OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Knight Mare

Knight Mare és el tercer EP de la banda 12012, lliurat el 3 de novembre del 2004, sent el segon lliurament amb tres mesos de campanya.

## Llista de temes

* "Nightmare" - 00:43
* "Shinsoku" (浸色) - 4:23
* "Aren't you Dead Yet?" - 4:36
* "Sheep" - 5:39
* "Hai Oru Karada" (灰降ル躰) - 5:40

## Notes

* Knight Mare fou reeditat en 2006, junt amb Bell Salem i Shin -Deep-
* Només s'editaren 3000 còpies de l'àlbum.
# Radiotelevisión del Principáu d'Asturies

La Radiotelevisión del Principáu d'Asturies (RTPA) és un ens públic de comunicació pertanyent al Principat d'Astúries i creat el 2005. Està format per les societats Televisió del Principat d'Astúries (TPA) i Ràdio del Principat d'Astúries (RPA). La televisió va començar les seves emissions regulars a mitjan 2006 per a tot Astúries. També té un diari digital (http://www.rtpa.net). El seu director és José Ramón Pérez Ornia.
S'estructura en tres òrgans:
* Consell d'Administració
* Consell de Comunicació
* Direcció general
Té les seves dependències a la Universitat Laboral de Gijón.

## Orígens

La TPA va realitzar la seva primera emissió en proves el 20 de desembre del 2005 a les 21 hores. El dissabte 7 de gener va començar les seves retransmissions esportives amb el partit de futbol entre el Real Sporting de Gijón i el Racing Club de Ferrol, encara que amb el senyal cedit per la TVG. L'endemà, des de l'estadi Municipal de Miramar, es va produir la primera emissió amb producció pròpia, en aquest cas del partit que va enfrontar al Club Marino de Luanco i la Cultural de Durango. Durant els primers mesos, tots els caps de setmana es retransmetien partits del Real Sporting de Gijón, Club Marino de Luanco i Real Oviedo, normalment els partits en els quals els equips asturians actuaven com a locals.
El 8 de setembre de 2006 va iniciar les seves emissions matinals coincidint amb la celebració del Dia d'Astúries. Aquesta emissió es va veure afectada per un sabotatge a gran part de la instal·lació tècnica preparada al Santuari de Covadonga per a la retransmissió de la missa de la Santina. Aquest mateix dia es van iniciar les emissions via satèl·lit per a Europa i Amèrica a través del satèl·lit Hispasat en obert durant les 24 hores del dia i igualment es va iniciar l'emissió en viu en Internet.
El 26 de maig va començar l'emissió en proves del seu segon canal de televisió, amb la mateixa programació que el primer canal però una hora més tard. El segon canal emet únicament en TDT.

## Polèmica

La principal polèmica des de la seva posada en marxa ha girat entorn de l'emissió de programes en asturlleonès. En total no assoleix l'1,5% del total de la graella. A més, des de diversos sectors de la societat es critica l'escassa presència de la cultura asturiana.

## Referències

* ↑ Barreiro Maceiras, Damián «El papel de TPA na normalización de la llingua asturiana» (en asturià). Lletra Asturianas, 124, 2021, pàg. 159. ISSN: 0212-0534.
* ↑ «Iniciativa pol Asturianu denuncia que TPA presiona a los sos trabayadores pa que nun usen l’asturianu» (en asturià). Iniciativa pol asturiano, 28-02-2013. [Consulta: 20 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Radiotelevisión del Principáu d'Asturies
# Regió de Karlsruhe

La regió de Karlsruhe (en alemany Regierungsbezirk Karlsruhe) és una de les quatre regions administratives (Regierungsbezirke) de l'estat de Baden-Württemberg, Alemanya, localitzada al nord-oest de l'estat. La seva capital és la ciutat de Karlsruhe. Es subdivideix en tres subregions o associacions regionals (Regionalverband): Mittlerer Oberrhein, Unterer Neckar i Nordschwarzwald. Té una àrea de 6.919,17 km² i una població de 2.751.907 habitants. La regió de Karlsruhe és al nord-oest de l'estat de Baden-Württemberg i va ser anomenada fins al 31 de desembre del 1972 regió de Nordbaden. Limita al sud amb la regió de Friburg, a l'oest amb Renània-Palatinat, al nord amb Hessen i a l'est amb la regió de Stuttgart. La seva extensió i límits actuals van ser definits en la reforma territorial i administrativa de l'1 de gener del 1973.
| Kreise (districtes) | Kreisfreie Städte (ciutats independents) |
| Calw Enzkreis Freudenstadt Karlsruhe Neckar-Odenwald Rastatt Rhein-Neckar | Baden-Baden Heidelberg Karlsruhe Mannheim Pforzheim |

## Referències

* ↑ «Landesdaten» (en alemany). statistik.baden-wuerttemberg.de, 2011. Arxivat de l'original el 2011-05-21. [Consulta: 28 abril 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial (en alemany)
# Regió Metropolitana de São Paulo

La Regió Metropolitana de São Paulo, també coneguda com el Gran São Paulo, reuneix a 39 ciutats de l'estat de São Paulo, en un intens procés de conurbació. El terme es refereix a l'extensió de la capital de l'estat, amb les seves ciutats veïnes que formen una expansió urbana contínua.
L'Estat de Sao Paulo, segons dades de 2022, té 44.420.459 habitants, mentre que la ciutat de São Paulo és la sisena ciutat més gran del món amb 11.451.245 persones.
Altres regions prop de São Paulo són també àrees metropolitanes de l'estat com Campinas, Santos i Sao José dos Campos, i altres ciutats properes inclouen conurbació urbana, Sorocaba i Jundiaí.
La població total d'aquestes àrees, juntament amb la capital - l'anomenat Complex Metropolità Expandit - supera els 29 milions, aproximadament el 75% de la població de tot l'estat.
Les àrees metropolitanes de Campinas i Sao Paulo ja forman la primera Macrometropolis de l'hemisferi sud, unint-se a 65 municipis que junts alberguen a un 12% de la població.

### Mapa de la regió metropolitana
## Referències

* ↑ «Região Metropolitana de São Paulo (RMSP)» (en portuguès brasiler). PDUI-RMSP (Região Metropolitana de São Paulo) - Governo do Estado de Sao Paulo. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ «Sao Paulo (estado)» (en portuguès). Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística. [Consulta: Data incorrecta].
* ↑ «Sao Paulo (ciudad)» (en portuguès). Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Aparecido Bordo, Adilson. «Os eixos de desenvolvimento e a estruturação urbano-industrial do estado de São Paulo, Brasil». Scripta Nova, 01-08-2005. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Carvalho, Cleide. «Macrometrópole paulista já engloba 153 cidades e 30 milhões de pessoas» (en portuguès brasiler). O Globo, 10-08-2011. [Consulta: 9 juliol 2023].
* ↑ Travassos, Luciana; Torres, Pedro Henrique Campello; Di Giulio, Gabriela; Jacobi, Pedro Roberto; Dias De Freitas, Edmilson «Why do extreme events still kill in the São Paulo Macro Metropolis Region? Chronicle of a death foretold in the global south» (en anglès). International Journal of Urban Sustainable Development, 13, 1, 02-01-2021, pàg. 1–16. DOI: 10.1080/19463138.2020.1762197. ISSN: 1946-3138.
* ↑ Gonçalves, Leandra R.; Oliveira, Mayara; Turra, Alexander «Assessing the Complexity of Social-Ecological Systems: Taking Stock of the Cross-Scale Dependence» (en anglès). Sustainability, 12, 15, 01-01-2020, pàg. 6236. DOI: 10.3390/su12156236. ISSN: 2071-1050.

## Enllaços externs

* http://www.emplasa.sp.gov.br/portalemplasa/infometropolitana/rmsp/rmsp_dados.asp
* http://www.ibge.gov.br
* http://www.centrodametropole.org.br
* http://www.observasaude.sp.gov.br
# Raphistemma

Raphistemma és un gènere de lianes de la família de les Apocynaceae. Conté quatre espècies. És originari d'Àsia i creix en els matollars dels boscos oberts de la Xina (Guangxi, Yunnan), Indonèsia, Myanmar, Nepal, Sikkim, Tailàndia i el Vietnam.

## Descripció

Són lianes que assoleixen als 5-8 m d'alçada. Els brots són glabres. Les fulles són llargues peciolades, làmines herbàcies de 4-20 cm de llarg i 2-15 cm d'ample, oblongues a ovades, basalment cordades. L'àpex és agut a acuminat, adaxial glabres o pubescents aïlladament, abaxialment glabres o escassament pubescents, amb diversos col·lèters a la de base de les fulles.
Les inflorescències són extraaxil·lars, solitàries, quasi tan llargues com les fulles adjacents, amb 7-12 flores, simples, pedunculades.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Nathaniel Wallich i publicat a Plantae Asiaticae Rariores 2: 50, pl. 163. 1831.

## Taxonomia

* Raphistemma brevipedunculatum Y.Wan
* Raphistemma ciliatum Hook.f.
* Raphistemma hooperianum Decne.
* Raphistemma pulchellum Wall.

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ (en inglés) «Raphistemma». The Genera of Asclepiadoideae, Secamonoideae and Periplocoideae (Apocynaceae): Descriptions, Illustrations, Identification, and Information Retrieval Universitat de Bayreuth. [Consulta: 9 desembre 2009].
* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ «Raphistemma». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 24 novembre 2013].

## Bibliografia

* Li, P. T., Gilbert, M.G. & Stevens, W. D. . 1995. Asclepiadaceae. Asclepiadaceae. Science Press & Missouri Botanical Garden, pp. 447 pp.
# Renova oscari

Renova oscari és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes present a Veneçuela. Els mascles poden assolir els 4,7 cm de longitud total. És l'única espècie del seu gènere, Renova.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil, 2003.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 2000. 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. 1994
* Thomerson, J. E. & D. C. Taphorn. 1995. Renova oscari, a new genus and species of annual killifish from Venezuela (Cyprinodontiformes: Rivulidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 6 (no. 2): 185-192.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Renova oscari». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Ras El Ahmar

Ras El Ahmar (àrab: الرأس الأحمر, ar-Raʾs al-Aḥmar, ‘Cap Roig’) és un cap que marca la punta nord-oest de la regió de Cap Bon i de la governació de Nabeul, a Tunísia. La seva part sud forma un port natural on es troba la vila de Sidi Daoud, port pesquer i centre turístic, enfront de les illes Zembra i Zembretta.
# Parc Natural de les Peñas de Aya

El Parc Natural de les Peñas de Aya (en euskera Aiako Harria) es troba a l'extrem oriental de la província de Guipúscoa a la Comunitat Autònoma del País Basc, a Espanya; va ser declarat espai natural protegit l'abril de 1995. Té una extensió de 6.913 hectàrees, amb un perímetre de 105,5 km. La distància màxima entre dos punts és de 19,1 km, que correspon a la separació entre l'extrem nord-est (riu Bidasoa) i el sud-est (embassament d'Añarbe). L'altitud màxima correspon a Aiako Harria amb 834 metres, i la mínima a la part baixa del Bidasoa (6 m), si bé la major part del territori (71%) se situa entre els 200 i els 500 metres d'altitud.
El Parc Natural està format per terrenys que pertanyen als municipis d'Errenteria (amb un 25,1%), Oiartzun (amb el 44,7%), Irun (amb el 18,2%), Hernani (amb el 9%) i Sant Sebastià (amb el 3%).
Es tracta d'un espai de muntanya, al límit occidental dels Pirineus, ubicat entre el riu Bidasoa i el riu Urumea, amb el límit meridional a la Comunitat Foral de Navarra. Aquest espai té una especial importància pel fet d'estar constituït per un massís paleozoic, en el qual afloren els materials més antics de la regió.

## Flora

Peñas de Aya està format per una successió de valls en vessants de forts pendents. Malgrat que part del parc està cobert per plantacions de coníferes (Pinus sp.), hi perviuen representacions del bosc natural, com la roureda o la fageda d'Añarbe, la roureda o rebollar d'Endara i la fageda d'Oianleku. A més d'aquests boscos, entre les unitats de vegetació que tenen un valor important per la seva riquesa biològica i per la seva singularitat destaquen petits esfagnals, rocams silícics i comunitats lligades a petits rierols en zones arrecerades

## Fauna

La fauna té un caràcter bàsicament eurosiberià. S'hi poden trobar més de 147 espècies de vertebrats, entre els quals destaquen les espècies forestals, com el cabirol i el porc senglar, rupícoles, com el voltor i aquàtiques, com el salmó.
* Cabirol
* Porc senglar
* Voltor

## Clima

El Parc Natural de les Peñas de Aya està situat als contraforts dels Pirineus. Contra les seves muntanyes xoquen les masses d'aire procedents del Golf de Biscaia, sent les primeres pantalles condensadores de la humitat, la qual cosa porta abundants precipitacions a les valls situades a sobrevent. D'aquesta forma, es pot dir que aquesta zona registra les pluges més altes del País Basc: la precipitació anual supera els 2.000 mm a les valls, mentre que a Aiako Harria se superen els 2.800 mm, registrant-se el màxim pluviomètric en els mesos d'hivern. Tot i així, les temperatures són suaus a l'hivern i a l'estiu, suavitzades per la influència marina. La temperatura mitjana anual ronda els 12 °C, un 17 °C la mitjana de les màximes i 8 °C la mitjana de les mínimes.
# Qàlat Rabah

Qàlat Rabah (àrab: قلعة رباح, Qalʿat Rabāḥ, literalment ‘fortalesa de Rabah’, en referència al nom d'aquell a qui es va donar el lloc al segle viii) fou una ciutat musulmana a la península Ibèrica, fundada durant l'emirat de Qúrtuba en la ruta que unia Qúrtuba amb Tulàytula, actualment coneguda com a Calatrava la Vieja.
L'any 853 la ciutat fou presa pels rebels de Toledo que s'enfrontaven a l'emir Muhàmmad ibn Abd-ar-Rahman, però fou recuperada per Al-Hàkam I el 854 i reconstruïda per fer-la capital d'un ampli territori. Un cop el califat de Còrdova es va desintegrar en taifes, la ciutat va oscil·lar alternativament a l'òrbita de la taifa de Toledo, Badajoz i Sevilla, i quedant com a posició musulmana més avançada enfront Toledo quan aquesta fou conquerida el 1085.
Conquerida per Alfons VII de Castella en el 1147 i donada la importància estratègica com a baluard avançat de Toledo, el rei va voler assegurar la defensa lliurant-la a l'Orde del Temple, però uns anys més tard, davant l'embranzida islàmica, l'Orde del Temple va donar l'empresa per perduda, i va retornar la fortalesa a Sanç III de Castella.
Sanç III de Castella va reunir als seus notables i va oferir la castellanitzada Calatrava a qui es fes càrrec de la seva defensa. Entre la sorpresa i les bromes dels nobles, Ramon de Fitero, abat del monestir cistercenc de Fitero va acceptar el repte i el rei va complir la seva paraula. En poc temps es va formar un exèrcit de més de 20.000 monjos-soldat aragonesos, organitzats per Diego Velázquez a les proximitats de Calatrava. Davant aquesta força, els àrabs van declinar entrar en batalla, retirant-se cap al sud.
El 1195, després de la batalla d'Alarcos, fou conquerida pels musulmans, però Alfons VIII de Castella la va recuperar el 1212 durant la campanya que dugué a la batalla de Las Navas de Tolosa, i la va retornar a l'Orde de Calatrava, que es va treslladar a un punt més estratègic proper a Sierra Morena: Calatrava la Nueva, mentre que l'antiga seu es va convertir en una declinant comanda.

## Enllaços externs

* (castellà) Parque Arqueológico Alarcos-Calatrava Arxivat 2009-01-31 a Wayback Machine.
* (castellà) nrtarqueologos.com Arxivat 2008-10-08 a Wayback Machine.
* (castellà) ciudad-real.es Arxivat 2008-05-18 a Wayback Machine.
* (castellà) castillosnet.org Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* (castellà) Geocaching
# Punta de Grabiel

La Punta de Grabiel és una muntanya de 215 metres que es troba al municipi de la Granja d'Escarp, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ptychadena filwoha

Ptychadena filwoha és una espècie de granota que viu a Etiòpia i, possiblement també, a Djibouti, Eritrea i Somàlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Largen, M. 2004. Ptychadena filwoha. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Ptychadena erlangeri

Ptychadena erlangeri és una espècie de granota que viu a Etiòpia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Largen, M. 2004. Ptychadena erlangeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Ptychadena grandisonae

Ptychadena grandisonae és una espècie de granota que viu a Angola, República Democràtica del Congo, Ruanda, Tanzània, Zàmbia i, possiblement també, a Burundi.

## Referències

* Poynton, J.C. & Channing, A. 2004. Ptychadena grandisonae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Ptychadena longirostris

Ptychadena longirostris és una espècie de granota que viu a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria, Nigèria, Sierra Leona i, possiblement també, a Benín, Senegal i Togo.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Ptychadena longirostris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Ptychadena ingeri

Ptychadena ingeri és una espècie de granota que viu a la República Democràtica del Congo i, possiblement també, al Sudan.

## Referències

* Perret, J.-L. & Inger, R. 2004. Ptychadena ingeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Raghda Ezzeldin

Raghda Ezzeldin Aly (Egipte, 1992) és una analista financera i esportista egípcia. Llicenciada en matemàtiques i filosofia, des del 2013 treballa com a analista financera a l'Amiral Group. És coneguda per practicar el busseig lliure en profunditats extremes sense aparells per respirar, i ha trencat quatre vegades el rècord de manteniment sota l'aigua sense respirar. El 2016 va fundar Egypt Free Divers per tal de donar suport al seu país a tots aquells que volguessin practicar aquesta disciplina. El 2018 fou inclosa a la llista 100 Women BBC.

## Referències

* ↑ MEET THE FEMALE FREEDIVER BREAKING NATIONAL RECORDS IN EGYPT, 28 de novembre de 2017
* ↑ Three Static Breath-Hold National Records Set On Day Two Of RedCcup, deeperblue.com, 28 de novembre de 2017
* ↑ BBC 100 Women 2018: Muslim Female Figures Dominate Third of List
* ↑ Meet the 9 Arabs Included in BBC’s 100 Women List for 2018, abouther.com

## Enllaços externs

* Canal de Raghda Ezzeldin a Youtube
# Quimsachata

El Quimsachata és un volcà extint situat als Andes del Perú. Es roba a la regió de Cusco, uns 24 km al nord-oest de la vila de Sicuani. Aquest volcà està construït a partir de dos centres separats, un actiu fa 11.500 anys, que va formar un con d'escòries i un camp de lava, i un altre actiu el 4450 aC que va formar dos fluxos i doms de lava. El seu nom prové possiblement dels termes kimsa, arbre a les llengües aimara i quítxua, i del Pukina chata, muntanya.

## Geologia

El grup Quimsachata està format per dos volcans, el mateix Quimsachata i l'Oroscocha. Situats al peu de la Cordillera Oriental, són els volcans peruans situat més al nord, alhora que els més joves. Es troben molt allunyats del principal arc volcànic. Els mites locals inques poden referir-se a l'activitat volcànica a Quimsachata.
El Quimsachata estava format per un con d'escòria i un camp de lava, al costat de la vall de Vilcanota. Va entrar en erupció fa uns 11.500 anys. L'Oroscocha (14° 05′ 48″ S, 71° 22′ 00″ O﻿ / ﻿14.09667°S,71.36667°O﻿ / -14.09667; -71.36667) és un dom amb dos fluxos de lava associats que arriben a uns gruixos de 20 metres. El volcà té una superfície de 1,5 quilòmetres quadrats. L'Oroscocha va sorgir d'una fissura al voltant del 4450 a. C. i el flux de lava va modificar el curs del riu Vilcanota.

## Referències

* 1 2 3 4 «Quimsachata», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
* ↑ Siebert, Lee; Simkin, Tom; Kimberly, Paul. Volcanoes of the World: Third Edition (en anglès). University of California Press, 2011, p. 447. ISBN 9780520947931.
* 1 2 Carlier, Gabriel; Lorand, Jean-Pierre «Zr-rich accessory minerals (titanite, perrierite, zirconolite, baddeleyite) record strong oxidation associated with magma mixing in the south Peruvian potassic province». Lithos, 104, 1–4, 01-08-2008, pàg. 54–70. DOI: 10.1016/j.lithos.2007.11.008.
* ↑ www.katari.org Arxivat 2017-10-07 a Wayback Machine. Diccionari Aimara-Castellà: Kimsa (adj.) – Número Tres.
* ↑ Teofilo Laime Ajacopa, Lengua Pukina en Jesús de Machaca, referring to Alfredo Torero ("Reflexión acerca del pukina escrito por Alfredo Torero ... Pukina <Chata> – Castellano Cerro – Palabras relacionadas en aymara Qullu"). ... Existencia de palabras pukinas en Jesús de Machaca: Qullunaka (cerros): Kimsa Chata
* ↑ Bandelier, Adolph F. «Traditions of Precolumbian Earthquakes and Volcanic Eruptions in Western South America». American Anthropologist, 8, 1, 01-01-1906, pàg. 59. DOI: 10.1525/aa.1906.8.1.02a00090. JSTOR: 659165.
# Rasbora labiosa

Rasbora labiosa és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hora, S. L. & D. D. Mukerji. 1935. Notes on fishes in the Indian Museum. XXV. On two new species of Cyprinid fishes from Deolali, Nasik District, Bombay Presidency. Rec. Indian Mus. (Calcutta) v. 37 (pt 3): 375-380.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora jacobsoni

Rasbora jacobsoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al centre de Sumatra.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, M. & L. F. de Beaufort. 1916. The fishes of the Indo-Australian Archipelago. III. Ostariophysi: II Cyprinoidea, Apodes, Synbranchi. E. J. Brill, Leiden. Fish. Indo-Aust. Arch. v. 3: i-xv + 1-455.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora argyrotaenia

Rasbora argyrotaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba des de Malàisia fins a Borneo, Java i Sumatra, incloent-hi el riu Mekong.
Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls, 1991. Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).