# Essaïda (pel·lícula)

Essaïda (àrab: السيدة, As-sayyida) és una pel·lícula tunisiana dirigida el 1996 per Mohamed Zran. La pel·lícula aborda els temes de la marginació, la pobresa i el crim als carrers populars de Tunis.

## Argument

Famós pintor resident a Tunis, Amine, d'uns quaranta anys, està preparant una exposició però travessa una crisi creativa. Coneix Nidal, un adolescent delinqüent que demana per mantenir la seva família, i és colpejat pel seu pare alcohòlic i aturat.
Intrigat, Amine segueix Nidal fins a Essaïda, un popular barri de Tunis on viu el jove. Trasbalsat pel barri i els seus habitants, Amine decideix instal·lar-s'hi per començar la seva nova vida.

## Repartiment

* Hichem Rostom: Amine
* Chedli Bouziane: Nidal
* Fouzia Badr
* Khaled Ksouri
* Abdallah Mimoun
* Meriam Omar-Chen

## Distincions

* Rosa Camuna de Bronze au Bergamo Film Meeting de 1997 (Bèrgam)

### Nominacions

* Nominació al Bayard d'Or a la millor pel·lícula de parla francesa al Festival international du film francophone de Namur 1996

## Taquilla

A Tunísia, la pel·lícula va tenir molt d'èxit a nivell popular. Durant les dues primeres setmanes de l'estrena de la pel·lícula, els teatres Palace, Capitole i Ciné-Jamil a Tunis, l'Étoile i l'Atles a Sfax, el Majestic a Bizerte i el Nejma a Sussa va donar la benvinguda a més de 120.000 espectadors. La pel·lícula va romandre a la pantalla durant dos mesos després de la seva estrena abans de ser reprogramada a tres sales el maig de 1997. El nombre d'entrades s'estima en més de 500.000. Però Zran va ceclarar:
| « | Mai sabré el nombre real. Les úniques xifres certes són les de les dues primeres setmanes. Les sales de cinema a Tunísia són privades i les seves entrades són incontrolables. També circulaven vídeos pirates amb les escenes d'amor que es tallaven perquè la pel·lícula es pogués veure en família. Vam denunciar-ho i es va aturar ràpidament. | » |

## Producció

Zran explica que, per a aquesta pel·lícula, «tot va començar amb una mirada feta des d'una finestra d'un edifici amb vistes a Essaïda».
De manera realista, la pel·lícula està formada per dues escenes d'amor, més atrevides que en anteriors pel·lícules tunisianes.

## Recepció crítica

A la ressenya original de L'Express, brilla l'aspecte realista, «negre i amarg» de la pel·lícula:
| « | Aquesta pel·lícula molt estètica contrasta amb la tradició del cinema clàssic tunisià. Lluny de te amb menta, youyous i tòpics, Mohamed Zran es basa en la paleta sensual, colorida i violenta del Magrib per representar la realitat social d'un país a la deriva, la desesperació de els joves i la pèrdua d'orientació de l'elit occidentalitzada. | » |
Hédi Khélil caracteritza la pel·lícula com a «sincera i commovedora».

## Referències

* ↑ (italià) Fiche du film Essaïda (Bergamo Film Meeting).
* ↑ Longs-métrages en compétition en 1996 (Festival international du film francophone de Namur).
* 1 2 3 4 5 6 Daoudi Bouziane, « Ruée sur Essaïda. En Tunisie, le film bat tous les records », Libération, 1er octobre 1997.
* ↑ Mona Yahia, « Le réalisateur de Vivre Ici Mohamed Zran aborde des sujets tabous », Magharebia, 13 septembre 2010.
* ↑ PDF Gérard Lefort, « Tunis, ville ouverte », Libération, Plantilla:1er octobre 1997.
* 1 2 « Cinéma - Essaïda de Mohamed Zran », L'Express, 2 octobre 1997.
* ↑ Hédi Khélil, Abécédaire du cinéma tunisien, éd. Simpact, Tunis, 2007 ISBN 978-9-973-61457-5.