OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poua Montserrat

La Poua Montserrat és una poua, o pous de glaç, del terme municipal de Castellcir, al Moianès.
Està situada a la zona occidental del terme, a prop i al nord-est de la masia d'Esplugues i del Pont d'Esplugues, a l'esquerra de la Riera de Fontscalents. És a llevant dels Camps de Portet, a ponent del Sot de la Millera i al sud-oest de la font de Fontscalents. A prop i al sud-oest hi ha un altre pou de glaç: el Pou d'Esplugues.
Està construïda sobre el marge esquerre de la riera, amb uns contraforts que la reforcen. Està oberta lateralment, amb uns troncs que en protegeixen l'obertura.
Entre els segles XVII i XX, es feia glaç aprofitant les obagues i l'aigua de les rieres, entre elles la de Castellcir, per vendre'l a Castellterçol, Moià i Barcelona. El transport es feia a la nit en carruatges de tir animal.

## Etimologia

La poua rep aquest nom, expressat en forma d'aposició, de la masia a la qual pertany el pou de glaç, el Mas Montserrat.

## Enllaços externs

* La Poua Montserrat en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa
* Pàgina web dedicada als pous de glaç del Vallès Oriental i del Moianès Arxivat 2013-12-13 a Wayback Machine.
# El codi Da Vinci

* Aquest article tracta sobre el llibre. Vegeu-ne altres significats a «El codi Da Vinci (desambiguació)».
El codi Da Vinci és una novel·la de misteri, pertanyent a la literatura popular, escrita per Dan Brown i publicada per primera vegada per Random House el 2003 (ISBN 0-385-50420-9). És un best-seller mundial, amb més de 44 milions d'exemplars venuts. En llengua catalana va ser editat per primer cop per l'editorial Empúries l'any 2003, i se n'han venut més de 150.000 exemplars.
Combinant els gèneres de suspens detectivesc i esoterisme new age amb una suposada teoria de conspiració relativa al Sant Greal i al paper de Maria Magdalena en el cristianisme. La novel·la va esperonar el difós interès (sobretot als Estats Units d'Amèrica) per certes teories de *complots "tramats en l'ombra per poders ocults", un fenomen definit per Brown com l'auge "conspiranoic".
El Codi Da Vinci és una continuació de la seva novel·la anterior Àngels i dimonis (2000), que no va arribar a l'èxit editorial d'aquesta. D'altra banda, les teories que Brown sosté en aquesta obra han despertat gran quantitat de crítiques en els mitjans acadèmics, incloent-hi la redacció d'almenys deu llibres que refuten els seus arguments.

## Argument

En Robert Langdon, un professor de simbologia religiosa de la Universitat Harvard, rep una trucada inquietant a mitjanit a l'hotel. Un vell conservador del Louvre ha estat assassinat a dins del museu i s'ha trobat una xifra misteriosa al costat del cadàver. En Langdon, assistit per una brillant criptògrafa francesa, la Sophie Neveu, intenta treure l'entrellat d'aquest misteri i descobreix amb estupor tota una sèrie de pistes amagades en les obres de Leonardo da Vinci. El misteri es complica quan en Langdon descobreix que el vell conservador del Louvre pertanyia a una societat secreta de la qual també havien format part Isaac Newton, Botticelli, Victor Hugo i el mateix Leonardo.

## Rebuda

El seu èxit va provocar l'aparició de diversos thrillers històrics i de misteri en el mercat literari.

## Crítiques

S'ha atacat al llibre dient que és inexacte i incoherent, ja que, per exemple, en les descripcions que es mostren de diverses obres d'art com El Sant Sopar l'autor en modifica detalls amb el propòsit de donar sentit a l'argument de la seva obra. També se li critica la falta d'arguments sòlids i científics per a deduir gran part de les afirmacions fets dins l'obra. A això s'hi ha de sumar els diversos judicis que s'han entaulat contra Brown, per haver plagiat obres d'altres autors, com el cas del llibre "Santa Sang, sant Greal", del qual Dan Brown pren gran part de les seves idees.
El 2006 el seu autor afronta un litigi per plagi al Regne Unit per part dels autors Michael Baigent i Richard Leigh. De fet, un dels personatges del llibre es diu Teabing Leigh, on es veu clarament la utilització dels cognoms d'aquests dos autors: Teabing, anagrama de Baigent, i Leigh.

## Referències

* ↑ Serra, Laura «A la caça del nou boom». Ara, 22-04-2014, pp. 30 – 31.

## Vegeu també

* Robert Langdon

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'El codi Da Vinci Arxivat 2006-05-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Josep Maria Rius i Ortigosa

Josep Maria Rius i Ortigosa, més conegut pel seu pseudònim, Joma (Barcelona, 1954), és un dibuixant barceloní.
Va estudiar a l'Escola d'Arts i Oficis. A la universitat, es va llicenciar en periodisme i es va diplomar en història. Ha treballat per a diversos diaris, com Tele/eXpres i el Diari de Barcelona, i per a diverses publicacions periòdiques, com Cavall Fort, El Jueves o Serra d'Or, entre d'altres. També il·lustra llibres per a diverses editorials.

## Llibres i publicacions destacades

* L'últim pirata
* Una roda curiosa
* Fira de tresors (Premi Crítica Serra d'Or de Literatura Infantil i Juvenil, 1988)

## Referències

* ↑ «Josep Maria Rius i Ortigosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Maria Rius i Ortigosa». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Reial decret

En el sistema jurídic espanyol, un reial decret (RD) és una norma jurídica amb rang de reglament, que emana del Govern d'Espanya en virtut de les competències atribuïdes per la Constitució Espanyola de 1978. Està situada, quant al seu rang normatiu, immediatament per davall les normes amb rang de llei i per sobre de l'ordre ministerial. Els governs d'altres administracions autonòmiques o locals també gaudeixen de la potestat reglamentària mitjançant el decret, que essencialment té el mateix valor jurídic que el RD, tot i que el nom de reial decret està reservat al govern de l'administració central.
Es diferencia de la llei en el fet que el reial decret emana del poder executiu i no del legislatiu. La seva diferència amb la segona és que el reial decret precisa l'aprovació del President del Govern o de l'acord el Consell de Ministres, mentre que l'ordre ministerial pot aprovar-se per part d'un sol ministeri.
Tant els reials decrets com les ordres ministerials integren la potestat reglamentària de l'administració pública. Els reglaments, en virtut del principi de jerarquia normativa, no poden contradir allò disposat a les lleis, i en general tampoc desenvolupar aspectes que la llei no reguli, i la Constitució prohibeix que regulin un conjunt de matèries reservades a les lleis.

## Reial decret llei

El reial decret llei és una norma jurídica amb rang de llei, pròpia de països amb monarquia parlamentària, que emana del poder executiu i és dictada en cas d'extraordinària i urgent necessitat. Existeix també en altres països, i fins i tot en algunes comunitats autònomes espanyoles, entre elles Catalunya i el País Valencià, on s'anomena decret llei. Tot i la nomenclatura similar a la del RD, el reial decret llei desenvolupa la capacitat legislativa del govern, que en general presenta un text a les corts corresponents, on radica fonamentalment el poder legislatiu, per a sotmetre-les a ratificació o revocació del mateix seguint un debat simplificat del text que es sotmès sense esmenes decretat pel govern en un termini breu de temps.

## Enllaços externs

* Reial Decret pel que es convoquen eleccions locals i autonòmiques el dia 27 de maig de 2007
# Terratrèmol de Qayen de 1997

El terratrèmol de Qayen de 1997 es va produir el 10 de maig de 1997, al nord de la província de Khorasan a l'Iran. Es va anomenar Qayen, Ardekul o terratrèmol de Qayen. Va ser el terratrèmol més gran a la regió des de 1990, amb una magnitud de 7,3 en l'escala de magnitud de moment, i el seu centre es va ubicar aproximadament a 270 kilòmetres al sud de Mashad, a la vila d'Ardekul. Va ser el tercer terratrèmol que aquest any va causar danys severs, i va devastar la regió de Birjand-Qayen, va matar 1.567 persones i en va ferir més de 2.300. Aquest terratrèmol va deixar sense sostre 50.000 persones i va danyar o destruir més de 15.000 cases; va ser descrit com el més sanguinari de 1997 pel United States Geological Survey. Algunes de les 155 rèpliques que es produïren van causar destruccions i van allunyar els supervivents. Posteriorment es va descobrir que el terratrèmol va causar una ruptura al llarg de la falla que corre per sota de la frontera entre l'Iran i l'Afganistan.
El dany va ser estimat en uns 100 milions de dòlars nord-americans, i nombrosos països van respondre a l'emergència enviant flassades, carpes, roba i aliments. També es van enviar equips de rescat per a ajudar els voluntaris locals en la recerca i el rescat de supervivents atrapats sota la runa. El grau de destrucció a la zona al voltant de l'epicentre del terratrèmol va ser en certs punts pràcticament total, això es va atribuir a l'ús de pràctiques de construcció inadequades, cosa que ha originat modificacions en els codis de construcció. Atès que a l'Iran una de cada 3.000 morts és atribuïble a terratrèmols, un expert ha suggerit que s'hauria de llançar un programa de reconstrucció que abastés tot el país per a donar una solució a aquest problema de la salut pública.

## Referències

* ↑ «Earthquake Information for 1997». United States Geological Survey, 2 de maig de 2004. Arxivat de l'original el 2009-01-25. [Consulta: 19 gener 2009].
# Estació de Nozaki

«Estació de Nozaki» té aquests significats:
* Estació de Nozaki (Osaka), a la ciutat de Daitō, prefectura d'Osaka, Japó.
* Estació de Nozaki (Tochigi), a la ciutat d'Ōtawara, prefectura de Tochigi, Japó.
# Preperonidèl·lids

Els preperonidèl·lids (Preperonidellidae) són una família extinta d'esponges de mar de l'ordre Agelasida.

## Gèneres

Segons Paleobiology Database (26 de gener de 2021):
* † Cladospongia Rigby et al., 2008
* † Djemelia Rigby & Senowbari-Daryan, 1996
** † Heptatubispongiinae Rigby & Senowbari-Daryan, 1996
* † Milyasa Senowbari-Daryan & Link 2016
** † Permocorynellinae Rigby & Senowbari-Daryan, 1996
** † Precorynellinae Rigby & Senowbari-Daryan, 1996
** † Preperonidellinae Finks et al., 2004
* † Ramostella Rigby & Senowbari-Daryan, 1996
* † Saginospongia Rigby & Senowbari-Daryan, 1996
* † Stipespongia Rigby et al., 2008
* † Virgulaspongia Rigby et al., 2008

## Referències

* ↑ «Preperonidellidae» (en anglès). Encyclopedia of Life (EOL).
* ↑ «Family † Preperonidellidae. Finks et al. 2004 (demosponge)» (en anglès). Paleobiology Database.

## Bibliografia

* Finks, Robert M; Reid, Robert Edward Hay; Rigby, J. Keith. Porifera (Demospongea, Hexactinellida, Heteractinida, Calcarea). Treatise on Invertebrate Paleontology Part E, Revised E(3) (en anglès), 2004. ISBN 0813731313.
# El codi Da Vinci (pel·lícula)

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula. Vegeu-ne altres significats a «El codi Da Vinci (desambiguació)».
El codi Da Vinci (original, The Da Vinci Code) és una pel·lícula americana de 2006. Es tracta d'un thriller de misteri produït per John Calley i Brian Grazer i dirigida per Ron Howard. El guió va ser escrit per Akiva Goldsman segons adaptació de la novel·la best-seller de Dan Brown del mateix nom. La pel·lícula és protagonitzada per Tom Hanks, Audrey Tautou, Ian McKellen, Alfred Molina, Jürgen Prochnow, Jean Reno i Paul Bettany. Ha estat doblada al català.

## Argument

A la pel·lícula, el protagonista principal, Robert Langdon, un professor d'iconografia religiosa i de simbologia de la Universitat Harvard, és el principal sospitós en l'assassinat macabre i inusual del comissari del Louvre, Jacques Saunière. Langdon aconsegueix escapar-se amb l'ajuda d'una criptògrafa de la policia, Sophie Neveu, i durant la seva fugida emprenen la recerca del llegendari Sant Grial. Tots dos són perseguits per un obstinat capità de policia, Bezu Fache. Un destacat historiador britànic del Grial, Sir Leigh Teabing, els diu que el Sant Grial està explícitament codificat en la pintura de Leonardo da Vinci "El Sant Sopar". Un grup secret dins l'Opus Dei també es troben immersos en la recerca del Grial convençuts que aquest conté un secret, la revelació del qual és capaç de destruir el cristianisme.

## Repartiment

* Tom Hanks: Professor Robert Langdon
* Audrey Tautou: Sophie Neveu
* Ian McKellen: Sir Leigh Teabing
* Paul Bettany: Silas
* Jean Reno: Bezu Fache
* Alfred Molina: bisbe Manuel Aringarosa
* Jürgen Prochnow: André Vernet
* Charlotte Graham: Mary Magdalene
* Etienne Chicot: tinent Jérôme Collet
* Jean-Yves Berteloot: Remy Jean
* Jean-Pierre Marielle: Jacques Saunière
* Hugh Mitchell: Silas, de jove
* Seth Gabel: Michael
* Marie-Françoise Audollent: Germana Sandrine

### Cameos

* L'autor Dan Brown i la seva dona es poden veure en el (fora de focus) fons d'una de les escenes de signatura del llibre.
* Els autors del llibre The Templar Revelation , Lynn Picknett i Clive Prince fan una breu aparició: passatgers en un autobús.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2007. Globus d'Or a la millor banda sonora original per a Hans Zimmer
* 2007. Grammy a la millor banda sonora per pel·lícula, televisió o altre mitjà visual per a Hans Zimmer

## Referències

* ↑ «El codi Da Vinci». esadir.cat.
* ↑ «The Da Vinci Code». The New York Times.

## Enllaços externs

* El codi Da Vinci a Goita què fan, ara!
# Josep Maria Rius i Badia

Josep Maria Rius i Badia (Barcelona, 1842 - 5 de juny de 1902) fou un advocat, financer i polític català.

## Biografia

Fill de Vicenç Rius i Roca advocat natural de Tàrrega i de Carme Badia natural de Barcelona. Casat amb Joaquima Subirats i Pareny. Cosí de Francesc de Paula Rius i Taulet. Membre del Partit Conservador, fou alcalde de Barcelona de juny de 1895 a juny de 1896, secretari de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País en 1901 i vicepresident de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre (IACSI) en 1889. Fou regidor de l'ajuntament de Barcelona en 1876 i en 1893. Durant el seu mandat com a alcalde intentà arreglar el paisatge urbanístic de la Plaça de Catalunya.
Fou elegit diputat pel districte d'Igualada a les eleccions generals espanyoles de 1891 i pel de Castellterçol a les eleccions generals espanyoles de 1896 i 1898.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.719.
* ↑ «Registre de defuncions.1902.Registre Núm.6167 Jutjat "Lonja".». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 05-06-1902. [Consulta: 22 maig 2019].
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.246-247. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Catalunya (plaza)

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Resolució 1958 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1958 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 15 de desembre de 2010. Després de recordar les resolucions 986 (1995), 1472 (2003), 1476 (2003) 1483 (2003) i 1546 (2004) sobre la situació a l'Iraq, el Consell va rescindir les activitats residuals de la Programa Petroli per Aliments.
La resolució 1958, juntament amb les resolucions 1956 (2010) i 1957 (2010), van acabar amb algunes restriccions importants a Iraq. No obstant això, es va demanar que Iraq resolgués les disputes que mantenia amb Kuwait. La reunió d'alt nivell va ser presidida pel vicepresident dels Estats Units Joe Biden.
La resolució es va aprovar amb 14 vots a favor i cap en contra, amb l'abstenció de França, que va dir que calien garanties financeres addicionals.

## Resolució
### Observacions

El Consell va començar recordant la necessitat que el Petroli per Aliments sigui una mesura temporal per proporcionar ajuda humanitària als iraquians i la necessitat que el país recuperi una posició internacional fins al nivell anterior de l'aprovació de la Resolució 661 (1990).

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va demanar al secretari general de les Nacions Unides Ban Ki-moon que posi fi a les activitats residuals del Programa Petroli per aliments. Va ser autoritzat a establir un dipòsit fiduciari amb comptadors públics independents, en els quals es retenia 20 milions de dòlars per a l'ús de les Nacions Unides fins al 31 de desembre de 2016 i es van retirar uns altres 131 milions de dòlars com a compensació per les Nacions Unides pel que fa a les activitats relacionades amb el Programa des dels seus inicis el 1995. Tots els fons restants del compte creat per la Resolució 1483 havien de ser transferits al Fons de Desenvolupament per a l'Iraq.
La resolució també va demanar al Secretari General que garantís l'aplicació efectiva de la resolució i que informés al Consell.

## Referències

* ↑ «Security Council takes action to end Iraq sanctions, terminate Oil-for-Food Programme as members recognise 'major changes' since 1990». United Nations, 15-12-2010.
* ↑ MacFarquhar, Neil «Security Council Removes Restrictions on Iraq». The New York Times, 15-12-2010.
* ↑ «UN lifts sanctions against Iraq». BBC News, 15-12-2010.
* ↑ Witcher, Tim «Security Council ends Saddam-era Iraq sanctions». Agence France-Presse, 15-12-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Żelazowa Wola

Żelazowa Wola [ʐɛla'zɔva 'vɔla] és un poble al costat del riu Utrata al Voivodat de Masòvia, a 50 km. de Varsòvia, Polònia. La vila és cèlebre per ser el lloc de naixement de dos famosos músics clàssics: el violinista Henryk Szeryng i sobretot el pianista i compositor Frédéric Chopin. El pintoresc paisatge Mazovià, amb nombroses brises, i envoltat per pujols i turons, així com les cançons folklòriques de Łowicz sentides per Chopin en la seva infantesa li inspirarien a compondre diverses de les seves obres.
Un museu dedicat a Chopin està ubicat en l'annex preservat de la finca principal de la família Chopin, envoltat per un parc. A l'estiu, concerts amb música de Chopin són oferts per músics d'arreu del món.

## Referències

* ↑ «Central Statistical Office (GUS) – TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)» (en polish), 01-06-2008.
* ↑ Crocks Newsletter
* ↑ Rudzka, Anna; Hanna Wróblewska-Straus. «O pomniku romantycznym słów kilka». A: Józef Gosławski. Rzeźby, monety, medale (en polonès). Warsaw: Alegoria, 2009, p. 32–33. ISBN 978-83-62248-00-1.
# Terratrèmol de Pompeia del 62

El Terratrèmol de l'any 62 a Pompeia va ocórrer el 5 de febrer del 62 dC. Va tenir una magnitud estimada d'entre 5 i 6 i una intensitat màxima de IX o X en l'escala de Mercalli. Les ciutats de Pompeia i Herculà van ser greument danyades. Aquest terratrèmol pot ser el precursor de l'erupció del Mont Vesuvi de l'any 79, el qual va destruir les dues mateixes ciutats. El filòsof contemporani Sèneca el Jove en va escriure un relat en el sisè llibre del seu Naturales quaestiones, titulat De Terrae Motu (Sobre els terratrèmols).
L'epicentre d'aquest terratrèmol es trobava dins d'una zona de falles, però pròxim al flanc sud del Vesuvi.

## Referències

* ↑ «Magnitude 6.3 – CENTRAL ITALY 2009 April 06 01:32:42 UTC». USGS, 06-04-2009. Arxivat de l'original el 6 de gener 2010. [Consulta: 30 abril 2011].
* ↑ Marzocchi, W.; Scandone R. & Mulargia F. «The tectonic setting of Mount Vesuvius and the correlation between its eruptions and the earthquakes of the Southern Apennines». Journal of Volcanology and Geothermal Research, 58, 1–4, 1993, pàg. 27–41. Bibcode: 1993JVGR...58...27M. DOI: 10.1016/0377-0273(93)90100-6 [Consulta: 30 abril 2011].
# Nat Ma Taung

El Nat Ma Taung (Mount Victoria en anglès) és la muntanya més alta de la serralada de Natmadaung a les muntanyes Pakokku Chin (Pakokku Chin Hills) a Birmània, Estat Xin, a prop de l'extrem oriental de les muntanyes d'Arakan Septentrional a uns 122 km a l'oest de l'Irauadi a l'altre costat de la ciutat de Pakokku, amb una altura d'uns 3.053 metres. A finals del segle xix s'hi va decidir la construcció d'un sanatori i el 1902 s'hi va traslladar el vicesuperintendent dels Pakokku Chin Hills que abans residia a Mindat Sakan i llavors es va instal·lar a Kanpetlet a la muntanya.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Estació de Numància

Mapa TramBaix T1, T2 i T3 :
Numància és una estació de les línies T1, T2 i T3 de la xarxa del Trambaix situada sobre l'Avinguda Diagonal, a l'altura del carrer Numància, al districte de les Corts de la ciutat de Barcelona. Es va inaugurar el 3 d'abril de 2004 amb l'obertura del Trambaix, inicialment entre Francesc Macià i Sant Martí de l'Erm. L'estació, que es troba entre el centre de l'avinguda i el lateral mar, disposa de dues andanes als costats situant-se les vies a la part del mig.
Trambaix :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Francesc Macià | L'Illa | Maria Cristina | Bon Viatge |
| Francesc Macià | L'Illa | Maria Cristina | Llevant - les Planes |
| Francesc Macià | L'Illa | Maria Cristina | Sant Feliu - Consell Comarcal |

## Referències

* ↑ «TRAMbaix - Numància». Trenscat.com. [Consulta: 3 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Javier Otxoa Palacios

Javier Otxoa Palacios (Barakaldo, 30 d'agost de 1974 – 24 d'agost de 2018) fou un ciclista professional, guanyador d'una etapa del Tour de França i campió paralímpic a Atenes 2004.

## Biografia

Ell i el seu germà bessó Ricardo eren grans promeses del ciclisme basc, provinents de la Societat Ciclista Punta Galea, destacant la seva victòria a la desena etapa del Tour de França de 2000 a Hautacam defensant el mallot de l'equip Kelme.
La seva carrera es veuria truncada el 15 de febrer de 2001 quan ell i el seu germà foren atropellats per un automòbil conduït pel vicerector de la Universitat de Màlaga a la carretera que uneix Cártama amb Màlaga, durant un entrenament d'una etapa de la Ruta del Sol. Com a conseqüència de l'accident, Ricardo va morir mentre que Javier va arribar a l'hospital en coma i amb una paràlisi cerebral.
Les lesions que tenia van fer creure els metges que difícilment sortiria del coma en què es trobava quan va arribar a l'hospital. Tot i així, Javier Otxoa va aconseguir sortir-ne i començar una molt llarga rehabilitació que el permetria tornar a agafar la bicicleta. Tot i que les seves lesions l'impossibilitaren el retorn al ciclisme professional, Otxoa va tornar a competir i l'any 2004 es va proclamar campió paralímpic a Atenes (Grècia) i el 2008 a Pequín.
El 24 d'agost de 2018 va morir com a conseqüència d'una llarga malaltia. A Xest hi ha un monument a la seva memòria.

## Palmarès
### Carretera

* 1996
** Campió d'Espanya sub-23 en ruta
** 1r al Circuito Montañés
* 2000
** 1r a al Clàssica d'Ordizia
** Vencedor d'una etapa al Tour de França.

### Paralímpic

* 2003
** Campió paralímpic de ciclisme d'Europa
* 2004
** Campió paralímpic de contrarellotge individual
** Medalla de plata al Campionat paralímpic de persecució en pista
* 2008
** Campió paralímpic de contrarellotge individual
** Medalla de plata al Campionat paralímpic en ruta
* 2009
** Campió paralímpic del món de contrarellotge individual

## Referències

* 1 2 «Muere el ex ciclista profesional y medallista paralímpico Javier Otxoa». El Mundo Deportivo, 24-08-2018 [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «Cheste celebra la Gala del Deporte para dar la bienvenida a la temporada 2018/2019. Homenaje a los hermanos Otxoa» (en castellà). Cheste.es, 26-11-2018. [Consulta: 5 març 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-08-07 a Wayback Machine. (castellà)
* Palmarès de Javier Otxoa a urtekaria.com Arxivat 2005-05-17 a Wayback Machine.