer de Smith (Pronolagus rupestris) és una espècie de mamífer de la família dels lepòrids que viu a Kenya, Malawi, Namíbia, Sud-àfrica, Tanzània i Zàmbia.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Pronolagus rupestris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 5 de maig del 2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Joan Maria Sardà i Padrell

Joan Maria Sardà i Padrell (1957) és un empresari i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IX i X legislatures.

## Biografia

Ha treballat com a empresari agrícola i de captació d'aigües subterrànies. Militant d'Unió Democràtica de Catalunya, a les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou escollit regidor de la Pobla de Mafumet. A les eleccions municipals espanyoles de 1995 en fou escollit alcalde, càrrec que ha revalidat a les eleccions municipals de 1999, 2003, 2007, 2011 i 2015, 2019 i 2023. També ha estat vicepresident d'assumptes econòmics del Consell Comarcal del Tarragonès. De 1991 a 1999 fou delegat de la secció de futbol del Club Gimnàstic de Tarragona, del que en fou directiu el 1999-2006. Entre 1999 8 2007 fou president del Consell Esportiu del Tarragonès.
En 2011 va substituir en el seu escó Francesc Sancho i Serena, elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010. Després ha estat elegit diputat per la província de Tarragona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2012. Ha estat secretari de la mesa de la Comissió del Síndic de Greuges del Parlament de Catalunya.

## Referències

* ↑ Alcaldes de La Pobla de Mafumet
* ↑ Web de l'Ajuntament de la Pobla de Mafumet
* ↑ Perfil Arxivat 2015-11-18 a Wayback Machine. a unió.cat
* ↑ «Fitxa del Parlament de Catalunya». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 17 agost 2015].
# Parc de Montigalà

El Parc de Montigalà és un parc situat al barri de Montigalà de Badalona. Amb una superfície de 8,1 ha, està delimitat per l'avinguda de Puigfred, el carrer de Sant Fermí, la travessera de Montigalà i la Rambla de Sant Joan. Constitueix un dels parcs més visitats pels ciutadans de Badalona, des de la seva inauguració l'any 1991.
Es troba a prop del parc de les Muntanyetes a través del corredor ample que constitueix la Rambla de Sant Joan. Encara és més proper el parc G5, amb una barrera aparent que és el pont de la travessera de Montigalà que els passa per sobre. Per altra banda, també s'uneix als espais lliures naturals que estan a tocar seu a la part nord del barri de Montigalà, a prop de la B-20 a través del camí de Sant Jeroni de la Murtra.
El tronc central és dissenyat com a parc semiforestal, amb pendents suaus de verd segat i acompanyat per una vegetació mediterrània d'alzines i pins, rematat amb camins pavimentats. Des de l'entrada de l'avinguda de Puigfred ens trobem amb un camí ample flanquejat amb xicrandes i gespa. Està parcialment adaptat en accessos per a gent discapacitada i té instal·lats jocs infantils per a la mainada. També, cada divendres setmanalment s'hi celebren uns encants de caràcter generalista des de les 8:30 del matí a les 14:30 de la tarda.

## Transport

El parc té tota una sèrie de parades d'autobús en els seus contorns, totes les línies són operades per TUSGSAL.
* B1 (Badalona Av. Martí Pujol - Sta. Coloma Metro Fondo)
* B2 (Badalona Canyadó - Sta. Coloma H. Esperit Sant)
* B17 (Sta. Coloma Rbla. St. Sebastià - Badalona Francesc Layret)
* B19 (Badalona H. Can Ruti - Barcelona H. Vall d'Hebron)
* B24 (Badalona H. Can Ruti - Barcelona Rda. Sant Pere)
* B27 (Sta. Coloma Oliveres - Badalona H. Can Ruti)
* N2 (L'Hospitalet de Llobregat Av. Carrilet - Badalona Via Augusta)
* N9 (Barcelona Pl. Portal de la Pau - Tiana Edith Llaurador)

## Referències

* 1 2 3 Ajuntament de Badalona. «Montigalà». Arxivat de l'original el 14 de desembre 2013. [Consulta: 22 juny 2013].
* 1 2 3 4 5 6 7 Ajuntament de Badalona. «Parc de Montigalà - Dades bàsiques». Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ Mercadillo Semanal. «Mercadillo de Montigalà» (en castellà). [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ AMB Mobilitat. «Línia B2». [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ AMB Mobilitat. «Línia N2». [Consulta: 22 juny 2013].
# Grantia primitiva

Grantia primitiva és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1927 per Holger Valdemar Brøndsted.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia primitiva Brøndsted, 1927. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164260 on 2021-04-21
# Romanent de nova

Un romanent de nova és fet del material qualsevol va deixar darrere per l'explosió gegantina d'un protagonitzar un nova, o de les bombolles de gas van atacar fora en un recurrent Un romanent de nova consisteix en el material que es deixa enrere per l'explosió gegantina d'una estrella a una nova, o per les bombolles del gas arrencat en una nova recurrent. Té una velocitat d'expansió de l'entorn de 1000 km/s, i té una vida útil d'uns pocs segles. Tenint en compte el seu temps de vida tan curt, en general, els romanents de nova no hi són en el moment en què la seva llum ens arriba. Els romanents de nova són molt menys massius que els romanents de supernova o les nebuloses planetàries.

## Vegeu també

* Nebulosa planetària
* Romanent de supernova

## Enllaços externs

* T Pyxidis Nova Romanent (HubbleSite)
* Cicle de sistemes d'estrella doble entre explosions grans i petites Arxivat 2008-08-08 a Wayback Machine. (El Carnegie Observatoris)
* Nova Taula de comparació del romanent Arxivat 2006-07-05 a Wayback Machine. (UOttawa)
* Nova Romanent Arxivat 2006-07-05 a Wayback Machine. (UOttawa)
# Mare de Déu del Remei d'Oroners

Mare de Déu del Remei d'Oroners és un temple troglodític del despoblat d'Oroners al municipi de Camarasa (Noguera) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està adossat pel costat nord a l'escarpat rocós de la Penya de la Mare de Déu, que li fa de mur, a llevant de la Serra de Montclús i a la dreta del Noguera Pallaresa. S'alça al costat del castell d'Oroners, en un repeu de la cinglera que domina l'abandonat poble d'Oroners, quasi totalment negat per les aigües de l'embassament de Camarasa.

## Història

Havia estat la capella castellera de la fortalesa d'Oroners. Depengué de Sant Pere d'Àger, com l'església parroquial de Sant Salvador d'Oroners. Entre les esglésies subjectes a Àger que es consignen en la butlla del papa Alexandre III el 1179, hi figuren les «ecclesias de Oroners», segurament una referència a les dues esglésies del lloc.

## Arquitectura

És un edifici d'una sola nau, adossat a la roca per la seva part nord. La coberta és de volta de canó de perfil semicircular, reforçada per dos arcs torals i suportada pel costat nord per tres arcs formers adossats a la roca. Aquests arcs arrenquen dels pilars que també sostenen els arcs torals. La nau és capçada a llevant per un absis semicircular precedit d'un arc presbiteral. A la cara sud hi ha la porta resolta en arc de mig punt adovellada. En aquesta façana hi ha també dues finestres de doble esqueixada, mentre que al centre de l'absis se n'obre una altra de la mateixa tipologia i també a la façana de ponent. Les façanes no tenen cap mena d'ornamentació, llevat de la façana absidal on es desenvolupa un fris d'arcs llombards sota el ràfec, en sèries de 2 i 4 arcuacions entre lesenes. L'aparell és format per carreus ben escairats, disposats en filades uniformes i regulars, amb els timpans de les arcuacions conformats per una única peça ben tallada. Les condicions tipològiques, constructives i ornamentals fan que l'església sigui considerada una obra característica de les formes de l'arquitectura llombarda de l'arquitectura del segle xi català.
A l'església, com al castell, es conserven grafits. En aquest cas representen orants i un Pantocràtor, també comtes i la data MCCLXV.

## Referències

* 1 2 Adell i Gisbert, Joan-Albert; Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa; Puigferrat i Oliva, Carles. «Mare de Déu del Remei d'Oroners». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 331 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.
* ↑ «Mare de Déu del Remei d'Oroners». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 març 2017].

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya Arqueologia
# Parc de Nelson Mandela

El Parc de Nelson Mandela és un parc situat al barri de Montigalà de Badalona, tot i que també està a tocar de Bufalà. Té una superfície notable d'1,3 ha, delimitat pels carrers Migjorn, Xaloc i Nelson Mandela; amb accés en tot el seu perímetre. Fou inaugurat l'any 2007.
És una esplanada plana amb zones verdes amb un arbrat que consta de pins, alzines i roures; l'aigua de reg prové del pou d'aigües freàtiques de Can Barriga. A més té jocs infantils i cistelles de bàsquet en una zona pavimentada amb tipuanes. També té un camí fet de travesses de fusta que el travessa en diagonal, vorejat de pollancres i amb bancs on asseure's per descansar. Gràcies a tots aquests elements, el parc s'ha convertit ràpidament en el lloc d'esbarjo habitual dels residents dels voltants.

## Transport

* B2 (Badalona Canyadó - Sta. Coloma H. Esperit Sant)
* B19 (Badalona H. Can Ruti - Barcelona H. Vall d'Hebron)
* B24 (Badalona H. Can Ruti - Barcelona Rda. St. Pere)
* N2 (L'Hospitalet de Llobregat Av. Carrilet - Badalona Via Augusta)

## Referències

* 1 2 3 Ajuntament de Badalona. «Nelson Mandela». Arxivat de l'original el 13 de novembre 2013. [Consulta: 23 juny 2013].
* ↑ CARVAJAL, C. «El Parc Nelson Mandela regat amb aigua freàtica». TOT Badalona [Consulta: 23 juny 2013].
* ↑ AMB Mobilitat. «Línia B2». [Consulta: 23 juny 2013].
* 1 2 Ajuntament de Badalona. «Parc de Nelson Mandela-Dades bàsiques». Arxivat de l'original el 13 de novembre 2013. [Consulta: 23 juny 2013].
* ↑ AMB Mobilitat. «Línia N2». [Consulta: 23 juny 2013].
# Sotaselvà

El sotaselvà és un dels cinc dialectes del romanx, la variant pròpia de la Vall del Rin Posterior (Sutselva), a la part central del cantó suís del Grisons. En romanx aquesta varietat és anomenada sutsilvan, en referència a la part baixa del bosc, en referència al Groosse Wald, i és la menys parlada de totes les variants de romanx.

## Referències

* ↑ Roché, Dena. «Switzerland's mysterious fourth language» (en anglès). BBC, 28-06-2018. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Bishop, Caroline. «18 interesting facts about Switzerland’s fourth language: Romansh» (en anglès). The Local, 19-02-2021. [Consulta: 13 març 2021].
# Guerra de la Independència de Letònia

La Guerra de la Independència de Letònia, també coneguda com la Guerra de l'Alliberament de Letònia van ser una sèrie de conflictes militars a Letònia entre el 5 de desembre de 1918 i l'11 d'agost de 1920 entre la República de Letònia i la República Soviètica de Rússia. La guerra va enfrontar el govern de Letònia, que tenia el suport d'Estònia, Polònia i els part dels Aliats de la Primera Guerra Mundial, especialment el Regne Unit, contra els bolxevics integrats en l'efímera RSS Letònia, amb el suport rus. Els alemanys bàltics i la seva noblesa van intrigar durant part de la guerra per aconseguir el domini germànic de Letònia, missió en la qual van fracassar. Alguns episodis del conflicte s'engloben també en la Guerra poloneso-soviètica i la Guerra Civil Russa.
La guerra es va acabar amb la firma del tractat de Riga en el qual els soviètics reconeixien la Independència de Letònia.

## Desenvolupament del conflicte

Les línies del front van patir diverses modificacions especialment al llarg al llarg de 1919:
* 6 de març de 1919
* 16 d'abril de 1919
* 22 de juny de 1919
* 11 de novembre de 1919

## Vegeu també

* Guerra de la Independència d'Estònia
# Departament de La Unión

El departament de La Unión és un departament de la zona oriental del Salvador. Està limitat al N, NE i I per la república d'Hondures; a l'ES pel golf de Fonseca i la República d'Hondures; al S per l'oceà pacífic; al SO i O pel departament de San Miguel i al NO pel departament de Morazán.

## Història

A la fi del segle xviii el "Port San Carlos", va rebre aquest nom en honor del rei Carles III d'Espanya, qui va governar de 1759 a 1788. En 1807, el port de San Carlos figura inclòs com a poble del partit de San Alejo. Va ingressar el 12 de juny de 1824, en el Departament de San Miguel.
El 13 de juliol de 1824, el port de San Carlos va ser habilitat, per l'Assemblea Nacional Constituent de les Províncies Unides del Centre d'Amèrica, en concepte de "Puerto Mayor" amb el nom de Port de la Unió Centreamericana.
El 28 de febrer de 1865 es va atorgar al poble de San Carlos de la Unió el títol de Ciutat. El 22 de juny de 1865, per D. I en l'administració de Francisco Dueñas, s'erigeix el departament de la Unió.
Francisco Dueñas va dividir l'antic i gran departament de San Miguel en tres: el d'aquest nom, el d'Usulután i el de la Unió, format aquest últim pels districtes de la Unió, i el de San Antonio del Sauce (avui Santa Rosa de Lima), a partir del 3 de febrer de 1881, durant l'administració de Rafael Zaldívar, es crea el districte de Santa Rosa de Lima.

## Municipis

* Anamorós
* Bolívar
* Concepción de Oriente
* Conchagua
* El Carmen
* El Sauce
* Intipucá
* La Unión
* Lislique
* Meanguera del Golfo
* Nueva Esparta
* Pasaquina
* Polorós
* San Alejo
* San José
* Santa Rosa de Lima
* Yayantique
* Yucuaiquín

## Bibliografia

* Atlas Geográfico Universal y de El Salvador. Editorial Océano. Edición 1995 ISBN 84-494-0135-6
# Romanechita

La romanechita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de la localitat francesa de Romanèche-Thorins, a la Borgonya, on va ser descoberta. Químicament és similar a l'hol·landita, i es pot confondre amb els membres del grup de la criptomelana.

## Característiques

La romanechita és un òxid de fórmula química (Ba,H₂O)₂(Mn$^{4+}$,Mn$^{3+}$)₅O$_{10}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la romanechita pertany a «04.DK: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); estructures de túnel» juntament amb els següents minerals: akaganeïta, coronadita, criptomelana, hol·landita, manjiroïta, mannardita, priderita, redledgeïta, henrymeyerita, estronciomelana i todorokita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de manganès de la localitat de Romanèche-Thorins, a La Chapelle-de-Guinchay, Saona i Loira (Borgonya-Franc Comtat, França). Ha estat descrita en més de tres-cents jaciments d'arreu del planeta. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Serrana, a El Molar (Priorat, Tarragona), i a la Cova del Pas de Vallgornera, a Llucmajor (Mallorca).

## Referències

* ↑ «Romanèchite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 juny 2017].
# Ielenin

Ielenin (en rus: Еленин) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 3 habitants. Pertany al districte municipal d'Atkarsk.

## Referències

* ↑ «Саратовская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года». Arxivat de l'original el 2018-02-28.
* ↑ «Списки населенных мест Саратовской губернии. Аткарский уезд / Оценочно-стат. отд. Сарат. губ. зем. управы. — Саратов, 1914». Arxivat de l'original el 2017-11-12.
* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2018-03-03.
# Mariquina

Mariquina és una ciutat i comuna de Xile, que pertany a la província de Valdivia, a l'extrem nord-oest de la Regió de los Ríos. La seva capital és la ciutat de San José de la Mariquina.
El balneari de Mehuín, a l'extrem costaner de la comuna, se situa a 26,7 quilòmetres de San José de la Mariquina.

## Història

Mariquina va ser fundada el 7 de desembre de 1850.
El 1979, la localitat de Ciruelos, corresponent al districte 3 i anteriorment part d'aquesta comuna, va passar a pertànyer a la comuna de Lanco.

## Economia, factors socials i mediambientals

Mariquina es caracteritza per la seva forta activitat forestal. Té gairebé 33.000 hectàrees d'explotació i la Planta Valdivia, de cel·lulosa, que pertany a l'empresa Celco.
Això no obstant, el 2006, la comuna presentava una de les taxes de pobresa més elevades de tota la Regió de los Ríos, amb un 24,3%. D'altra banda, la Planta Valdivia, també coneguda com a Planta de Celulosa Arauco, va tenir una important responsabilitat en 2006 en la contaminació del riu Cruces, que va afectar tant la població com tot l'ecosistema dels voltants.

## Administració

El seu actual alcalde és Rolando Mitre Gatica (PRI). El seu antic alcalde va ser Erwin Pacheco Ayala (DC).

## Referències

* 1 2 Subsecretaria de Desenvolupament Regional i Administratiu de Xile, SUBDERE. «Mariquina». Arxivat de l'original el 5 de març 2014. [Consulta: 29 agost 2017].
* ↑ Biblioteca del Congrés Nacional de Xile. «Divide las provincias que señala del pais en las comunas que indica», 26-10-1979. [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ Distancia entre ciudades. «Ruta y mapa de las ciudades chilenas». [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ Navarrete, M. Ángel «Brigada de medio ambiente de policía de investigaciones relaciona contaminación de Río Cruces con Celco» (en castellà). Observatorio Latinoamericano de Conflictos Ambientales (OLCA), 09-01-2006 [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ Urquejo, Hugo «Erwin Pacheco recupera alcaldía de Mariquina» (en castellà). El naveghable, 30-10-2012 [Consulta: 30 agost 2017].

## Enllaços externs

* Municipalidad de Mariquina - Región de Los Ríos
# Matinera coronada de Sri Lanka

La matinera coronada de Sri Lanka (Pellorneum fuscocapillus) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos densos de les terres baixes a Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Matinera coronada de Sri Lanka». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Sotana (futbol)

Una sotana, també anomenada túnel, és una habilitat que es fa servir principalment en futbol, però també en hoquei sobre herba, en hoquei sobre gel i en basquetbol, que consisteix a fer passar la pilota entre les cames d'un oponent. Açò es pot fer passant la pilota o servint, però ben sovint s'associa amb l'habilitat de driblar, que permet que un davanter deixi enrere un defensor.

## Referències

* ↑ «sotana». TERMCAT. [Consulta: 11 maig 2023].
* ↑ ÉsADir: sotana
* ↑ ÉsADir: túnel
# Gorey

Gorey (en gaèlic irlandès Guaire) és una vila d'Irlanda, al comtat de Wexford, a la província de Leinster. Està al costat de la carretera principal M11 de Dublín a Wexford. La ciutat també està connectada a la xarxa de ferrocarril de la mateixa ruta. Com a resultat, hi ha hagut un augment dramàtic en la construcció de nous habitatges a Gorey. Entre 1996 i 2002 la població ha augmentat en un 44% a la ciutat, i en un 23% a la zona circumdant.

## Agermanaments

* Oban

## Referències

* ↑ McDonald, Frank. «An overdeveloped vision». The Irish Times. Arxivat de l'original el 2010-11-07. [Consulta: 20 maig 2013]. «Wexford County Council's plan for Gorey is riddled with contradictions»

## Enllaços externs

* Cambra de comerç de Gorey Arxivat 2008-03-18 a Wayback Machine.
# Departament de León

El Departament de León és un departament de Nicaragua. Té una extensió territorial de 5,138.03 km² (representant el 4,27% del territori nacional) i una població que supera els 374.000 habitants, sent un dels més densament poblats. Està situat a l'occident del país, i és un dels departaments més productius.
Limita al nord amb els departaments de Chinandega i Estelí, al sud amb el departament de Managua i a l'oest amb l'oceà Pacífic.

## Història

El departament León està situat a la regió del Pacífic de Nicaragua. El seu territori va ser ocupat per diferents tribus indígenes, de les quals ressalten nagrandans i maribis. Els seus principals pobles eren Sutiava i Imabite.
Els seus orígens daten gairebé des de la colonització de Nicaragua, quan en 1524 és fundada la ciutat de León a la regió d'Imabite, contigu al llac Xolotlán. El seu fundador va ser Francisco Hernández de Córdoba (fundador de Nicaragua). No obstant això, aquesta ciutat va ser destruïda per un terratrèmol el gener de 1610, situació a la qual se li sumava l'amenaça d'erupció del volcà Momotombo i que va motivar el seu abandó per fundar la nova ciutat de León (Nicaragua) en la seva ubicació actual.

## Divisió administrativa

Està organitzat administrativament en 10 municipis, dels quals la capçalera departamental és la ciutat de León.

### Municipis

* Achuapa
* El Jicaral
* El Sauce
* La Paz Centro
* Larreynaga
* León
* Nagarote
* Quezalguaque
* Santa Rosa del Peñón
* Telica

## Referències

* ↑ CARACTERIZACIÓN GEOGRÁFICA DEL TERRITORIO NACIONAL, Instituto Nicaragüense de Estudios Territoriales