OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marius Mihai Lăcătuş

Marius Mihai Lăcătuş (Brașov, 4 d'abril del 1964) fou un futbolista i actual entrenador romanès. Va jugar de davanter al Steaua Bucarest la major part de la seva carrera, club del qual fou capità entre 1994 i 1999. També va jugar per l'AC Fiorentina i el Real Oviedo. Amb l'Steaua fou campió d'Europa de futbol. Disputà un total de 414 partits a la primera divisió romanesa, marcant 103 gols; 21 a la primera italiana, amb només 3 gols i 51 a l'espanyola, on marcà 7 gols. Pel que fa a les competicions europees disputà 72 partits i marcà 16 gols. Amb la selecció jugà 84 partits i feu 13 gols. Disputà els Mundials de 1990, 1998 i l'Eurocopa 1996. L'any 2000 es convertí en entrenador del FC Naţional Bucureşti. Des d'aleshores ha dirigit diversos clubs del seu país, destacant des del 2007 a l'Steaua Bucarest. També ha estat assistent de les seleccions de Panamà i Romania.

## Palmarès

* Copa d'Europa de futbol: 1985-86
* Supercopa d'Europa de futbol: 1986
* Lliga romanesa de futbol: 1984-1985, 1985-1986, 1986-1987, 1987-1988, 1988-1989, 1993-1994, 1994-1995, 1995-1996, 1996-1997, 1997-1998
* Copa romanesa de futbol: 1984-85, 1986-87, 1987-88, 1988-89, 1995-96, 1996-97, 1998-99
* Supercopa romanesa de futbol: 1994, 1995, 1998
Lăcătuş és actualment (a 2008) el jugador amb millor palmarès domèstic romanès de tots els temps.

## Referències

* ↑ «Steaua hero Lacatus accepts coach role». UEFA.com, 28-10-2007. [Consulta: 28 octubre 2007].

## Enllaços externs

* Marius Lăcătuş (Estadístiques com a jugador) (anglès)
* Marius Lăcătuş (Estadístiques com a entrenador) (romanès)
Marius Mihai Lăcătuş amb la selecció romanesa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Romania – Copa del Món de futbol 1990
1 Lung •
2 Rednic •
3 Klein •
4 Andone •
5 Rotariu •
6 G. Popescu •
7 Lăcătuș •
8 Sabău •
9 Cămătaru •
10 Hagi •
11 Lupu •
12 Stelea •
13 A. Popescu •
14 Răducioiu •
15 Mateuț •
16 Timofte •
17 Dumitrescu •
18 Balint •
19 Săndoi •
20 Muzsnay •
21 Lupescu •
22 Liliac •
Seleccionador: Jenei
Selecció de futbol de Romania – Copa del Món de futbol 1998
1 Stângaciu •
2 Petrescu •
3 Dulca •
4 Doboș •
5 Gâlcă •
6 Gheorghe Popescu •
7 Lăcătuș •
8 Munteanu •
9 Moldovan •
10 Hagi •
11 Ilie •
12 Stelea •
13 Ciobotariu •
14 Niculescu •
15 Marinescu •
16 Gabriel Popescu •
17 Dumitrescu •
18 Filipescu •
19 Stîngă •
20 Selymes •
21 Craioveanu •
22 Prunea •
Seleccionador: Iordănescu :
# Oceania (1984)

Oceania és un dels tres superestats que hi ha al món de la novel·la "1984" de George Orwell, i que conté la ciutat on se situa l'obra, Londres.
Aquest gran estat el componen les Amèriques, les Illes Britàniques, Austràlia, Nova Zelanda, Papua Nova Guinea i la meitat d'Àfrica, al sud del Riu Congo. També controla les regions polars, l'Índia i les illes del Pacífic, malgrat que la sobirania sobre aquestes regions va canviant segons els avenços que es van produint en el transcurs de la inacabable guerra que té contra Euràsia i Àsia Oriental. El llibre d'Emmanuel Goldstein diu que va ser creat amb l'annexió de l'imperi Britànic per part dels Estats Units.
Durant la seva història de vegades va arribar a annexar-se la resta d'Àfrica, però avui en dia Euràsia hi manté el control. Oceania no té una sola capital, sinó que posseeix diverses capitals regionals. Així doncs, Londres és la capital de la zona anomenada Pista d'Aterratge Número 1, és a dir, allò que abans es coneixia sota el nom d'Illes Britàniques.
La doctrina que governa Oceania és el Socang (Ingsoc), una forma derivada del socialisme anglès. El seu líder és el Gran Germà, que possiblement en realitat només sigui la personificació d'un concepte abstracte creada per l'estat, i a qui s'atribueix el màxim poder i la major virtut. El culte a la personalitat existeix en aquest superestat basant-se en el fet que és més fàcil posseir sentiments elevats i reverents cap a un individu poderós que cap a una organització - idea que a l'època en què es va publicar el llibre havia estat, i encara era palpable.
Les llengües oficials i majoritàries d'Oceania són l'anglès - que té la denominació oficial de Vellaparla - i una creació minimalista de la primera, amb fortes inflexions ideològiques, anomenada Novaparla, que s'intenta imposar en els ciutadans. La Novaparla està estructurada de tal manera que no existeixi cap forma d'expressar-hi un pensament polític diferent al que imposa Oceania.

## Referències

* ↑ «Nineteen Eighty-four | Summary, Characters, Analysis, & Facts | Britannica» (en anglès). [Consulta: 3 juny 2023].
Viccionari
# Ben Franks

Ben Franks (Melbourne, el 27 de març de 1984) és un jugador de rugbi neozelandès, que juga de pilier per a la selecció de rugbi de Nova Zelanda i, pels London Irish a l'Aviva Premiership anglesa. Va debutar amb els All Blacks en un partit contra la selecció de rugbi d'Irlanda, celebrat en Nova Plymouth el 12 de juny de 2010. Va formar part de la selecció neozelandesa que va quedar campiona del món en 2011 a Nova Zelanda i de nou l'any 2015 és seleccionat per formar part de la selecció neozelandesa que participa en la Copa Mundial de Rugbi de 2015. col·laborant perquè Nova Zelanda entrés en la història del rugbi en ser la primera selecció que guanya el titulo de campió en dues edicions consecutives.

## Referències

* ↑ «Ben Franks: London Irish sign New Zealand prop» (en anglès). BBC Sport [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ Los 'All Blacks' que irán a retener el cetro mundial a Inglaterra
* ↑ «Namibia(14) vs (58) Nueva Zelanda» Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine.
* ↑ Riddle, Geoffrey «European sides on high alert of last-eight exodus at Rugby World Cup» (en anglès). The National, 16-10-2015 [Consulta: 20 octubre 2015].
* ↑ «1995: Party time for SA» (en anglès). BBC Sports, 23-09-2003 [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Fordyce, Tom «New Zealand beat Australia to retain Rugby World Cup» (en anglès). BBC Sports, 31-10-2015 [Consulta: 2 novembre 2015].
# Estació de Willesden Junction

Willesden Junction és una estació de Network Rail a Harlesden, al nord-oest de Londres, i se servida per tres línies de London Overground i una del metro de Londres, Bakerloo Line. Es troba més o menys a una milla cap al sud de l'original vila de Willesden.
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| Harlesdendirecció Harrow & Wealdstone | Bakerloo Line | Kensal Greendirecció Elephant & Castle |
| London Overground |||||
| Harlesdendirecció Watford Junction | Watford DC Line | Kensal Greendirecció Euston |
| Acton Centraldirecció Richmond | North London Line | Kensal Risedirecció Stratford |
| Terminal | West London Line | Shepherd's Bushdirecció Clapham Junction |
# Eucalyptus rudis

Eucalyptus rudis és una espècie d'eucaliptus de la família de les mirtàcies.

## Descripció

És un arbre de talla mitjana amb l'escorça rugosa, fosca o gris clara, però al nord de Perth la seva escorça és llisa i molt similar a la d'Eucalyptus camaldulensis. Les seves fulles són pedunculades, alternades, d'ovades a orbiculars de 12 x 7 cm, lleugerament discoloroses i verd-grisenques opaques. Les flors blanques apareixen des d'hivern a inicis de la primavera.

## Distribució i hàbitat

L'arbre es distribueix des del districte d'"Eneabba" cap al sud a les "Muntanyes Darling", a l'oest i centre de "Wheatbelt" i a les àrees d'alta pluviositat al sud-oest d'Austràlia Occidental, comunament a cursos d'aigua, sòls pantanosos o molt ocasionalment en roques de granit. A aquesta espècie se la troba típicament en boscos oberts, associada amb espècies com Eucalyptus wandoo, Corymbia calophylla i Eucalyptus marginata.

## Taxonomia

Eucalyptus rudis va ser descrita per Stephan Ladislaus Endlicher i publicada a l'Enumeratio plantarum quas in Novae Hollandiae ora austro-occidentali ad fluvium Cygnorum et in sinu Regis Georgii collegit Carolus Liber Baro de Hügel 49, l'any 1837.

### Etimologia

* Eucalyptus: prové del grec kaliptos, "cobert", i el prefix eu-, "bé", en referència a l'estructura llenyosa que cobreix i dona protecció a les seves flors.
* rudis: epítet específic.

### Sinonímia

* Eucalyptus brachypoda Turcz.
* Eucalyptus rudis subsp. rudis

## Referències

* ↑ Brooker & Kleinig, Field Guide to Eucalypts, Vol 2 South Western and Southern Australia, Bloomings Books, Melbourne, 2001, ISBN 1-876473-28-2
* ↑ «WA flooded gum Eucalyptus rudis». Forest Products Commission Western Australia. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «Eucalyptus rudis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ Eucalyptus a Etymonline.
* ↑ «Eucalyptus rudis a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 9 juliol 2017].
# Pacte de Lizarra

El Pacte d'Estella o Pacte de Lizarra fou un pacte de forces polítiques basques subscrit el 12 de setembre de 1998 que reuní a grups de centre, dreta i esquerra partidaris de la construcció nacional d'Euskadi i del lliure exercici de l'autodeterminació, per avançar cap a la independència nacional. Enfront es van situar els partits centralistes espanyols, principalment el PSOE i el PP.
La signatura del pacte fou respost per Euskadi Ta Askatasuna amb la declaració d'una treva indefinida i a un govern autònom de coalició format el 2 de gener de 1999 per Partit Nacionalista Basc i Eusko Alkartasuna guiat per Juan José Ibarretxe i recolzat externament, per primera vegada, per Euskal Herritarrok, la nova coalició electoral de l'esquerra abertzale.
L'emblema del pacte va prendre els seus colors de les banderes d'Estella (Lizarra) i de Donibane Garazi (Saint Jean de Pied de Port).

## Referències

* ↑ «¿Qué fue el Acuerdo de Lizarra-Garazi?» (en castellà). Txalaparta, 12-09-2018. [Consulta: 8 abril 2024].

## Enllaços externs

* Text a Viquitexts: Pacto de Estella (en castellà).
# Marius Mayrhofer

Marius Mayrhofer (Tübingen, 18 de setembre de 2000) és un ciclista alemany, professional des del 2022. Actualment corre a l'equip Tudor Pro Cycling Team.
Mayrhofer s'inicià en la BTT abans de passar al ciclisme de carretera quan tenia 14 anys. El 2017 guanyà el Campionat d'Alemanya en ruta júnior, per a menors de 19 anys. El 2018 guanyà la medalla de plata al Campionat del món de ciclisme en ruta júnior, rere el belga Remco Evenepoel. El 2019 signà contracte per l'equip Sunweb Development, filial del Team Sunweb.
En el seu palmarès destaca la Cadel Evans Great Ocean Road Race de 2023.

## Palmarès

* 2017
** Campió d'Alemanya en ruta júnior
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alta Àustria júnior
* 2018
** 1r al Gran Premi Bob Jungels
** 1r al Trofeu Comuna de Vertova
** Vencedor de 2 etapes a la Cursa de la Pau júnior
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alta Àustria júnior
* 2023
** 1r a la Cadel Evans Great Ocean Road

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2023. 74è de la classificació general

## Referències

* ↑ «TUDOR PRO CYCLING COMPLETES 2024 ROSTER». roadcycling.com, 03-08-2023. Arxivat de l'original el 30 novembre 2023. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «Marius Mayrhofer, pure German Millennial power – Born To Cycle» (en anglès britànic). [Consulta: 6 febrer 2023].
* ↑ «Doublé mondial historique pour Evenepoel tout simplement au-dessus du lot» (en francès). Arxivat de l'original el 2023-02-06. [Consulta: 6 febrer 2023].
* ↑ «Marius Mayrhofer gana al esprint en Geelong» (en castellà), 29-01-2023. [Consulta: 6 febrer 2023].
* ↑ «Cadel Road Race : Marius Mayrhofer l'emporte devant Hugo Page» (en francès), 29-01-2023. [Consulta: 29 gener 2023].

## Enllaços externs

* Marius Mayrhofer a ProCyclingStats
# Novibipalium murayamai

Novibipalium murayamai és una espècie de planària terrestre de la subfamília dels bipalins que s'ha trobat a la ciutat de Sanjō, prefectura de Niigata, Honshū, Japó. L'epítet específic murayamai fa referència a Mr. Hitoshi Murayama, que durant més 30 anys va col·laborar amb Masaharu Kawakatsu (primer autor de l'espècie) en estudis de planàries.

## Descripció

Els espècimens adults de N. murayamai a partir dels quals es va descriure l'espècie mesuraven entre 50 i 60 mm de longitud ja conservats. Segons els col·lectors d'aquests mateixos individus, el més llarg feia uns 100 mm de longitud i uns 6 mm d'amplada en vida. Com tots els bipalins, tenen el cap en forma de mitja lluna, i les aurícules estan recorbades. El marge de la superfície dorsal de la placa cefàlica i les aurícules (el cap) és de color marró gronguenc. El cos és ample i força aplanat i la cua és apuntada. La coloració de la superfície dorsal és entre marró groguenc uniforme i ocre, i presenta un parell de bandes laterals marronoses des del "coll" fins a la cua. La part ventral del cos és de color marró grisós uniforme i no presenta bandes. La sola d'arrossegament és relativament estreta.

## Aparell reproductor

Les diferents espècies de planàries es descriuen i es distingeixen les unes de les altres principalment segons les característiques de l'aparell reproductor. En el cas de N. murayami els caràcters diagnòstics inclouen la presència d'un bulb penià gran i esfèric, una papil·la peniana curta i de forma cònica, i uns conductes espermàtics que s'obren a la part mitjana i ventral de la vesícula seminal, intrabulbar i replegada. Com en tots els Novibipalium, l'antre masculí dona lloc a una beina del penis o fals penis, en aquest cas molt musculada. Pel que fa al conducte genital femení, presenta una secció dorsal obovoide en la que desemboquen els dos conductes ovovitel·lins per separat. La part ventral té forma de manxa.
Els testicles estan situats en posició ventral, des d'una posició posterior als ovaris fins just després de la bossa de la faringe.

## Cariologia

N. murayamai presenta un complement cromosòmic de 2x = 10. El cariotip de 2m + 2sm + 2sm + 2sm + 2m.

## Notes

* ^ Quan les planàries es fixen per a analitzar-les es contrauen, reduint la mida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Kawakatsu, Masaharu; Sluys, Ronald; Ogren, Robert E. «Seven new species of land planarian from Japan and China (Platyhelminthes, Tricladida, Bipaliidae), with a morphological review of all Japanese bipaliids and a biogeographic overview of Far Eastern species» (en anglès). Belgian Journal of Zoology, 135, 1, 2005, pàg. 201-204.
# Killeen

Killeen és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2008 tenia 116.934 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Killeen tenia 86.911 habitants, 32.447 habitatges, i 22.972 famílies. La densitat de població era de 949,3 habitants/km².
Dels 32.447 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 16% entre 18 i 24, un 35,7% entre 25 i 44, un 13,6% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.461$ i la renda mediana per família de 36.674$. Els homes tenien una renda mediana de 26.502$ mentre que les dones 21.799$. La renda per capita de la població era de 15.323$. Aproximadament l'11,2% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Killeen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Killeen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Alberto Blecua Perdices

Luis Alberto Blecua Perdices (Saragossa, 1941 - Barcelona, 28 de gener de 2020) fou un filòleg i cervantista espanyol, fill del també filòleg José Manuel Blecua Teixeiro i germà petit de José Manuel Blecua Perdices (director de la Reial Acadèmia Espanyola entre 2010 i 2014).

## Biografia

Va realitzar la seva tesi doctoral el 1974 sobre el poeta del Renaixement Gregorio Silvestre, encara inèdita. Va fundar el 1989, a més, el Grup de Recerca PROLOPE, que edita l'obra dramàtica completa del comediògraf del Segle d'Or Lope de Vega.
Va ser professor de la Universitat de Santiago de Compostel·la i després ho fou de la Universitat Autònoma de Barcelona. Les seva recerca es va centrar en la història literària, en particular en el Segle d'Or i la crítica textual, sobre la qual va publicar un important manual (1983).
Va realitzar edicions crítiques de diversos clàssics espanyols i europeus; especialment destaquen les del Lazarillo de Tormes, el Libro de Buen Amor, i les comèdies de Lope de Vega, el Quijote, Garcilaso, diversos llibres de cavalleria, Juan Rulfo, etc.
Va ser jurat del Premi Planeta.

## Obres

* En el texto de Garcilaso, Madrid, Ínsula, 1970.
* La poesía del s. XV, Madrid, La Muralla, 1975. 51 p. + 60 diapositivas. (Literatura española en imágenes; 7). ISBN 84-7133-140-3
* La transmisión textual de El conde Lucanor, Bellaterra (Barcelona), Universidad Autónoma, 1980 (Publicaciones del Seminario de literatura medieval y humanística UAB). ISBN 84-7488-014-9
* Manual de crítica textual, Madrid, Castalia, 1983. (Literatura y sociedad; 33). ISBN 84-7039-413-4
* Lope en 1604, Xavier Tubau (coord.); A. Blecua Perdices y Guillermo Serés (dir.), Editorial Milenio, 2004.
* El Quijote y Barcelona. Ed. a cargo de Carme Riera. Barcelona, Ajuntament; Museu d'Història de la Ciutat; Lunwerg, 2005. ISBN 84-9785-170-6
* Signos viejos y nuevos: estudios de historia literaria, edición y apéndice bibliográfico al cuidado de Xavier Tubau, Barcelona, Crítica, 2006. ISBN 84-8432-735-3 Completando a història do mesmo Blecua sim grande autor da conservanças tiricas e no mesmo teor o forget o manual do blecua.
* Lope de Vega, Comedias de…, edición de PROLOPE (UAB), Partes I-X, dir. Alberto Blecua, varios coordinadores y editores, Lérida, Milenio-Universitat Autònoma de Barcelona (1997 - 2010).
* Lope de Vega, Comedias, edición de PROLOPE (UAB), Partes XI – XIII, dir. Alberto Blecua, varios coordinadores y editories, Madrid, Gredos (2012 – 2014).

## Referències

* ↑ Notícia a El Mundo

## Enllaços externs

* Enllaç a la web del Grup de Recerca Prolope, del que Alberto Blecua és director
* «Obra de Alberto Blecua Perdices» a Dialnet.
# Bharatteri

El bharatteri (Bharattherium bonapartei) és una espècie extinta de mamífer de la família dels sudamerícids que visqué al subcontinent indi durant el Cretaci superior i, possiblement, el Paleocè. Es tracta de l'única espècie del gènere Bharattherium. El primer fòssil d'aquest animal fou descobert el 1989 i publicat el 1997, però no fou descrit formalment fins al 2007, quan dos equips el batejaren per separat com a Bharattherium bonapartei i com a Dakshina jederi. Aquest últim es considera actualment un sinònim. El bharatteri és conegut a partir de vuit dents fòssils aïllades, incloent-hi una d'incisiva i set de molariformes.

## Referències

* ↑ Wilson, G. P.; Widdowson, M.; Anantharaman, S.; Das Sarma, D. C.; Wilson, J. A.; Renne, P. R. «SVP 2016 Program Book» (en anglès) p. 252. Society of Vertebrate Paleontology, 27 octubre 2016. [Consulta: 22 agost 2021].
# Laia Aubert i Torrents

Laia Aubert Torrents (Sant Quirze de Besora, Osona, 10 de maig de 1986) és una esquiadora i entrenadora catalana, especialitzada en esquí de fons. Membre del Club d'Esquí de Fons Urgellet-Cerdanya, en categoria júnior, va aconseguir una medalla de bronze al Campionat d'Europa de 2004. En categoria absoluta, va aconseguir dos campionats d'Espanya el 2006 i va ser campiona absoluta de Catalunya d'esquí de fons la temporada 2004-05. Internacional amb la selecció espanyola, va participar en dues proves als Jocs Olímpics d'hivern de Torí de 2006. Actualment forma part del cos tècnic del Club d'Esquí Nòrdic l'Arp (CENA).

## Palmarès

* 1 Campionat d'Espanya d'esquí de fons en 5 km clàssic: 2006
* 1 Campionat d'Espanya d'esquí de fons en 2x5 km persecució lliure: 2006
* 1 Campionat de Catalunya d'esquí nòrdic: 2014

## Referències

* ↑ «Laia Aubert i Torrents». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Laia Aubert de Sant Quirze del Vallès, campiona absoluta de Catalunya d'esquí de fons». Vilaweb, 31-05-2005. [Consulta: 14 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laia Aubert Torrents - FIS (anglès)
* Fitxa de Laia Aubert Torrents - RFEDI
# Marie Takvam

Marie Takvam (Ørsta, 6 de desembre de 1926-Lier, 28 de gener de 2008) fou una escriptora, poeta i actriu noruega que treballà sobretot en els gèneres de la novel·la i poesia; una de les seues primeres publicacions fou la col·lecció Dåp under sju stjerner el 1952. Fou una de les poetes més destacades de les dècades de 1940 i 1950 al costat d'Astrid Hjertenaes, Magli Elster i Astrid Tollefsen. El 1983 rebé el Premi Dobloug de l'Acadèmia Sueca.

## Obres

* Dåp under sju stjerner – poesia, 1952
* Syngjande kjelder – poesia, 1954
* Signal – poesia, 1959
* Marie og katten i Venezia – literatura infantil, 1960
* Merke etter liv – poesia, 1962
* Mosaikk i lys – poesia, 1965
* Idun – drama, 1967
* Brød og tran – poesia, 1969
* Auger, hender – poesia, 1975
* Dansaren – novel·la, 1975
* Poesia i utval – 1976
* Falli og reise seg att – poesia, 1980
* Brevet frå Alexandra – novel·la, 1981
* Eg har røter i jord – selecció de poemes, 1981
* Aldrande drabantby – poesia, 1987
* Rognebær – poesia, 1990
* Dikt i samling – 1997

## Participació en teatre

* Fjellet – radioteatre, NRK, 1957
* Idun – obra en tres actes, 1967

## Referències

* ↑ «Marie Takvam» (en noruec). Store norske leksikon. [Consulta: 3 abril 2016].
* ↑ Norwegian Women's Writing 1850-1990 (en anglés). A&C Black, 2000. ISBN 978-0-56738-757-8.
* ↑ «Doblougprisen» (en noruec). Store norske leksikon. [Consulta: 3 abril 2016].