OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uno-X Mobility

L'equip Uno-X Pro Cycling Team (codi UCI: UXT) és un equip ciclista noruec de categoria UCI ProTeam. Creat el 2017 amb un conveni entre els equips Lillehammer Cykleklubb (LCK) i Ringerike Sykkelklubb (RSK), està dirigit per l'exciclista Kurt Asle Arvesen.

## Principals victòries

* Fyn Rundt: Audun Brekke Fløtten (2017)
* Gylne Gutuer: Kristoffer Skjerping (2019)

### Campionats nacionals

* Campionat de Noruega en ruta: 2022 (Rasmus Tiller), 2023 (Fredrik Dversnes), 2024 (Markus Hoelgaard)
* Campionat de Noruega en contrarellotge: 2019 i 2020 (Andreas Leknessund), 2023 i 2024 (Søren Wærenskjold)
* Campionat de Suècia en ruta: 2014 (Michael Olsson)

## Classificacions UCI

A partir del 2017 l'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 73è | Audun Brekke Fløtten (197è) |
| 2018 | 52è | Torjus Sleen (462è) |
| 2019 | 26è | Andreas Leknessund (191è) |
| 2020 | 26è | Andreas Leknessund (101è) |
| 2021 | 4t | Rasmus Tiller (79è) |
El 2016 la Classificació mundial UCI passa a tenir en compte totes les proves UCI. Durant tres temporades existeix paral·lelament amb la classificació UCI World Tour i els circuits continentals. A partir del 2019 substitueix definitivament la classificació UCI World Tour.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | - | Audun Brekke Fløtten (391è) |
| 2018 | - | Tobias Foss (682è) |
| 2019 | 49è | Andreas Leknessund (228è) |
| 2020 | 25è | Andreas Leknessund (122è) |
| 2021 | 23è | Rasmus Tiller (95è) |

## Referències

* ↑ Et kontinentallag eiet og drevet av Lillehammer CK og Ringerike SK.
* ↑ «Han blir sportslig leder for Uno-X Hydrogen Development Team». ringblad.no, 05-10-2016 [Consulta: 3 juny 2017].
* ↑ Classificacions UCI (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2017-06-27 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Variació de l'entalpia estàndard de combustió

La variació de l'entalpia estàndard de combustió és la variació de l'entalpia quan un mol d'una substància reacciona completament amb oxigen sota condicions normals de pressió i temperatura (encara que els valors experimentals en general s'obtenen sota condicions diferents i són posteriorment ajustats). Per definició, les reaccions de combustió són sempre exotèrmiques i, per tant, les entalpies de combustió sempre són negatives, encara que els valors per a les combustions individuals poden variar.
Normalment, la variació de l'entalpia estàndard de combustió es denota per $\Delta H_{\mathrm {comb} }^{\circ }$ o $\Delta H_{\mathrm {c} }^{\circ }$. Quan l'entalpia necessària no és una combustió, es pot denotar com $\Delta H_{\mathrm {total} }^{\circ }$. Les entalpies de combustió es mesuren utilitzant una bomba de calorimetria, i tenen unitats d'energia (en general J); estrictament parlant, el canvi d'entalpia per mol de substància és l'entalpia estàndard molar de combustió (que normalment té per unitats kJ·mol$^{−1}$).

## Vegeu també

* Entalpia

## Enllaços externs

* NIST Chemistry WebBook (anglès)
# Torre de les Hores

«Torre de les Hores» té aquests significats:
* Torre de les Hores (Cervià de Ter), a Cervià de Ter
* Torre de les Hores (Martorell), antiga residència del filòsof Francesc Pujols a Martorell (Baix Llobregat)
* Torre de les Hores (Palau-sator), torre medieval de Palau-sator (Baix Empordà)
* Torre de les Hores (Pals), torre mestra de l'antic castell de Pals (Baix Empordà)
* Torre de les Hores (Solsona), campanar de la ciutat de Solsona a la plaça de Sant Joan
* Torre de les Hores (Son), torre medieval del poble de Son (Alt Àneu, Pallars Sobirà)
* Torre de les Hores (Palma), primera torre rellotgera de tots els regnes hispànics, precedent de l'actual Rellotge d'en Figuera
# Henckovce

Henckovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2017 tenia 439 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1470.
# Deessa Oportunitat

Oportunitat, també anomenada Ocasió, era una deessa de la mitologia romana que sovint es representa com una dona de llarga cabellera per davant que li cobreix el rostre i calba o rapada per darrere, sostenint un ganivet amb la mà dreta. Està col·locada damunt d'una roda sempre en moviment, sovint amb ales als talons i altres vegades amb ales a l'esquena. Aquesta representació s'atribueix a l'escultor grec Fídias.

## Característiques

Aquesta deessa representava les bones ocasions perdudes, ja que quan passava, ho feia ràpidament i no se la podria agafar ni tan sols pels cabells, ja que al clatell no en tenia. La imatge portava un ganivet a la mà, simbolitzant que aquell a qui ella toqui podrà tallar tots els lligams que l'impedeixin moure's, i així podia agafar-la quan es presentés.
Alguns proverbis o frases cèlebres fan referència al seu caràcter:
| « | L'ocasió la pinten calba. | » |
O també, més precís des del punt de vista descriptiu:
| « | L'oportunitat és calba al clatell. | » |
Aquestes dites signifiquen que s'ha d'aprofitar la oportunitat quan passa, ja que no se'n pot treure profit una vegada s'ha perdut el moment.
Altres frases populars s'inspiren en la mateixa idea:
| « | Agafar, prendre l'ocasió per la cabellera, pels pèls o pels cabells | » |
Significa que cal estar a punt per poder atrapar-la. L'ocasió moltes vegades només es veu quan ja ha passat i no es pot abastar, i ja no torna a passar mai. Per tant, s'ha d'endevinar abans que arribi.

## Occasio i Poenitentia

Occasio i Poenitentia (Oportunitat i penitència), és un fresc d'Andrea Mantegna o de la seva escola datat aproximadament l'any 1500. L'obra representa un home que estira els braços, per a aconseguir a l'esmunyedissa Occasio («Oportunitat»), representada com una verge amb el rostre cobert pels cabells i amb el cap sense pels al clatell. Occasio porta unes ales als peus, que simbolitzen la velocitat amb que passa. Està situada damunt d'una pilota que representa la seva inestabilitat. L'home intenta agafar l'oportunitat al vol agafant el floc de cabells abans de què desaparegui.Però la Poenitentia («Penitència», en el sentit de la virtut), situada sobre un pedestal rectangular (símbol d'estabilitat) el deté. L'obra sembla una invitació a no deixar-se captivar per l'encant de la Ocasió, i fa evident que el millor camí és la prudència i la virtut.

## Referències

* ↑ Nebrija, Antonio de. Libri minores. Salamanca: Universidad de Salamanca, 2009, p. 91. ISBN 9788478002337.
* 1 2 Martín Sánchez, Manuel. Seres míticos y personajes fantásticos españoles. Madrid: Edaf, 2002, p. 93-94. ISBN 9788441410534 [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Lacueva, Francisco. Diccionario teológico ilustrado. Terrassa: Clie, 2001, p. 447. ISBN 9788482672373.
* ↑ Lucco, Mauro (ed.). Mantegna a Mantova, 1460-1506. Milà: Skira, 2006, p. 121. ISBN 9788876249082.
* ↑ Battistini, Matilde. Símbolos y alegorías. Barcelona: Electa, 2008, p. 186. ISBN 9788481563474.

## Enllaços externs

* L'ocasió la pinten calba
* l'ocasió la pinten calba
* L'ocasió la pinten calba
# Léon van Bon

Léon Hendrik Jan van Bon (Asperen, Gelderland, 28 de gener de 1972) és un ciclista neerlandès, que fou professional entre el 1994 i el 2012.
Com a ciclista amateur va guanyar la medalla de plata als Jocs Olímpics de Barcelona en la prova de puntuació.
Com a professional els seus majors èxits són la victòria a la HEW Cyclassics de 1998, la general de la Volta als Països Baixos de 2001, dues etapes al Tour de França i una a la Volta a Espanya. El 1997 guanyà la medalla de bronze al Campionat del món en ruta.

## Palmarès

* 1990
** 1r als Tres dies d'Axel
* 1992
** 1r al Gran Premi de Waregem
** Vencedor d'una etapa de l'Olimpia's Tour
* 1993
** Vencedor de 2 etapes del Tour de l'Avenir
* 1994
** 1r al Tour de la Haute-Sambre
* 1995
** Vencedor d'una etapa del Tour DuPont
* 1996
** 1r a la Viena-Rabenstein-Gresten-Viena
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
** Vencedor d'una etapa del Tour DuPont
* 1997
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1998
** 1r a la HEW Cyclassics
** 1r a la Challenge de Mallorca
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Prudential Tour
* 2000
** Campió dels Països Baixos en ruta
** 1r a la Delta Profronde
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 2001
** 1r a la Volta als Països Baixos
** 1r a la Commerce Bank Lancaster Classic
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 2003
** 1r a la Veenendaal-Veenendaal
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 2005
** Campió dels Països Baixos en ruta
* 2007
** 1r a la Nokere Koerse
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de Kumano
** Vencedor d'una etapa del Tour de Tailàndia
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Tour de Corea
** 1r als Sis dies d'Apeldoorn (amb Robert Bartko i Pim Ligthart)
* 2011
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb Danny Stam)

### Resultats al Tour de França

* 1994. Abandona (12a etapa)
* 1995. Abandona (12a etapa)
* 1996. Abandona (7a etapa)
* 1997. Abandona (6a etapa)
* 1998. 63è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1999. Abandona (10a etapa)
* 2000. Abandona (15a etapa). Vencedor d'una etapa
* 2002. 129è de la classificació general
* 2003. 132è de la classificació general
* 2005. Abandona (8a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. Abandona (6a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 97è de la classificació general

## Referències

* ↑ «VAN BON Leon (Leon Hendrik Jan)». [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ Strater, Ronald. «Wielrenner van Bon neemt afscheid bij profronde Etten-Leur» (en dutch). Omroep Brabant, 19-06-2013. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ «Olympedia – Léon van Bon». [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Léon VAN BON» (en italià). [Consulta: 2 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Léon van Bon a sitiodeciclismo.net
# Evaldas Gustas

Evaldas Gustas (Pasvalys, 1 d'abril de 1959) és un enginyer elèctric i polític lituà, Ministre d'Economia de Lituània des del 2013.

## Biografia

Després de cursar estudis de secundària entre 1966 i 1977 a l'Institut 9. de Šiauliai, es va graduar en Electrotècnia a la facultat d'automàtica de l'Institut Politècnic de Kaunas entre 1977 i 1982. Posteriorment, el 2000, va obtenir el màster de Gestió a la Universitat Tecnològica de Kaunas.
De 1982 a 1986 va ser Cap del Departament del Komsomol a Kaunas, i del 1989 al 1990 instructor del Partit Comunista de Lituània. Del 1995 al 2000 i del 2003 al 2005 va ser membre de l'Ajuntament de Kaunas. El 2001, va treballar al Banc de Lituània. De 2001 a 2003 va ser diputat al Ministeri de l'Interior de Lituània, de 2003 a 2009 secretari d'Estat, i de 2009 a 2013 canceller al Ministeri de l'Interior. Des de l'11 de juny de 2013 és Ministre d'Economia de Lituània al gabinet d'Algirdas Butkevičius.
Entre 1990 i 2001 fou membre del Partit Democràtic Laborista de Lituània. A partir d'aleshores milita al seu partit successor, el Partit Socialdemòcrata de Lituània. Està casat amb la Sra. Rolanda i té una filla anomenada Justė.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Minister of Economy Evaldas Gustas» (en anglès). ukmin.lt. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ «Prezidentė Dalia Grybauskaitė Evaldą Gustą paskyrė ūkio ministru» (en lituà). 15min.lt, 10-06-2013. [Consulta: 14 desembre 2013].
# Vaquer cridaner

El vaquer cridaner (Molothrus rufoaxillaris) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita pastures arbustives i marjals de les terres baixes, des de l'est i sud-est de Bolívia, Paraguai i extrem sud del Brasil, cap al sud, fins Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Vaquer cridaner». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Capella de Sant Esteve

La Capella de Sant Esteve de la Seu d'Urgell és una capella de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella d'una nau, coberta amb volta i exteriorment amb pissarra. Porta, ull de bou i campanar de paret al frontis. Es una construcció rústega amb l'aparell arrebossat. Una pedra damunt la porta té inscrita la data 1828. Actualment en desús.

## Referències

* ↑ «Sant Esteve de la Seu d'Urgell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Can Verneda

Can Verneda és un edifici del nucli urbà d'Hostalric (Selva), molt a prop de l'església de Nostra Senyora dels Socors. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té planta rectangular i consta de planta baixa i pis. Ràfec simple i teulada a dues vessants amb teula àrab. Façana de maçoneria. Porta en arc pla, amb brancals i llinda de pedra. Només hi ha dues finestres, una a la part esquerra, i una altra al primer pis, just a sobre de la porta, totes dues amb brancals, llinda i ampit de pedra.

## Referències

* 1 2 3 «Can Verneda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Galilea (La Rioja)

Galilea és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Gamma-Nonalactona

La gamma-nonalactona (també anomenat aldehid C-18) és un compost químic amb una intensa olor de coco que es troba al whisky de Bourbon.

## Referències

* ↑ Bauer, Kurt; Garbe, Dorothea; Surburg, Horst. Common fragrance and flavor materials: preparation, properties, and uses (en anglès). 4a edició. WILEY-VCH, 2001, p. 153. ISBN 3-527-30364-2.
* ↑ Poisson, L «Characterization of the most odor-active compounds in an American Bourbon whisky by application of the aroma extract dilution analysis» (en anglès). J. Agric. Food Chem., 56, 14, juliol 2008, pàg. 5813–5819. DOI: 10.1021/jf800382m.
# Can Vilà (Palafrugell)

Can Vilà és una masia del municipi de Palafrugell (Baix Empordà) amb una torre fortificada inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La torre de Can Vilà està situada a la banda de ponent del veïnat de Santa Margarida, ja a la plana. L'element, lleugerament atalussat, es troba aïllat, té planta circular i es comunica amb la masia que té al costat a través d'un pont d'arc rebaixat situat a uns tres metres del sòl, a l'altura del primer pis. Damunt d'aquest pont, a la part alta de la torre, hi ha un matacà amb espitllera i teulada que recolza damunt tres mènsules. La torre, que conserva finestres rectangulars i espitlleres d'obertura quadrada a la part exterior, té merlets esglaonats a la banda de migdia -tres complets i dues meitats als extrems-, al centre de cada un dels quals hi ha una petita espitllera. El material amb què es va construir la torre és la pedra vermella característica de la zona, en carreus irregulars. Els marcs de les obertures i els elements defensius presenten en canvi carreus de pedra granítica molt ben escairats.

## Història

La torre de Can Vilà segurament va ser construïda en el mateix període que la masia de la qual forma part, a principis del segle xvii. D'aquella època daten nombroses torres de guaita i de defensa existents en el terme municipal de Palafrugell, construïdes entre els segles xvi i xvii, en el moment de màxima expansió de les incursions dels pirates turcs i algerians.
En l'actualitat l'element forma part del conjunt que ha estat habilitat com a segona residència amb el nou nom de Can Fiego.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Can Vilà a Santa Margarida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
# Gerra de Caylus

La gerra de Caylus és una gerra d'alabastre que conté el nom del rei de l'Imperi Aquemènida Xerxes I en jeroglífic egipci i cuneïforme persa. Fou un element clau pel desxiframent per part de Grotefend del cuneïforme persa antic gràcies a la lectura de la part jeroglífica per Champollion el 1823. També confirmà l'antiguitat de jeroglífics fonètics abans del temps d'Alexandre el Gran, la qual cosa corroborava el desxiframent fonètic dels noms dels antics faraons egipcis. La gerra s'anomenà en honor a Anne Claude de Caylus, col·leccionista francès que adquirí la gerra entre 1752 i 1765. Actualment es troba al Cabinet des Médailles de París (inv. 65.4695).

## Referències

* 1 2 «vase (inv.65.4695) - inv.65.4695, BnF» (en francès). medaillesetantiques.bnf.fr.
# Casa Francesc Prat i Bosch

La casa per a Francesc Prat i Bosch, o simplement casa Prat i Bosch, també coneguda com a can Ventura, és un edifici modernista obra de Joan Amigó i Barriga al carrer de Mar de Badalona (Barcelonès). És la darrera obra modernista de l'arquitecte badaloní, on es denota la transició vers altres estils. L'habitatge està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici està ubicat en un període de transició d'Amigó, s'allunya de l'etapa plenament modernista. És un habitatge entre mitgeres d'un cos i mig. Consta de planta baixa i dues plantes. Té una interessant façana amb esgrafiats, element més destacat de l'obra, amb formes geomètriques, que a voltes serveix per emmarcar les obertures, mentre que al centre hi ha un motiu floral, sota un medalló a dalt de tot on està escrit l'any de construcció. amb els sota-balcons realitzats amb mosaic de rajola de manises que presenten composicions circulars amb una estrella escrita amb una rica policromia, que marca encara una tendència modernista de l'autor. El capcer que corona l'edifici té forma esglaonada, denota influències de l'art déco. Els interiors de la casa són molt blancs amb una decoració de sanefes.

## Història

La casa està ubicada al carrer de Mar, antic camí dels pescadors del barri de Dalt de la Vila, que es va anar consolidant amb els anys com un carrer comercial. És la darrera obra modernista de Joan Amigó, en transició al noucentisme. L'arquitecte va projectar la casa el 1921, així consta que els plànols són de setembre d'aquell any, com a encàrrec de l'industrial Francesc Prat i Bosch, propietari i fundador de l'empresa Bomba Prat. No obstant això, els plànols no els signa Amigó sinó que ho fa Jaume Botey i Garriga, mestre d'obres i el seu padrastre. La raó és que en aquell moment Amigó era arquitecte municipal de Badalona i, per tant, oficialment no podia combinar l'activitat pública amb la privada a la ciutat. El permís d'obres es va donar el 1922, sol·licitat per Prat i Bosch. La casa va ser enllestida el 1923.

## Referències

* 1 2 «Casa per a Francesc Prat i Bosch». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 setembre 2015].
* 1 2 Lladó, Francesc; Padrós, Joan Antoni. «Casa per en Francesc Prat i Bosch». Inventari de protecció del patrimoni cultural europeu. Ajuntament de Badalona, 1980. [Consulta: 6 setembre 2015].
* 1 2 «Casa Prat». Pobles de Catalunya. [Consulta: 6 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Ferris, Víctor. «Casa Prat i Bosch» (en castellà). Barcelona Modernista.
# Casa Francesc Vila

La Casa Francesc Vila és una obra noucentista de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Tribuna central que ocupa dues plantes -la primera amb arc carpanell- al centre de la façana.
Es caracteritza pels balcons corbs que tenen balustres -que es repeteixen als tres balcons de la planta quarta- i que a la vegada tenen elements escultòrics notoris.
Recentment, farà uns sis anys, s'aixecaren dues plantes més, formant l'àtic i el sobreàtic.

## Història

Als baixos s'hi ha fet una reforma acceptable, i també una altra a dalt per afegir-hi -fa uns sis anys- dos pisos més, que ha -per sort no gaire- desfigurat l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Francesc Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].

## Enllaços externs

* «Casa Francesc Vila». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Casa Cascante

Casa Cascante és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Badalona (Barcelonès).

## Descripció

Habitatge unifamiliar concebut com a segona residència, té un cos paral·lelepipèdic de planta baixa, pis, golfes i una torre més alta que inclou l'escala fins al terrat.
Es resol formalment amb elements de repertori neogòtics al façana.
Els materials són de pedra i estuc, amb interessants elements de forja i ceràmica a l'interior.

## Història

Des del 1936 fou seu de la Cambra Oficial de Propietat Urbana de Badalona.

## Referències

* «Casa Cascante». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 abril 2012].
# Gens Ogúlnia

La gens Ogúlnia (llatí: gens Ogulnia) va ser una gens romana plebea.
La seva fama es deu al fet que dos dels seus membres, Quint i Gneu Ogulni, van ser els proposants d'una llei (la Lex Ogulnia) que va obrir les dues principals corporacions religioses als plebeus. Només Quint Ogulni Gal va obtenir el consolat (269 aC). El cognomen Gal va ser l'únic cognom que va utilitzar aquesta família.

## Personatges de la gens Ogúlnia

* Quint Ogulni
* Gneu Ogulni
* Quint Ogulni Gal
* Marc Ogulni Gal

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of greek and roman biography and mithology Vol III. Londres: John Murray, 1876, p. 19-20.
# Gens Nòvia

La gens Nòvia (en llatí Novia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu que va tenir una importància secundària.
Les persones amb aquest nom es mencionen per primera vegada al segle i aC a la part final de la república, i cap dels seus membres va arribar a la més alta magistratura de l'estat fins a l'imperi, concretament l'any 78 quan va ser nomenat cònsol Dècim Novi Prisc junt amb Luci Ceioni Còmmode.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1221?page=root;rgn=pages;size=100;view=image;q1=NoviaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1211-1212. ]
# Gintaras Karosas

Gintaras Karosas (Kryziokai, districte de Vílnius, 25 de juny de 1968) és un artista que va fundar Europos Parkas i va dissenyar el seu paisatge.
Quan Karosas es trobava com a estudiant a l'escola secundària va organitzar diverses exposicions de la seva obra gràfica. Després de graduar-se a l'Acadèmia de Belles Arts de Vílnius amb una llicenciatura en escultura, va ampliar estudis al Japó i al Regne Unit.
El seu treball a Europos Parkas va començar quan tenia dinou anys, està situat en un lloc boscós proper la capital Vílnius, l'artista va pensar que seria adequat per a un parc d'escultures i va començar el seu gran creixement amb participació d'artistes de tot el món. Va col·locar la seva primera escultura, Symbol of Europos Parkas, el 1991. Altres obres de Karosas s'han emplaçat al parc: Monument of the Centre of Europe, For Your Convenience, LNK Infotree, The Place, Foundations/Window, Culture, entre d'altres. També va dissenyar el seu centre educatiu d'escultura arquitectònica, que compta amb un sostre de gespa.
El 1995, The Wall Street Journal va incloure Karosas a la seva llista dels vint joves que havien realitzat canvis importants en l'Europa Central i de l'Est. Va rebre la figureta de Sant Cristòfor de la ciutat de Vílnius el 2001 i el Premi Nacional de Cultura de Progrés el 2006.
* The Place
* Culture

## Referències

* ↑ «Architecture». Europos Parkas.
* Gintaras Karosas. Europos Parkas.