OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conducte hialoide

El conducte hialoide també conegut com a conducte de Stilling o de Cloquet, està situat a l'ull. Travessa l'humor vitri des de la papil·la òptica fins al cristal·lí, és més estret al centre que en els extrems.
En el període fetal serveix per donar pas a l'artèria hialoide que irriga la zona pròxima al cristal·lí. L'artèria hialoide, desapareix al llarg del desenvolupament del fetus i en el moment del naixement només queda la seva primera branca que és l'artèria central de la retina.
# Psychoda adunca

Psychoda adunca és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wagner, R, Andersen T., 2007. Psychodidae (Diptera: Nematocera) from the West Usambara Mountains, Tanzania. Contributions to the Systematics and Ecology of Aquatic Diptera:287-307.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Gaig de Sichuan

El gaig de Sichuan (Perisoreus internigrans) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita els boscos de coníferes de les muntanyes de Sichuan, sud-est de Qinghai i sud-oest de Gansu, a la Xina occidental.

## Referències

* ↑ «Gaig de Sichuan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. rev. 24-12-2020 (català)
# Temporada 2010-2011 del Bàsquet Manresa

Aquests foren els components de la plantilla del Bàsquet Manresa durant la temporada 2010-2011, a la Lliga ACB:
Bàsquet Manresa - Plantilla 2010-2011 :
| Núm. | Jugador | Posició | Nacionalitat | Alçada (m) |
| 00 | Rodrigo San Miguel | Base | Espanya | 1,86 |
| 4 | Jordi Grimau | Base | Catalunya | 1,95 |
| 24 | Pierre Oriola | Pivot | Catalunya | 2,06 |
| 8 | Romà Montañez | Escorta | Catalunya | 1,93 |
| 12 | Àlex Llorca | Escorta | Catalunya | 1,92 |
| 11 | Alex Hernández | Base | Espanya | 1,90 |
| 14 | Alfons Alzamora | Pivot | Illes Balears | 2,06 |
| 17 | Serhí Hladir | Aler | Ucraïna | 1,96 |
| 19 | Daniel López | Base | Espanya | 1,88 |
| 20 | Larry Lewis | Pivot | Estats Units | 2,13 |
| 55 | Uros Slokar | Pivot | Eslovènia | 2,10 |
| 13 | Milan Majstorovic | Aler pivot | Sèrbia | 2,07 |

## Plantilles anteriors

* Plantilla ACB 2007-2008

## Jugadors amb contracte temporal

* André Owens Ocupà durant 4 jornades la baixa de Montáñez i Llorca.
* Michael Ruffin Ocupà durant 6 jornades la baixa de Brian Cusworth.
* Larry Lewis Contractat durant la baixa de Nivins (6 mesos).

## Referències

* ↑ «Plantilla a la pàgina web de l'ACB». Arxivat de l'original el 2011-11-02. [Consulta: 26 octubre 2012].
# Jaume I Appiani

Jaume I Appiani (vers 1322 - Pisa, 5 de setembre de 1398) fou notari de Pisa, actiu en l'administració de la ciutat estat de pisa. Va ser escrivà del consell dels ancians el 1352, ancià de Pisa el 1354, castellà de Crema el 1355, canceller del col·legi d'ancians del 1370 al 1392 i senyor de Pisa, Piombino i territoris annexes des del 30 d'octubre de 1392.
Fou pare de Vanni Appiani, Gerard Lleonard Appiani i Manel Appiani.

## Referències

* ↑ Banti, Ottavio. «Appiano, Iacopo». A: Dizionario biografico degli italiani (en italià). Roma: Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1961.
# Santa Enímia (desambiguació)

«Santa Enímia» té aquests significats:

## Toponímia

* Santa Enimia, municipi del departament francès de la Losera a la regió de Llenguadoc-Rosselló.
* Cantó de Santa Enimia, cantó del departament de la Losera, al districte de Florac.
# Psychoda adyscheres

Psychoda adyscheres és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a la Micronèsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L.W., 1959. Diptera: Psychodidae. Insects of Micronesia, 12: 435-484.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Gaig de Caiena

El gaig de Caiena (Cyanocorax cayanus) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita la selva humida i les sabanes del sud-est de Veneçuela, Guaiana i nord-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Gaig de Caiena». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/03/2013 (català)
# Manuel Machuca

Manuel Hernán Machuca Berríos (6 de juny de 1924 - 1985) fou un futbolista xilè. Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ Manuel Machuca a Find A Grave (anglès)
* ↑ Manuel Machuca Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 2011-10-25 a Wayback Machine.
# Shu-ilishu

Shu-ilishu o Šu-ilišu va ser el segon rei de la dinastia d'Isin a Sumer cap al segle xx aC.
Va succeir al seu pare Ixbi-Erra. La llista de reis sumeris li dona un regnat de 20 anys. El va succeir el seu fill Iddin-Dagan.

## Referències

* ↑ «The Sumerian King list». The ETCSL project. Faculty of Oriental Studies, University of Oxford. [Consulta: 19 setembre 2021].
# Cocoa Beach

Cocoa Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2008 tenia 11.920 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cocoa Beach tenia 12.482 habitants, 6.529 habitatges, i 3.532 famílies. La densitat de població era de 985,5 habitants per km².
Dels 6.529 habitatges en un 12,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 45,9% no eren unitats familiars. En el 38,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,2% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 22% entre 25 i 44, un 27,6% de 45 a 60 i un 34,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.372 $ i la renda mediana per família de 51.795 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.418 $ mentre que les dones 27.113 $. La renda per capita de la població era de 28.968 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cocoa Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cocoa Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hubertus van Hove

Hubertus van Hove (La Haia, 13 de maig de 1814 – Anvers, 14 de novembre de 1865?) fou un pintor neerlandès, fill de Bartholomeus van Hove (1790 – 1880) i professor d'alguns artistes que es van convertir en membres de l'Escola de la Haia.
A Hubertus van Hove no només li va ensenyar a pintar el seu pare, sinó que també va ser important Hendrik van de Sande Bakhuyzen. A l'estudi del seu pare, treballà amb Johannes Bosboom i junts van elaborar les peces de paisatge que Bartholomeus van Hove creà per al Teatre Reial de la Haia.
Hubertus començà la seva trajectòria com a pintor de paisatges, però on va destacar no va ser en aquest estil. El seu amor pel color i la llum brillant queda reflectit a les doorkijkjes (panoràmiques domèstiques), a l'estil de Pieter de Hooch. Eren vistes de llum exterior tractades des d'un interior, una habitació o una cuina situada entre la porta de sortida al carrer i un pati interior. El Museu Teyler exposa una de les seves obres destacades, titulada La teixidora, que és d'una composició viva i mostra una inclinació a una coloració més forta i més fresca que va prevaler en l'època de Van Hove.
Entre els seus alumnes, Jacob Maris, Christoffel Bisschop, Stroebel, Maurits Leon (1838 – 1865) i Hendricus Johannes Scheeres (1823 – 1864) van seguir els ensenyaments del seu mestre al seu "Armourer" i "Linen-shop" de l'estima dels seus germans artistes.

## Bibliografia

* Marius, Gerharda Hermina, Dutch Painters of the 19th Century, The Antique Collectors' Club, Woodbridge, Suffolk
* Hove, Huib van (Bz) al Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie

## Referències

* ↑ De levens en Werken der Hollandsche en Vlaamsche kunstschilders, beeldhouwers, graveurs en bouwmeesters, ... door J. Immerzeel. J. C. van Kesteren, 1843, p. 60–61.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Hubertus van Hove
* Obres d'Hubertus van Hove Arxivat 2011-12-06 a Wayback Machine., WikiGallery.org
* «The Forerunners of the Hague School» al Viquitexts en anglès
# Ramon de Torrelles i de Blanes

Ramon de Torrelles i de Blanes (? - 1419/1420?) era fill d'Antoni de Torrelles i Marc i germà de Pere de Torrelles i de Blanes. Casat primer amb Aldonça d'Alomar. Es casà per segona vegada el 1406 amb Elionor de Fonollar, la qual era dama de la reina Maria de Luna, l'esposa de Martí l'Humà. Elionor era filla d'Humbert i de Constança d'Aragó. Ramon i Elionor tingueren almenys un fill: Martí Benet de Torrelles i de Fonollar.
Com el seu germà Pere, era un home de confiança del rei Martí. Com a tal fou el seu cambrer major, castlà del castell de Bellver de Cerdanya, batlle i sotsveguer del Baridà, i també castlà del Palau Reial Major de Barcelona. Pel mateix motiu el 1408 també el va nomenar comissari general de les aljames dels jueus a tota la Corona d'Aragó. Per algun motiu fou empresonat el 1410, i alliberat al cap de poc a instàncies del seu germà i dels consellers de Barcelona. Els dos germans eren els tutors de l'infant Frederic de Luna, la candidatura del qual van defensar durant l'interregne 1410-1412. També va servir, tant a Sardenya com a Sicília, amb una galera, amb la qual ajudà la reina vídua Blanca de Navarra en els seus afers sicilians.

## Referències

* 1 2 «Ramon de Torrelles i de Blanes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Línia H14 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La línia H14 és una línia d'autobús de trànsit ràpid que pertany a la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona. Recorre Barcelona i Sant Adrià del Besòs en horitzontal des del Paral·lel fins l'Avinguda de la Platja de Sant Adrià. Va ser posada en marxa el 15 de setembre de 2014.
La línia comença a l'avinguda Paral·lel i creua tot el passeig Colom. Al arribar al parc de la Ciutadella, puja per la meridiana i creua el barri del Poblenou. Finalment, passa pel parc del Besòs fins a arribar a Sant Adrià.

## Àrees d'intercanvi

El seu recorregut coincideix amb cinc àrees d'intercanvi:
* Àrea d'intercanvi Ciutadella
* Àrea d'intercanvi Correus
* Àrea d'intercanvi Paral·lel
* Àrea d'intercanvi Poblenou
* Àrea d'intercanvi Pont de la Marina

## Horaris

| H14 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| H14 | A: Paral·lel | A: Sant Adrià | A: Paral·lel | A: Sant Adrià |
| Feiners | 04:45 | 05:00 | 23:35 | 23:10 |
| Dissabtes | 06:45 | 06:00 | 23:00 | 23:10 |
| Festius | 07:45 | 07:00 | 23:00 | 23:10 |

## Referències

* 1 2 «Fase 2014 de la nova xarxa de bus». TMB / Ajuntament de barcelona, 1 juny de 2014. Arxivat de l'original el 2016-04-22. [Consulta: 8 abril de 2016].
* ↑ «Barcelona's new bus network» (en anglès). TMB, 21 maig de 2015. [Consulta: 8 abril de 2016].
* ↑ «H14 Paral·lel – Sant Adrià». Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 2016-04-20. [Consulta: 8 abril de 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Pàgina web oficial de Transports Metropolitans de Barcelona amb informació de les quatre noves línies
# Marquesat de Castelldosrius

El marquesat de Castelldosrius és un títol nobiliari concedit el 1690 per Carles II a Manuel d'Oms i de Santa Pau. El 1701, Felip V li afegí la Grandesa d'Espanya.

## Titulars

* Manuel d'Oms i de Santa Pau: 1r marquès de Castelldosrius (1651-1710), Gran d'Espanya
* Fèlix d'Oms i de Santa Pau: 2n marquès de Castelldosrius (1710-1744), Gran d'Espanya
* Joan Manuel d'Oms i de Santa Pau: 3r marquès de Castelldosrius (1744-1754), Gran d'Espanya
* Manuel d'Oms i de Santa Pau: 4t marquès de Castelldosrius (1754-1796), Gran d'Espanya
* Francesc Xavier d'Oms i de Santa Pau: 5è marquès de Castelldosrius (1796-1842), Gran d'Espanya
* Carles de Sentmenat i de Puiggener: 6è marquès de Castelldosrius (1842-1846), Gran d'Espanya, senyor de Vallgornera, Pollestres i Vilarnau
* Carles de Sentmenat i de Riquer: 7è marquès de Castelldosrius (1846-1856), Gran d'Espanya, 23è baró de Santa Pau
* Ramon de Sentmenat i de Saenz-Ramírez: 8è marquès de Castelldosrius (1856-1873), Gran d'Espanya, 24è baró de Santa Pau
* Carles de Sentmenat i de Sentmenat: 9è marquès de Castelldosrius (1873-1935), Gran d'Espanya, 2n marquès d'Orís i 25è baró de Santa Pau
* Fèlix de Sentmenat i Güell: 10è marquès de Castelldosrius (1935/1956-1990), Gran d'Espanya, 8è marquès de Benavent, 3r marquès d'Orís, 26è baró de Santa Pau
* Carles de Sentmenat i de Urruela: 11è marquès de Castelldosrius (1990-2003), Gran d'Espanya, 27è baró de Santa Pau
* Santiago de Sentmenat i de Urruela: 12è marquès de Castelldosrius (2005-2010), Gran d'Espanya, 28è baró de Santa Pau
* Ágatha Ruiz de la Prada y Sentmenat: 13a marquesa de Castelldosrius (2010-), Gran d'Espanya, 29a baronesa de Santa Pau

## Enllaços externs

* Josep Maria Mangado i Artigas "El Marqués de Benavent (1768-1849) Estudio biográfico sobre el guitarrista que encargó a Luigi Boccherini los Quintetos con guitarra"
* BOE
* Repertori de títols nobiliaris de Catalunya Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.
* Fons dels marquesos de Castelldosrius a l'Arxiu Nacional de Catalunya: fitxa del fons; descripció del fons Arxivat 2014-07-29 a Wayback Machine..
# Sauló

El sauló o gravella és la Sorra que resulta de la descomposició dels granits. Dins l'àrea climàtica mediterrània, les roques granítiques poden alterar-se amb una relativa facilitat. L'acció de les aigües carregades de gas carbònic converteix el feldespat en argila, la mica en productes ferruginosos i el quars en masses de sorra silícia. El granit, en conseqüència, es comporta, en certes condicions climàtiques, com una roca de poca resistència. Dins el paisatge morfològic constitueix els sectors deprimits i de pendent suau.
El sauló (80% sorres, 4% llims i 16% argiles) té una textura Franco-Arenosa, per tant té la millor textura possible . És per això que s'hi elaboren uns vins blancs de tanta qualitat. Es caracteritzen per ser moderadament profunds, amb un drenatge molt fort, gran permeabilitat, textures gruixudes i amb uns nivells de matèria orgànica molt baixos i amb alta erosionabilitat i transportabilitat. Aquesta textura és especialment favorable a l'elaboració de vins blancs de qualitat, unint finor, aroma i lleugeresa. Són apropiats també per a l'elaboració de vins negres delicats amb varietats determinades.
Els seus índexs de matèria orgànica són inferiors a 1%.

## Vegeu també

* Gres

## Referències

* ↑ Sauló a TERMCAT
* ↑ Sauló Arxivat 2017-01-02 a Wayback Machine. al web de la Universitat de Barcelona
* ↑ «Sauló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Consolat de Madagascar a Barcelona

El Consolat Honorari de la República de Madagascar a Barcelona és la missió diplomàtica de Madagascar a la ciutat de Barcelona. La seva seu és al número 85 del carrer de Roger de Llúria, al districte de l'Eixample de Barcelona. Actualment, el cònsol honorari és Jorge Campins Figueras.
La seva jurisdicció abasta tot el territori espanyol. Ofereix tots els serveis consulars, excepte la renovació de passaports malgaixos que s'ha de fer a l'ambaixada malgaixa a París (França).

## Referències

* ↑ «Consolat Honorari de Madagascar». Arxivat de l'original el 2021-09-29. [Consulta: 29 setembre 2021].
* ↑ «Organismes. Generalitat de Catalunya». [Consulta: 29 setembre 2021].
* ↑ «Trámites». [Consulta: 29 setembre 2021].

## Vegeu també

* Ambaixades i consolats ubicats als Països Catalans
# Hubice

Hubice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.
# Quartet (pel·lícula)

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula de 1981. Si cerqueu la pel·lícula de 2012, vegeu «Quartet (pel·lícula de 2012)».
Quartet és una pel·lícula de 1981 dirigida per James Ivory i produïda per Ismail Merchant, protagonitzada per Isabelle Adjani, Maggie Smith, Anthony Higgins i Alan Bates, que té lloc a París, l'any 1927. Es va estrenar l'any 1981 al Festival de Cannes, on va competir a la Selecció Oficial. El guió, és una adaptació de la novel·la del mateix nom escrita per Jean Rhys. El 1981 rebé el Premi a la interpretació a Canes per Isabel Adjani (ex aequo). El 1982 fou nominada al BAFTA a la millor actriu per Maggie Smith, i el 2081 a la Palma d'Or per James Ivory.

## Argument

Al París dels anys 20, Marya "Mado" Zelli (Isabelle Adjani), una jove corista de music hall i el seu marit Stephan (Anthony Higgins), un tractant d'art polonès, porten una vida bohèmia i despreocupada. Marya és feliç i no sap exactament d'on provenen els diners que costegen el seu estil de vida, però un dia Stephan és detingut i empresonat durant un any per robatori d'obres d'art i ella es queda sense ingressos. Per motius econòmics es muda a l'apartament d'uns coneguts: H.J. Heidler (Alan Bates), un comerciant d'art amb historial de seductor i la seva esposa Lois (Maggie Smith), que és pintora i manté la relació amb el seu marit tot i que en coneix les seves infidelitats. Tot i que al principi Marya es resisteix als intents de seducció d'en H.J, finalment acabarà per mantenir-ne un afer amorós. La pel·lícula explica l'angoixant triangle amorós entre tots tres protagonistes, que serà la font de tensions entre tots els implicats i que acabarà quan Stephan surti de la presó i Marya hagi d'escollir entre el seu marit i el seu amant.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Quartet». Festival de Cannes. [Consulta: 2 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula Quartet al Festival de Cannes
# Línia H10 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La línia H10 és una línia d'autobús de trànsit ràpid que pertany a la Xarxa Ortogonal d'autobusos urbans de Barcelona. Recorre Barcelona, Sant Adrià del Besòs i Badalona en horitzontal des del barri de Badal fins al Pavelló Olímpic de Badalona. Va ser posada en marxa al novembre de 2013.
En direcció a Badalona, aquesta línia surt de Badal per l'avinguda de Madrid fins a arribar a l'Estació de Sants, des d'on creua tota la ciutat horitzontalment pel carrer València (Mallorca en direcció a Badal). A partir de Bac de Roda, continua el seu recorregut per rambla Guipúscoa fins a travessar el riu Besòs, entrar a Sant Adrià i per l'Avinguda d'Alfons XIII acabar al costat mateix del Pavelló Olímpic de Badalona.
La Línia H10 va substituir les línies 43 i 44, creant una fusió dels recorreguts que efectuaven conjuntament. Per cobrir la zona de Sant Adrià que no cobreix aquesta línia es va crear la línia 143.

## Àrees d'intercanvi

* Àrea d'intercanvi Estació de Sants
* Àrea d'intercanvi Sagrada Família
* Àrea d'intercanvi Mallorca-Pau Claris

## Horaris

| H10 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| H10 | A: Badal | A: Olímpic de Badalona | A: Badal | A: Olímpic de Badalona |
| Feiners | 05:00 | 05:30 | 22:00 | 22:55 |
| Dissabtes | 07:00 | 07:00 | 22:00 | 22:55 |
| Festius | 08:00 | 08:00 | 22:00 | 22:55 |

## Referències

* ↑ «Barcelona's new bus network» (en anglès). TMB, 21 maig de 2015. [Consulta: 18 març de 2016].
* ↑ «Línia H10 bus - Pl. Sants / Olímpic de Badalona». TMB. [Consulta: 17 octubre 2021].
* ↑ «El nuevo bus exprés H10 llegará a Sant Adrià de Besòs y Badalona y se eliminan las líneas 43 y 44» (en castellà). 20 minutos, 04-11-2013. [Consulta: 17 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de TMB i explicació de la nova línia Arxivat 2014-02-12 a Wayback Machine.
* Fòrum i Web d'aficionats als Autobusos de Barcelona Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine.
# Telmatobius jelskii

Telmatobius jelskii és una espècie de granota que viu al Perú, a les regions d'Ayacucho, de Huancavelica i de Junín en zones humides de gran altitud. Malgrat que de moment hi ha una població àmplia a les regions esmentades, està catalogada com a espècie de risc, gairebé amenaçada, a causa de la contaminació de l'aigua del seu hàbitat i la seva captura per a la medicina tradicional, que fa que estiguin minvant els exemplars, ja localitzats en una àrea relativament petita. La presència de la quitridiomicosi en altres espècies del gènere pot ser una altra amenaça potencial.

## Referències

* ↑ Monteza, J.I., Sinsch, U. &Lehr, E. 2004. Telmatobius jelskii. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a data 17 de gener de 2008.
# Sardigan

Sardigan - Сардыган (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2015 tenia 270 habitants. Pertany al districte (raion) de Baltassí.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Serra Falconera

La serra Falconera és un xicotet massís ubicat a l'entorn de la ciutat de Gandia, a la Safor. Té una orientació paral·lela a la línia de costa (Nord-Sud), i unes dimensions de 6 km de longiud i 2,5 km d'amplària. El seu cim és el Molló de la Creu, amb l'Alt de Falconet a 456 metres sobre el nivell del mar; altres cims destacables són l'Alt del Badall (389 m.), la Penya del Migdia (367 m) i el Tossal de les Bótes (229 m). És una serra exempta, que sobresurt entre el pla de Gandia (a l'est) i el pla de la Marxuquera (a l'oest), delimitat per les lleres del barranc de Beniopa i del riu Vernissa.
La serra Falconera es reparteix entre els termes municipals de Gandia, Benirredrà, Real de Gandia i Palma de Gandia. Hi ha algunes urbanitzacions modernes al seu voltant. Aquesta situació periurbana al voltant de l'àrea metropolitana de la capital saforenca possibiliten que siga un entorn d'esbarjo i d'esport concorregut per a muntanyers, escaladors, senderistes i corredors de muntanya.

## Vegetació

Típica arbustiva mediterrània: llentiscle, margallons, romer, etc.

## Història

Cavanilles la cita en les seues Observaciones, tot informant que és coneguda tant pel topònim actual com per Creu del Mestre Pere.
A la seua falda occidental es va construir el morabit de la Marxuquera, datada d'al voltant del segle XVII al qual s'adjudica l'ús d'ermitori d'influència islàmica o de nevera.

## Enllaços externs

* La Serra Falconera a la pàgina de muntanyisme Mendiket
# Coll de la Bassa

El Coll de la Bassa és un coll situat a 2.109,1 m alt d'un contrafort nord-occidental del Cim de Coma Morera, de la carena axial dels Pirineus, situat entre els termes comunals d'Oceja i de Palau de Cerdanya, tots dos de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situat al sud-oest del terme d'Oceja i al sud-est del de Palau de Cerdanya, en un contrafort, al nord-oest del Cim de Coma Morera.
El Coll de la Bassa és un dels indrets de pas habituals en les rutes excursionistes dels Pirineus a l'Alta Cerdanya, sobretot de les que segueixen els vells camins ramaders, en els quals la bassa que dona nom al coll tenia un paper rellevant.

## Referències

* ↑ El Coll de la Bassa en els ortofotomapes de l'IGN