OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Autoencesa

El picat de bieles, engegada automàtica, o autoencesa és el dany produït en les bieles del motor quan es produeix l'explosió de la barreja abans del compte, producte de compressió alta, gasolina de baix octanatge, ús de turbocompressor o dipòsits de carbonissa que es formen dins del motor.
Al cicle de quatre temps l'explosió de barreja de carburant s'ha de produir quan el pistó aquest al punt mort superior o una mica després. Si es produeix l'explosió abans, durant el període de compressió, l'explosió botiguera a frenar el motor en comptes d'ajudar el seu gir normal. Aquest efecte es percep com un cop, com si el motor es para en sec durant un instant i seguís girant. De vegades es percep com petites explosions o cops durant el funcionament del motor, sense arribar a ser molt fort.
Normalment és més apreciable amb el motor fred, quan s'accelera fort i a baixes revolucions per minut.
El tust al cap del temps, pot espatllar el motor i envellir, podent arribar a produir una avaria greu que requereix obrir el motor.
Les causes de la picada de bieles o la formació de dipòsits de carbonissa pot ser deguda a:
* Consum excessiu d'oli.
* Fer funcionar al motor en fred, sense que aquest suficient temps calent. Durant trajectes curts, per exemple.
* Utilitzar habitualment un motor potent molt per sota de les seves possibilitats. Quan a un motor potent se li demana potències altes de tant en tant, s'aconsegueix que la cambra de combustió s'escalfi més i cremi les restes de carbonissa. Si no s'utilitza tota la potència de tant quan es poden formar carbonissa. Vegeu infrautilització.
* bugies inadequades
Per solucionar-es pot utilitzar un additiu químic per al combustible, fer-li un trajecte a un ritme fort o, com a solució temporal mentre busca una altra més definitiva, tirar-li gasolina amb un octanatge major. La solució definitiva seria aixecar la culata i netejar tota la carbonissa. La millora serà immediata i notable.
Els additius per al combustible s'aconsella que s'utilitzin amb el dipòsit una mica buit, perquè la concentració sigui major.
La solució de posar a córrer el cotxe perquè es cremi la carbonissa, s'ha de fer amb una mica de cura. S'ha d'evitar accelerar tant com perquè es notin els cops. Progressivament ira millorant i se li podrà demanar més potència. Tampoc s'ha d'accelerar molt quan aquesta fred. Es nota perquè colpeja més quan se li accelera. Segons es calenta el cotxe, aquest respondrà millor. És útil en aquest cas que el cotxe consumeixi benzina amb alt octanatge durant aquest trajecte. S'aconsegueix que el motor sofreixi menys, i se li pot demanar més potència per cremar millor la carbonissa.

## Enllaços externs

* Bugies inadequades (castellà)
# Autoencoder

Un autoencoder és un tipus de xarxa neuronal artificial no supervisada. Té la particularitat que té el mateix nombre de nodes a la primera capa i a l'última, per la qual cosa té tants valors input com output. Està format per la capa inicial, seguit per capes ocultes i amb una última capa de sortida. La capa oculta central té una dimensionalitat menor que la primera i l'última, i per això forma un coll d'ampolla. L'objectiu de l'autoencoder és reproduir a l'última capa les mateixes dades que obté a la primera capa de forma tan aproximada com sigui possible. Com que en el coll d'ampolla el nombre de dimensions és menor, l'autoencoder haurà d'aprendre una nova representació de les dades que tingui un nombre menor de dimensions que l'original. En cas contrari, no podrà mantenir la informació necessària en el coll d'ampolla per reproduir correctament les dades a l'última capa.
El coll d'ampolla divideix l'autoencoder en dues parts: l'encoder i el decoder. L'encoder forma les capes a l'esquerra de la capa en el coll d'ampolla, i té aquest nom perquè codifica la informació d'entrada a una representació de menys dimensions. El decoder forma les capes a la dreta de la capa en el coll d'ampolla, i s'encarrega de convertir les dades en l'espai de poques dimensions a l'espai de tantes dimensions com l'original.
Les aplicacions d'un autoencoder passen per reducció de soroll, compressió, detecció d'anomalies, etc. N'existeixen diferents variants, com Variatonal autoencoder (VAE). La propietat de reducció de dimensionalitat es pot comparar amb altres algoritmes com Principal Component Analysis (PCA), però l'autoencoder té l'avantatge d'usar operacions no lineals, guanyant flexibilitat i així sent capaç a vegades de fer més compressió sense augmentar l'error de reconstrucció.
# Auf! süß entzückende Gewalt, BWV Anh. 196

Auf! süß entzückende Gewalt, BWV Anh. 196 (Amunt! Força poderosa i encantadora) és una cantata perduda de Bach, estrenada a Leipzig el 27 de novembre de 1725, en el casament de Peter Hohmann i Chrsitina Sibylla Mencke. L'únic material conservat és el llibret, de Johann Christoph Gottsched, estructurat en 13 moviments, inclou quatre figures al·legòriques, la Naturalesa, la Modèstia, la Virtut i la Prudència, i clou amb un cor de les nimfes del riu Pleiβe. La música s'ha perdut i sembla que fou parodiada, almenys parcialment, en l'Oratori de l'Ascensió BWV 11.

## Referències

* ↑ Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005. Pàg. 895

## Bibliografia

* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Assistència sanitària a Israel

L'assistència sanitària a Israel és universal i la participació en un pla d'assegurança mèdica és obligatòria. Tots els ciutadans israelians tenen garantit un tractament mèdic bàsic com a dret fonamental. Segons una llei aprovada en els anys noranta, els ciutadans es poden unir a un dels quatre fons d'assistència sanitària per rebre un tractament bàsic, però poden augmentar la seva cobertura mèdica pagant un suplement.
En una enquesta que va tenir lloc a 48 països a l'any 2013, el sistema sanitari israelià va quedar quart en termes d'eficàcia, comparat amb altres sistemes sanitaris d'arreu del món.
La salut a Israel la proveeix tant l'estat com les institucions mèdiques privades, sent un sistema universal mixt i obligatori. És administrat per un petit nombre d'organitzacions amb fons del govern. Tots els ciutadans d'Israel tenen dret a aquesta atenció mèdica que és finançada per tots els ciutadans independentment dels seus mitjans econòmics.
Segons un estudi realitzat en l'any 2000 per l'Organització Mundial de la Salut, Israel posseeix un dels millors sistemes de salut del món.

## Referències

* ↑ Can universal healthcare work: A look at Israel's successful model
* ↑ http://www.bloomberg.com/visual-data/best-and-worst/most-efficient-health-care-countries
* ↑ Israel's healthcare system ranked fourth in world; U.S. trails behind, Haaretz
* ↑ www.newvoices.org/

## Enllaços externs

* The Health Care System in Israel- An Historical Perspective
# Autopista de la informació

Una autopista de la informació és una xarxa informàtica, de grans dimensions i capacitat, sobre la qual circula tota mena d'informació, especialment informació multimèdia. Permet la transmissió de textos, imatges i sons. Se sol utilitzar, erròniament com a sinònim d'Internet, encara que el seu significat és més ampli.
Es comença a parlar de les autopistes de la informació al principi dels anys 90, amb l'accés massiu a la xarxa que tingué lloc a partir del 1991, encara que no en tots els països ni tampoc totes les persones. Al Gore va ser una de les primeres veus destacades en parlar de les autopistes de la informació, quan a la Conferència Mundial de Desenvolupament de les Telecomunicacions de 1994 va fer una crida a la col·laboració "conjunta de governs, empresaris i institucions financeres multilaterals", per construir una "xarxa de xarxes" que facilités l'intercanvi d'informació en el món. Gore fou el promotor del projecte conegut amb el nom d'"autopistes de la informació", que hauria de permetre un substancial avenç en el marc de les comunicacions per ràdio i televisió, i facilitar que hospitals, col·legis, biblioteques o centres meteorològics situats en diferents parts de la planeta compartissin coneixements i arxius fonamentals per a l'educació, la salut i la prevenció de castàstrofes i necessaris per aconseguir un creixement més harmònic de la humanitat. En aquell moment, a les acaballes de segle xx, s'esperava que aquesta gran autopista electrònica de la informació comportés una veritable democratització i universalització de les cultures.

## Referències

* ↑ «.xml Autopista de la informació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Avogadro, Marisa «Autopistas sin límites: autopistas de la información». Razón y Palabra. Primera Revista Digital en Iberoamérica especializada en Comunicología, 2008. ISSN: 1605-4806 [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ Aznarez, Juan Jesús «Llamamiento de Al Gore para las 'autopistas' de la información». El País, 22-03-1994 [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ Pardos, José Luis «La autopista de la información». El País, 03-05-1994 [Consulta: 11 gener 2020].

## Bibliografia

* Esteban, Juan Antonio; Funk, Howard L. (dir.); Martínez Aparicio, Salomé (coord.); Jiménez Aleixandre (coord.), Miguel. Autopistas de la información: el reto del siglo XXI. Editorial Complutense, 1996, p. 11. ISBN 978-84-89365-95-7.
* Avogadro, Marisa «Las Autopistas sin Límite: una Mirada Más Allá de la Web». Razón y Palabra. Primera Revista Digital en Iberoamérica especializada en Comunicología, Núm. 44, 2005. ISSN: 1605-4806 [Consulta: 11 gener 2020].
# Bachgau

Bachgau és una regió històrica al sud-oest d'Aschaffenburg. El Bachgau era, com el Rodgau, part del Maingau.

## Història

El biograf de Carlemany conegut sota el nom d'Eginard, va rebre del successor de Carles, Lluís I el Pietós, algunes possessions al Bachgau i una pensió. Al voltant de 850 vivia a l'abadia de Seligenstadt al Bachgau i Eginard va expandir la ciutat i va convertir el monestir en un centre cultural de l'edat mitjana. I gràcies als ossos de dos sants, Marcel·lini i Pere, Eginard Seligenstadt es va convertir en un lloc de curació que oferia protecció contra malalties com ara la pesta.
Al final del segle xiii i a partir del XIV va ser objecte de diversos canvis de domini dins el Sacre Imperi Romanogermànic, entre l'Arxidiòcesi de Magúncia (1278, 1309) i el comtat d'Hanau (al voltant de 1278 i 1298-1308). Del Bachgau eren els llocs de Großostheim amb els districtes de Ringsheim, Pflaumheim i Umstadt, el municipi de Schaafheim amb els districtes de Mosbach i Radheim, i el municipi de Stockstadt am Main; el municipi més gran del Bachgau és Großostheim.
Actualment, la Bachgau inclou els llocs Großostheim amb els districtes Ringheim, Pflaumheim i Wenigumstadt al costat bavarès i la comunitat Schaafheim amb els districtes Mosbach i Radheim a Hesse. El centre i la comunitat més gran del Bachgau és el mercat de Großostheim.

## Bibliografia

* Demandt, Karl E., Geschichte des Landes Hessen, 1980, pàg. 289.
* Haase, Franziska, Ulrich I., Herr von Hanau. 1281-1306, masch. Diss. Münster 1925, pàgs. 19 i ss.
* Hoch, Günther, Territorialgeschichte der östlichen Dreieich, 1953, pàg. 118.
* Hoch, Günther, Aus der Geschichte des Bachgaus, a: Aschaffenburger Jahrbuch 3 (1956), pàg. 80-90.
* Kittel, J., Weistümer aus dem Bachgau, a: Archiv des historischen Vereins für Unterfranken und Aschaffenburg 23 (1875), Würzburg, pàgs. 163 i ss.
* Löffler, Anette, Die Herren und Grafen von Falkenstein (Taunus) = Quellen und Forschungen zur hessischen Geschichte 99, Darmstadt 1994
* Müller, Wilhelm, Hessisches Ortsnamenbuch, (Starkenburg), Darmstadt
* Johann Wilhelm Christian Steiner: Altertümer und Geschichte des Bachgaus im alten Maingau. Wailandt, Aschaffenburg 1821.
# Banc D. João de Castro

El Banc D. João de Castro és un gran volcà submarí en les Açores al centre de l'oceà Atlàntic. El volcà queda a mig camí entre les illes de Terceira i São Miguel, en coordenades 38° 08′ N, 26° 23′ O﻿ / ﻿38.14°N,26.38°O﻿ / 38.14; -26.38 38° 08′ N, 26° 23′ O﻿ / ﻿38.14°N,26.38°O﻿ / 38.14; -26.38 / 38° 08′ N, 26° 23′ O﻿ / ﻿38.14°N,26.38°O﻿ / 38.14; -26.38, 38° 08′ N, 26° 23′ O﻿ / ﻿38.14°N,26.38°O﻿ / 38.14; -26.38 S'alça dins de catorze metres de la superfície de l'aigua. El volcà té un gran camp de fumarola i roman actiu a nivell sísmic.
Va entrar en erupció per última vegada al desembre de 1720, formant una illa d'1,5 km en longitud i al voltant de 250 metres d'altitud. Va romandre per sobre del nivell del mar només durant dos anys, abans que la ràpida erosió va reduir la seva altura.
Dos cràters paràsits, tots dos d'uns 90 x 45 m (300 x 150 ft) d'ample, se situen en el flanc nord-oest. El cràter més jove mostra un sòl format per un llac de lava congelat amb fractures de superfície poligonals, mentre que el més antic, un cràter menys distintiu, està enfosquit per dipòsits de tefra.

## Història

La primera referència històrica relacionada amb els volcans submarins perillosos entre Sant Miquel i Terceira es va produir amb l'enfonsament de dos vaixells del corsari francès Henry Tourin, a la primavera de 1718.

## Referències

* ↑ Dom Joao de Castro Reef/ on Google Maps
* ↑ Nunes, João Carlos. Lusa/AO Online. Banco D. João de Castro. Ponta Delgada (Azores), Portugal: Açoriano Oriental, 23 juny 2013, p. 20.

## Enllaços externs

* Azores Social Network, Sao Miguel Group
* (anglès) Fotos
* lles Açores - Amb informació sobre Dom Joao de Castro Reef
* São Miguel, Açores - en recerca de l'Alàntida
# Banc Hapoalim

El Banc Hapoalim —en hebreu: בנק הפועלים‎, «banc dels obrers» en català— és el major banc d'Israel. A 31 de desembre de 2008 posseïa actius per ILS 306.850.000.000. El banc té una presència significativa als mercats financers globals. A Israel, aquest grup posseeix més de 260 sucursals, vuit centres de negocis regionals, i oficines per a la indústria orientades a clients corporatius. Les accions del banc es negocien en la Borsa de Tel-Aviv.

## Referències

* ↑ «TheMarker». Arxivat de l'original el 2011-07-17. [Consulta: 3 febrer 2016].
* ↑ D&B - Dun's 100 Israel's Largest Enterprises 2009.

## Enllaços externs

* www.bhibank.com Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine. (castellà) (anglès) (francès) (rus)
# Banc Condal

Banc Condal és una obra de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, amb façana a dos carrers oposats a Blondel de tractament escultòric. Els porxos queden revaloritzats amb tractament d'enteixinat al sostre i vidre a la planta baixa. Diferents elements ornamentals es superposen a les obertures, que predominen sobre el mur.
Un afegit superior, actualment inexistent, anunciava la propietat de l'edifici per l'entitat bancària.

## Història

De la seva estructura inicial va conservar-se, després d'ésser remodelada totalment al 1974, la façana modernista de l'avinguda Blondel. Els autors de la remodelació foren els arquitectes Sabater, Domènech i Puig. Posteriorment l'edifici s'adaptarà per acollir serveis tècnics i altres oficines municipals. Entre els anys 2006-2008 l'empresa BR29 Arquitectes va portar a terme la restauració de la façana modernista de Av. Blondel.

## Referències

* 1 2 3 «Banc Condal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Avrecourt

Avrecourt és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Marne.
Després d'haver-se fusionat en 1972 amb altres vuit municipis per a formar el municipi de Val-de-Meuse, l'1 de gener de 2012 és restablit com a municipi.

## Referències

* ↑ certificate, Avrecourt Contact infoWant to contact the Administration of Avrecourt? Here are all the details of Avrecourt available below Avrecourt Postal addressPlace de la Mairie52140 AVRECOURTFranceAvrecourt Phone number03 25 88 05 53International: +33 3 25 88 05 53Avrecourt Email addressAvrecourt WebsiteNot availableOther informationAvrecourt Avrecourt Birth; certificate, Avrecourt Death. «Avrecourt, Haute-Marne, Grand Est, France - City, Town and Village of the world» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2023].
# Aulnoy-lez-Valenciennes

Aulnoy-lez-Valenciennes (en picard Auno) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 7.417 habitants. Limita al nord amb Marly, a l'est amb Saultain, al sud-est amb Préseau i Artres, al sud amb Famars, a l'oest amb Trith-Saint-Léger i al nord-oest amb Valenciennes.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.565 | 3.602 | 7.565 | 8.759 | 8.029 | 8.002 | 7.417 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Laurent Depagne | proper al PS |
# Aulnoy-sur-Aube

Aulnoy-sur-Aube és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aulnoy-sur-Aube era de 62 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 9 parelles sense fills i 9 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 35 habitatges eren cases. Dels 27 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aulnoy-sur-Aube el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 29 eren actives i 11 eren inactives. De les 29 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Aulnoy-sur-Aube hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 484 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aulnoy-sur-Aube a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aulnoy-sur-Aube a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Baidu Cloud

Baidu cloud (o també Baidu Web Drive en xinès: 百度云; pinyin: Bǎidù Wǎngpán; traducció: Baidu Web Drive) és un servei de programari al núvol subministrat per l'empresa xinesa Baidu Inc. amb seu central a Pequin. Baidu Web Drive ofereix un servei d'emmagatzemament de fitxers o servei d'allotjament de fitxers, manegament o gestió de fitxers, compartió de recursos i integració amb programari de terceres parts. Baidu Web Drive va ser creat el 23 de març del 2012 i es va canviar de nom a Baidu Cloud el 3 de setembre del 2012.

## Història

* Març del 2012 : llançament del servei Baidu Web Drive.
* Finals del 2012 : canvi de nom a Baidu Cloud.
* Novembre del 2012 : col·laboració amb Qualcomm.

## Característiques

* Manegament d'arxius : suporta previsualització de fotos, música i vídeos sense haver de descarregar. ELs vídeos es poden visualitzar al navegador. Multiplataforma. Sistema de sincronització d'arxius.
* Comparticío de recursos : recerques amb motor de búsqueda propi.
* Integració amb programari de terceres empreses : mitjançant un entorn per a desenvolupadors de programari.

## Referències

* ↑ «Getting Started with Baidu Cloud Push - Amazon Simple Notification Service» (en anglès). http://docs.aws.amazon.com.+[Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ «How Shoud You Use Baidu Cloud Service» (en anglès). Tips Area, 10-03-2014.
* ↑ «What is Baidu Cloud? | 2Open China Ecommerce» (en anglès). http://www.2open.biz.+[Consulta: 22 setembre 2017].

## Vegeu també

* Altres serveis d'allotjament de fitxers: Dropbox, Google Drive, Amazon S3, OneDrive, Apple iCloud, NextCloud
# Bartolomeo della Scala (bisbe)

Bartolomeo della Scala va ser un bisbe italià al segle xiv.
Fou fill natural de Josep della Scala Va ser abat de Sant Zenó des del 1321 i elegit bisbe de Verona el 1336. Fou assassinat pels seus familiars Albert i Bartolomeo della Scala (nets de Bartolomeo I della Scala) a Verona el 27 d'agost de 1338. Va deixar dos fills naturals: Josep i Margherita. Per l'embòlic polític entre les famílies benestants de la ciutat, la seu bisbal va quedar vacant fins que el 12 de març del 1343 Matteo De Ribaldi va ser nomenat bisbe.

## Referències

* ↑ Biancolini, Giambatista. Dei vescovi e governatori di Verona: dissertazioni due (ebook gratuït) (en italià). Verona: Dionigi Ramanzini Libraio e Stampatore, 1757, p. 49.
* ↑ Biancolini, Giambatista. Notizie storiche delle chiese di Verona raccolte da (e-book gratuït) (en italià, llatí). Verona: Alessandro Scolari al Ponte delle Navi,, 1752, p. 508.
* ↑ «La chiesa veronese e la signoria Scaligera» (bloc) (en italià), 14-03-2014. [Consulta: març 2016].
# Bartolomeo Zorzi

Bartolomeo Zorzi va ser un trobador venecià en llengua provençal, del segle xiii. Es desconeix la data del seu naixement, però sí que la seua activitat s'inicia el 1260, estenent-se fins al 1290. Era mercant, i durant els seus viatges a Constantinoble va caure pres a Gènova, de 1266 al 1273, on va compondre diverses tensons.
Va faltar el 1300 quan era castellà de la fortalesa grega de Coró.

## Obra

De la seua obra poètica ens han arribat tres cançons amoroses, dues dedicades a la Mare de Déu, i tres rimes de caràcter polític. Exemple de la seua obra:
    Qu'eu ai viscut ses merce,
    Enics, plens d'erranza,
    Ergolhos, de mala fe,
    Ab desmesuranza,
    Falsa contra maint lejal,
    Atressi cum lo camel
    Ten hom ab pauca liuranda
    Benigne e forz e fizel,
    Si ben li dona turmen.. .

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 3, p. 11524-1534 [estudi, i edició de la vida i de dues composicions, amb traducció a l'espanyol]
* Giulio Bertoni, I trovatori d'Italia: Biografie, testi, tradizioni, note. Roma: Società Multigrafica Editrice Somu, 1967 [1915], pàg. 114-118 i 446-456 per l'edició de les poesies
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Bartolomeo Zorzi és el número PC 74]
* Favati, Guido (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, p. 346
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 314-316 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners A, I i K]

## Referències

* ↑ AA.VV., Letteratura, Garzanti, Milano, 2003, pag.1186
* ↑ Strong, 441, from Levy, no. 5.
* ↑ Archer, 50.