OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Ribera de Cabanes

La Ribera de Cabanes és una zona geogràfica que està situada uns 13 quilòmetres aproximadament de la localitat de Cabanes, a la comarca de la Plana Alta.
Es tracta d'una zona molt propera a la costa (la qual presenta en aquest municipi, un arenal verge de gairebé set quilòmetres), però en la qual es poden contemplar grans extensions cultivables, sobretot per a fruiters. A la seva zona més litoral poden trobar platges, de les quals es poden destacar:
La Platja de Quartell Vell de Cabanes, amb una extensió de 3300 metres de costa i 10 metres d'ample. És una platja de roca, grava i sorra. Es tracta d'una zona de difícil accés, cosa que permet que sigui freqüentada per naturistes.
La platja de Torre la Sal de Cabanes, a diferència de l'anterior és una platja de sorra i grava, té una longitud de 2.000 metres i una amplada de 15 metres, situada al costat del Passeig Marítim. El seu nom es deu al fet d'existir en el seu entorn una de les torres de sentinella del Castell d'Albalat dels Ànecs
La Platja de la Cudolà de Cabanes, amb una longitud de 2.000 metres i una amplada de 10 metres, es tracta d'una platja de grava.

## Referències

* 1 2 3 4 5 http://www.guiaturisticacastellon.com/playas-l4/playas-de-la-ribera-de-cabanes-id28/ Arxivat 2014-05-09 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.spain.info/es/que-quieres/ciudades-pueblos/otros-destinos/cabanes.html Arxivat 2014-05-08 a Wayback Machine.
# Mir (servidor gràfic)

Mir és un servidor gràfic per Linux desenvolupat per Canonical Ltd. L'objectiu de Mir és substituir l'X Window System a Ubuntu.

## Vegeu també

* X Window System
* Wayland

## Referències

* ↑ «MirSpec - Ubuntu Wiki» (en anglès). Wiki.ubuntu.com. Arxivat de l'original el 6 de març 2013. [Consulta: 6 març 2013].
* ↑ «Canonical reveals plans to launch Mir display server - Update - The H Open: News and Features» (en anglès). H-online.com, febrer 24, 2013. [Consulta: 6 març 2013].
* ↑ Brodkin, Jon. «Ubuntu dumps X window system, Creates reemplaçament de PC and mobile» (en anglès). Ars Technica, 17-05-2012. [Consulta: 6 març 2013].

## Enllaços externs

* Mir a Launchpad (anglès)
Viccionari
# La Torre Blanca (Sant Cugat del Vallès)

La Torre Blanca és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia tradicional de notables dimensions, avui molt desfigurada per les construccions que constitueixen una bòvila pròxima. De planta rectangular, té planta baixa, primer i segon pis. La coberta és a dues aigües. Destaca el portal rodó amb dovelles de pedra. Hi ha un cos central afegit posteriorment. Guarda unes proporcions harmonioses.

## Referències

* ↑ «La Torre Blanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# La Torre (Àvila)

La Torre és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El 2020 tenia 230 habitants.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 13 agost 2021].
# La professora d'història

La professora d'història (originalment en francès: Les Héritiers) és una pel·lícula dramàtica francesa del 2014 dirigida per Marie-Castille Mention-Schaar. Karen Schollemann va qualificar la pel·lícula a Kinocritics.com de «poderosa història sobre la integració». Es va doblar al català.

## Sinopsi

Basada en una història real, la pel·lícula narra la relació d'una professora amb uns adolescents que fa temps que han abandonat el sistema escolar. Aquesta professora de l'institut Leon Blum de Créteil decideix presentar-se a un concurs nacional titulat "Infants i adolescents en el sistema dels camps de concentració nazi". Inicialment tumultuós i frustrant, l'ambient evoluciona ràpidament a mesura que es troben amb un supervivent dels campaments i augmenta la intensitat durant una visita a un museu dedicat a aquest període de la història. Aquesta experiència els canviarà la vida.

## Repartiment

* Ariane Ascaride com a Anne Gueguen
* Ahmed Dramé com a Malik
* Noémie Merlant com a Mélanie
* Geneviève Mnich com a Yvette
* Stéphane Bak com a Max
* Wendy Nieto com a Jamila
* Aïmen Derriachi com a Saïd
* Mohamed Seddiki com a Olivier
* Naomi Amarger com a Julie
* Alicia Dadoun com a Camèlia
* Adrien Hurdubae com a Théo
* Raky Sall com a Koudjiji
* Amine Lansari com a Rudy
* Koro Dramé com a Léa
* Xavier Maly com al director

## Referències

* ↑ «Once in a Lifetime». cineuropa.org. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «Once in a Lifetime». unifrance.org. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «Die Schüler der Madame Anne (Once in a Lifetime, Les héritiers)». kinocritics.com. [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ «La professora d'història». ésAdir. [Consulta: 15 gener 2022].
# La Línea de la Concepción

La Línea de la Concepción és una ciutat de la província de Cadis, Andalusia, Espanya. S'assenta sobre l'istme sorrenc que uneix el Penyal de Gibraltar amb la costa, en el flanc aquest de la Badia d'Algesires, entre Sierra Carbonera i el Penyal de Gibraltar.

## Vegeu també

* Frontera d'Espanya i Gibraltar
# Lac Tòrt de Rius

El Lac Tòrt de Rius es un llac glacial situat al centre del Circ de Tòrt , al terme municipal de Naut Aran, a la Vall d'Aran. La seva superfície és de 39,6 hectàrees, i està situat a una altitud de 2.348 metres. Està inclòs a la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Excepte pel nord, està envoltat de muntanyes; les més significatives per l'est de l'estany s'erigeix el Tossau de Mar (2.739 metres), al sud el Tuc dera Canau de Rius (2.813 metres) i a l'oest pel Tuc de Conangles (2.784 metres). Al nord limita amb el Lac de Rius, del qual és tributari.
Els refugis més propers son el refugi de la Restanca i el refugi de Conangles.
L'aigua de l'estany Tòrt de Rius és derivada mitjançant una canonada soterrada cap el Lac de Mar, el qual desaigua naturalment a l'estany Restanca. Aquesta obra fou realitzada per la Sociedad Productora de Fuerzas Motrices per abastir el Salt d'Arties de la central d'Arties.

## Referències

* 1 2 3 «Mapa de l'Institut Geològic i Cartogràfic de Catalunya. Lac Tòrt de Rius» (HTML). Institut Geològic i Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ Jolís, Agustí; Simó, Maria Antònia. Pallars-Aran (en castellà). Barcelona: Editorial Montblanc, 1971, pàgina 76.
* ↑ Farre Nou, Carles «Sistema idroelectric d'ENDESA ena Val d'Aran» (pdf) (en aranès). Terra Aranesa. Fondacion Muséu Etnologic dera Val d' Aran, Segona època, número 3, juny 2002, pàgina 29 [Consulta: 9 desembre 2019].

## Bibliografia

* Editorial Alpina, SL. Mapa Val d'Aran (2005-2006). Escala 1:40.000. ISBN 84-8090-191-8
# Lac deth Còth deth Hòro

El lac deth Còth deth Hòro (nom en aranès) és un llac de muntanya situat a 2.223 m sobre la frontera entre el municipi aranès de Vielha e Mijaran i el ribagorçà de Benasc. En la seva part aragonesa està situat al Parc Natural de Pocets-Maladeta, tocant a la valleta de l'Escaleta.
Entre el Mall de l'Artiga (2710 msnm) i la Pena Nera, les seues aigües baixen a la vall d'Aran pel barranc dera Ribèra i s'uneixen amb la Garona, per la qual cosa forma part de la conca hidrogràfica d'aquest riu.

## Referències

* ↑ Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Fitxa i foto (francès)
* Mapa de situació del lac (Exèrcit espanyol) al web de Flickr.com (aragonès)
* Mapa de situació del lac l'Editorial Alpina al web de Flickr.com. Aquest mapa situa el límit entre Catalunya i Aragó més al nord que els mapes oficials, deixant tot el llac al costat aragonès (castellà)
# Lac de Naut

El lac de Naut és un llac glacial que es troba a la conca occidental del Circ de Saboredo, al vessant nord del Pirineu. La seva altitud és 2.318 metres i la seva superfície és de 1,66 hectàrees. Forma part de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i pertany al terme municipal d'Naut Aran a la Vall d'Aran.
Desaigua de manera natural al Lac deth Miei.
Per la seva riba esquerra discorre el sender de carros de foc entre el refugi de Saboredo i el refugi d'Amitges.

## Referències

* 1 2 «Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Lac de Naut». [Consulta: 4 novembre 2019].

## Bibliografia

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], 1:25.000. (abril 1998)
# La Coromina (Sant Martí del Clot)

La Coromina és un xalet al disseminat de Sant Martí del Clot de (la Vall de Bianya, la Garrotxa). Va ser bastida a principis de segle XX segons els gustos del propietari, que havia viatjat per tot el món i, en instal·lar-se a la vall de Bianya va decidir construir la casa amb els estils que més li agradaven.
És una casa on es barregen línies i gustos arquitectònics molt diferents. Té planta rectangular i disposa de baixos, pis i terrassa. Aquesta darrera està envoltada de merlets vidriats i té una part coberta amb teulat a quatre aigües, finestres rectangulars de fusta i murs enrajolats amb dibuixos de vegetals estilitzats. La resta d'obertures de la casa tenen la forma de l'arc islàmic. A migdia té adossada la masoveria. Malgrat els pocs anys d'existència, la casa va ser reformada i en va ensorrar una galeria amb vidrieres que, acabada en cúpula d'estil oriental, sobresortia de la façana de sol ixent.
La porta d'entrada és d'estil modernista i línies sinuoses amb rajoles amb la Mare de Déu del Roser a la part externa i Sant Josep a l'interior.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de la Coromina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Moreno Hofland

Moreno Hofland (Roosendaal, 31 d'agost de 1991) fou un ciclista neerlandès que va competir professionalment des del 2010 fins al 2021.
En el seu palmarès destaca una etapa a la París-Niça de 2014.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Trofeu Centre Morbihan i vencedor de 2 etapes
* 2011
** Vencedor de 2 etapes a la Kreiz Breizh Elites
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Lleó
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2012
** Campió dels Països Baixos sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Kreiz Breizh Elites
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2013
** 1r al Tour de Hainan i vencedor de 3 etapes
* 2014
** 1r a la Volta Limburg Classic
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Utah
** Vencedor d'una etapa al Tour de Hainan
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de Yorkshire
** Vencedor d'una etapa a la Ster ZLM Toer
* 2017
** 1r a la Famenne Ardenne Classic

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. Abandona (9a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 136è de la classificació general
* 2016. Abandona (13a etapa)
* 2017. 139è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Hofland to retire due to stomach problems» (en anglès). Cyclingnews, 27-09-2021. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ EFE «Victoria de etapa para Hofland, conserva el liderato Bouhanni». El Mundo Deportivo. EFE, 10-03-2014 [Consulta: 12 març 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Morente. El barbero de Picasso

Morente. El barbero de Picasso és una pel·lícula documental del 2011 dirigida per Emilio Ruiz Barrachina sobre el cantaor flamenc Enrique Morente, que va morir el desembre de 2010 sense veure estrenada la pel·lícula. Fou estrenada al Festival de Màlaga amb la presència de la seva filla, Estrella Morente.

## Sinopsi

El documental tracta sobre la producció musical feta per Enrique Morente, una llegenda del flamenc, realitzada sobre texts de Pablo Picasso i cants flamencs més tradicionals. Va ser l'últim treball de Morente abans de morir, raó pera la que s'ha convertit en el seu llegat musical i de pensament. Al llarg de la filmació Enrique Morente parla sobre la seva vida, el flamenc, la família, la genialitat de Picasso, la seva història d'amistat amb el barber Eugenio Arias. Interpreta cançons de pals tradicionals del flamenc, barrejats amb fusions i altres músiques. Apareixen actuacions seves al castell de Buitrago de Lozoya i al Gran Teatre del Liceu, així com una actuació amb tota la seva família als Banys Àrabs de Granada, i la seva última cançó, El ángel caído d'Antonio Vega amb el pianista Federico Lechner.

## Nominacions

Fou nominada a la bisnaga d'Or del Festival de MàlagaAl XXVI Premis Goya fou nominada al Goya a la millor pel·lícula documental.

## Referències

* ↑ 'Morente. El barbero de Picasso', de Emilio Ruiz Barrachina, el reflejo de un Morente "vivo", Europa Press,
* ↑ MORENTE, una película de Emilio Ruiz Barrachina en el Festival de Cine de Málaga.
* ↑ Una docena de largos se disputan la Biznaga de Oro en el Festival de cine de Málaga, La Voz de Cádiz, 2 de març de 2011
* ↑ Morente al web dels Premis Goya
# Morenosita

La morenosita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de l'epsomita. Rep el seu nom del farmacèutic i químic espanyol de l'Acadèmia de Ciències Naturals Antonio Moreno Ruiz (1796-1852).

## Característiques

La morenosita és un mineral verd maragda o blanc verdós de lluentor vítria que cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Apareix en forma de petits cristalls, estalactites o crostes. Els cristalls naturals presenten forma acicular i els cristalls sintètics són prismàtics. La seva fórmula és NiSO₄·7H₂O, és soluble en aigua i es deshidrata a l'aire lliure, transformant-se en retgersita (NiSO₄·6H₂O). Per evitar la pèrdua de l'aigua ha de ser conservada en un recipient tancat o en plàstic. Forma una sèrie de solució sòlida completa amb l'epsomita (MgSO₄·7H₂O).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la morenosita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleita, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuita, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeita, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseita, nickelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, alunògen, meta-alunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, rhomboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiita i meridianiïta.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari trobat a la zona oxidada de dipòsits minerals hidrotermals que contenen níquel. Es forma en solució aquosa a una temperatura inferior a 31,5 ° C. Els jaciments de morenosita són bastant escassos. El tipus nomenclatural es localitza al Cap Ortegal (La Corunya, Espanya). Sol trobar-se associada a altres minerals com: retgersita, niquelhexahidrita, annabergita i mil·lerita. Als territoris de parla catalana va ser descrita a la mina Eugenia (Bellmunt del Priorat, Tarragona) pel professor Folch però anàlisi posteriors van determinar que les mostres havien de ser catalogades com honessita i jamborita.

## Referències

* ↑ «Morenosite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Epsomite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Epsomite-Morenosite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Morenosite» (en anglès). Handbook of mineralogy. Arxivat de l'original el 1 d’agost 2012. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ Josep Maria Mata-Perelló, Oriol Tomasa Guix, Xavier Rodríguez i Carles Rubio «Seguint els Xaragall amb el professor Mata-Perelló: mines de Bellmunt». Infominer, 3-2017, 70, 2017, pàg. 43-59 [Consulta: 28 novembre 2023].
# Mitena

La mitena és una peça de roba tradicional femenina catalana que consisteix en una peça reixada, sovint negra, que cobreix el braç del colze a la mà fins a la meitat del polze i el començament dels altres dits. Podia estar adornada amb puntes o borles. Altres versions menys festives, les de diari, eren fetes de cotó i es posaven a sobre de la brusa o del vestit, per a fer la feina quotidiana, i que el vestit no es taqués ni desgastés tan fàcilment. La paraula prové del francès mitaine amb el mateix significat.
N'hi ha hagut versions posteriors, o a països veïns, a les quals les mitenes no arribaven fins al colze sinó una mica més enllà del canell. Actualment, se segueix anomenant mitenes els guants sense dits, curts (fins al canell) o llargs (fins al colze), en teixits de puntes, de cotó, de llana o de cuir, que s'utilitzen sobretot com a accessori decoratiu, tot i que també són pràctics per, per exemple, anar en bicicleta, en moto o per a fer escalada.

## Referències

* ↑ «Mitena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «mitena». RodaMots, s.d. [Consulta: 15 gener 2019].
Viccionari
# Lashkargah

Lashkar Gah o Lashkargah (Paixtu: لښکرګاه), coneguda històricament com a Bust o Bost, és una ciutat de l'Afganistan, capital de la província de Helmand i del districte de Lashkargah. Està situada entre els rius Argandab i Helmand no gaire lluny de les ruïnes de l'antiga Bust. Disposa d'un aeroport a l'est del riu Helmand, uns 8 km al nord de la seva unió amb l'Argandab.
# Lauader de Bausen

Lauader de Bausen és una obra de Bausen (Vall d'Aran) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

A Bausen hi ha dos rentadors, un en la part alta del poble i un altre en la part baixa i a diferència d'altres pobles, lauder i comada no es troben junts, si no que es troben a uns metres l'un de l'altre.
El rentador de la part alta és situat fora del poble, al final del carrer Mayor: Primer trobem la comada, emparada al llarg d'un mur paral·lel al carrer i després el lauder, amb una sola pala i sense ràfec; no hi ha cap inscripció que ens indiqui la data de la seva construcció.
El lauader de la part baixa és un petit edifici de planta rectangular amb ràfec a una pala i tancada pels costats sobre i oest. L'estructura del sostre se sosté en els murs pels costats tancats i en uns troncs, que fan funció de pilars pels oberts. El lauder ocupa tot el llarg de l'edifici. Una inscripció a la comada diu Font dels Cortelhats, J.Cal. 1927, data probable de la construcció.

## Referències

* 1 2 3 «Lauader de Bausen». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Mitger

Un mitger o amitger és un parcer que conrea les terres d'altri, anomenat el concedent, i es reparteix amb ell els fruits a mitges. Més endavant també es recompensa el concedent amb l'equivalent en diners. El propietari col·labora en el procés productiu aportant part del que és necessari per a l'explotació de la terra (eines, llavors, etc.) que es fa bàsicament amb la mà d'obra familiar del parcer o mitger.
La situació social, sobretot dels petits mitgers era força precària:
| « | El mitger o mesader que tota sa vida ha treballat la terra, partint les collites amb el seu amo amb la proporció convinguda, tampoc distrutarà de pensió al arribar al vell, doncs ningú li paga la quota indispensable. […] el mitger i arrendatari, guanya escassament per anar passant, no pot estalviar gran cosa per la vellesa. | » |
| — Camil Cava, El retir obrer i l'agricultura (1921) |||
Una institució similar però d'època romana n'és el colonat parcer, reglamentat per textos com ara la lex Manciana.

## Referències

* ↑ «Mitger». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «amitger». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Joan, Veny; Filològica, Secció. Petit atles lingüístic del domini català. Vol. 4. Institut d'Estudis Catalans, 2013-12-04, p. 82. ISBN 9788499651996.
* ↑ Ferrando Puig, Emili. «L'origen dels masos i la propietat de la terra». A: Els masos de Benassal. 1a. ed. Benassal: Grup de Recuperació de la Memòria Històrica del segle XX de Benassal, 2011, p. 23. ISBN 9788461486908.
* ↑ Cava, Camil «El retir obrer i l'agricultura». Agricultura, 01-08-1921, pàg. 460.
* ↑ De Neeve, P.W. «Colon Et Colon Partiaire». Mnemosyne, 37, 1-2, 1984, pàg. 125–142. DOI: 10.1163/156852584x00105. ISSN: 0026-7074.

## Enllaços externs

* Transcripció d'un contracte d'amitgeria del 1850: «Contracte d'amitgeria». Scripta Dialectologia Catalana, 1850.
# Lazharia

Lazharia és un municipi (baladiyah) de la província o valiat de Tissemsilt a Algèria. A l'abril de 2008 tenia una població censada de 8.071 habitants.
Està situat al centre-nord del país, a poca distància al sud de la costa de la mar Mediterrània i al sud-oest de la capital del país, Alger.

## Referències

* ↑ Informació demogràfica d'Algèria Consultat el 31 d'agost de 2018.
# Lazerckerita

La lazerckerita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de Lazarus Ercker, mestre reial suprem del regne de Bohèmia i mestre de la Casa de la Moneda de Praga.

## Característiques

La lazerckerita és una sulfosal de fórmula química Ag$_{3.75}$Pb$_{4.50}$(Sb$_{7.75}$Bi₄)S₂₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada l'any següent. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Químicament és semblant a la clinooscarkempffita, la izoklakeïta i la staročeskeïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: P1P 11/2022.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a Staročeské Lode, a la República Txeca, el filó més gran del districte mineral de Kutná Hora pel que fa a la quantitat de mineral extret, i del que s'han obtingut unes 300 tones d'argent. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Lazerckerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 abril 2023].
* 1 2 Pažout, Richard; Dušek, Michal; Sejkora, Jiří; Plášil, Jakub; Ilinca, Gheorghe; Dolníček, Zdeněk «Lazerckerite, Ag3.75Pb4.5(Sb7.75Bi4)S24, from Kutná Hora, Czech Republic: a new Sb–Bi member of the andorite branch of the lillianite homologous series». European Journal of Mineralogy, 36, 4, 28-08-2024, pàg. 641–656. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-641-2024 [Consulta: 28 agost 2024].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «Staročeské Lode, Kutná Hora, Kutná Hora District, Central Bohemian Region, Czech Republic» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2023].
# Montanhac (Erau)

Montanhac (en francès Montagnac) és un municipi occità del Llenguadoc, del departament de l'Erau a la regió Occitània.