OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mugil

Mugil és un gènere de peixos de la família dels mugílids i de l'ordre dels mugiliformes.

## Taxonomia

* Mugil bananensis
* Mugil broussonnetii
* Mugil curvidens
* Mugil gyrans
* Mugil galapagensis
* Mugil hospes
* Mugil setosus
* Mugil liza
* Mugil rammelsbergii
* Mugil capurrii
* Mugil incilis
* Mugil soiuy
* Mugil cephalus
* Mugil curema
* Mugil gaimardianus
* Mugil platanus
* Mugil trichodon

## Referències

* ↑ Sepkoski, Jack «A compendium of fossil marine animal genera». Bulletins of American Paleontology, vol. 364, 2002, p.560 [Consulta: 2 agost 2008]. Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Nassio Bayarri

Ignacio Bayarri Lluch, més conegut com Nassio Bayarri (València, 1932 - 2023) fou un escultor i pintor valencià, cofundador del Grup Parpalló i del Moviment Artístic del Mediterrani.
Fill del també escultor i poeta Josep Maria Bayarri de qui va rebre les primeres lliçons a l'Escola de Belles Arts de Sant Carles de València. Cursa el batxillerat en l'acadèmia de Cabanilles, però la seva formació com a artista comença a l'Escola d'Arts i Oficis de València on s'exercitarà principalment en el dibuix. En 1947 ingressa en l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles a València, on cursa els estudis en l'especialitat d'escultura. Conclou aquesta etapa formativa en 1952 obtenint el Premi Extraordinari de Fi de Carrera.
En 1989 és nomenat acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València, de la qual més tard va ser vicepresident (2001-2002). En 1996 se li concedeix la Medalla d'Or del Cercle de Belles Arts i a l'octubre del 2010 rep la Distinció al Mèrit Cultural concedit per la Generalitat Valenciana. A més, ha estat guardonat en tres ocasions amb la Medalla Nacional d'Escultura i amb la Medalla d'Or en Indian Hill.
El 13 de gener de 2023 va morir després de sofrir un accident domèstic a la seva casa de Paterna.

## Obres

Obra escultòrica a la ciutat de València
* Monument a Josep Segrelles (Plaça del Pintor Segrelles)
* Monument a Vicent Blasco Ibáñez (Plaça dels Porxets)
* Monument a l'afició valencianista (carrer Misser Mascó amb Avinguda de Suècia, enfront de l'Estadi de Mestalla)
* Monument a Gregori Maians (Plaça de Magúncia, Hemeroteca Municipal)
* Monument a Melchor Clots Pérez (Plaça de Melchor Clots Pérez)
* Monument a Ausiàs March (Avinguda d'Ausiàs March)
* Còsmic Geomètric, en la Universitat Politècnica de València
* Homenatge a l'afició
* Monument a Blasco Ibáñez
* Còsmic Geomètric
* Homenatge a Jaume I (Madrid)
* Lo Rat Penat

## Referències

* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Fallece el escultor valenciano Nassio Bayarri» (en castellà). [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Mor Nassio Bayarri, escultor del monument a l’afició valencianista» (en catalan). [Consulta: 16 gener 2023].
# Nativitat de la Mare de Déu de Larén

La Nativitat de la Mare de Déu de Larén és una església de Senterada (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Església d'una sola nau, coberta originàriament de volta d'aresta seccionada en tres trams coincidents amb dos arcs torals. La coberta, avui totalment esfondrada, era de teula àrab. L'aparell constructiu és a base de pedra sense treballar.
La porta s'obre al nord, amb l'altar situat al sud, adossat al mur pla de la zona presbiteral.
Al costat de l'altar s'obre una porta que comunica amb la sagristia.
Al costat dret de la porta d'entrada surten unes escales que porten al campanar, de planta quadrada bastant irregular.
No presenta capelles laterals ni cap tipus d'ornamentació destacable a excepció de la rosassa que s'obre la façana, amb un motiu floral.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Nativitat de la Mare de Déu de Larén». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Myriciaria dubia

El camu-camu (Myrciaria dubia) és una espècie d'arbust natiu de l'Amazonia Peruana, que creix en forma silvestre en els sòls al·luvials que són inundats durant l'època de pluges. Es troba principalment al llarg dels rius Ucayali i Amazones i els seus afluents, en el sector situat entre les localitats de Pucallpa (sobre el riu Ucayali) i Pebas (sobre el riu Amazones). Pot arribar a mesurar fins a 8 m d'altura. Es conrea com fruiter, apreciant-se el seu fruit per l'alt contingut de vitamina C.
# Naby Diarso

Naby Diarso (Conakry, 1 de gener de 1977) és un exfutbolista guineà de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Guinea.
Pel que fa a clubs, destacà a Satellite FC.

## Referències

* ↑ African Cup of Nations - CAN 2008 - Afrik-news.com
* ↑ Naby Diarso a National-Football-Teams.com (anglès)
# Naby Camara

Naby Camara (Conakry, 1951 - Conakry, 4 de gener de 2018), conegut com a Papa Camara, fou un futbolista guineà de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Guinea.
Pel que fa a clubs, destacà a Hafia FC.
Fou seleccionador de Guinea el 1994.

## Referències

* ↑ Courtney, Barrie. «African Nations Cup 1994 - Final Tournament Details». RSSSF. [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ Naby Camara Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Mohamed Fajah Barrie «Tributes pour in for Guinea legend Papa Camara». BBC Sport, 06-01-2018 [Consulta: 7 gener 2018].
# Nabí (poema)

* Per a altres significats, vegeu «Nabí».
Nabí és una de les obres cabdals del poeta català Josep Carner (1884-1970) aparegut el 1941 en la primera postguerra i a l'exili, tot i que la gestació de l'obra ja es va donar a Hendaia durant els anys 30 quan hi va ser cònsol. És un poema al·legòriconarratiu amb deu cants d'un centenar de versos cada un.
A través de la història del profeta Jonàs, fa de torsimany, de traductor, d'un Carner que se situa en certa manera fora de l'àmbit local i que només hi fa referència per a parlar de l'exili, ja que se sent d'allò més atuït. No només és la guerra civil que l'ha deixat així, també és la mort del seu amic: Guerau de Liost; de la seva primera dona, i l'inici de la II Guerra Mundial. Mostra la seva còlera davant del destí, com també ho feia Jonàs.

## Referències

* 1 2 «Nabí (1941) - Obres a lletrA - La literatura catalana a internet». Lletra.
* ↑ Nabí a enciclopedia.cat

## Enllaços externs

* Nabí, de Josep Carner a "lletra.uoc.edu"
# Jaume Hernández

Jaume Hernández (Reus, segle xviii) va ser músic i mestre de capella a l'església prioral de la seva ciutat.
Es desconeix en detall la seva biografia. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull diu que era llicenciat en teologia i que va exercir de mestre de capella des del 1758 al 1786 a l'església de Reus. També explica que havia posat música a diversos villancets compostos amb motiu de prendre els hàbits algunes religioses del convent de les Carmelites. Va escriure i musicar una sarsuela sacra titulada El Hijo, y esposo sabio que erige trono, y coloca en él a su madre, y esposa publicada a Reus per Rafael Compte, que es va estrenar el 1771 amb motiu de la inauguració del cambril de la Mare de Déu de Misericòrdia a la seva ermita.
Bofarull també diu que segurament era l'autor o almenys va millorar i posar al dia, la música popular de les antigues danses dels gremis que es ballaven per la festa major: com la de Galeres, la de Moros i Cristians, la de Cavallets, i d'altres.

## Referències

* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imprenta de la Vda. é Hijo de sabater, 1866, p. 578-579.
# Jaume III

Jaume III és el nom dels següents personatges:
* Jaume III de Mallorca (1315 - 1349), rei de Mallorca i comte de Rosselló i Cerdanya.
* Jaume III Crispo (1446 - 1490), duc de Naxos.
* Jaume III d'Escòcia (1452 - 1488), rei d'Escòcia.
* Jaume III de Xipre (1473 - 1474), rei de Xipre.
* Jaume de Borbó i de Borbó-Parma, pretendent carlí al tron espanyol.
Viccionari
# Ivan Müller

Ivan Müller (Reval, Rússia, 3 de desembre, 1786 - Bückeburg, Alemanya, 1854) va néixer a Reval (Rússia), actualment Tallinn, Estònia. La seva gran fama és deguda a la invenció del clarinet de tretze claus i del clarinet contralt en fa. Les seves innovacions van ser, en principi, rebutjades per l'Acadèmia de França; no obstant això, després van ser acceptades i molt populars a tot el món. Considerat com a gran mestre i compositor, alternà la seva tasca en la millora de l'instrument amb l'elaboració d'un mètode per a clarinet, i la composició de diversos trios i quartets per a clarinet i cordes.
# Irminiscle

Irminiscle (segle X) fou abat del monestir de Sant Quirze de Colera. D'aquest abat no se'n té cap notícia documental, excepte el fet que apareix en els abaciologis que s'han fet d'aquest cenobi.

## Referències

* ↑ Badia i Homs, Joan. L'arquitectura medieval a l'Empordà. vol. II-B. 2a ed.. Girona: Diputació Provincial de Girona, 1985, p. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.

## Bibliografia

* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Jaume Palau Tapies

Jaume Palau Tapies (Mollerussa, Pla d'Urgell, 1941) fou un cantant català conegut amb el nom artístic de Santy. A finals dels anys cinquanta començà com a solista en grups de música lleugera de Mollerussa com Capri o Capell. El 1960 es traslladà a Barcelona.
Els primers enregistraments els feu amb Belter i després amb Columbia, Marfe i Padobal. El seu repertori, segons la moda a l'ús, es componia de versions en castellà o català d'èxits del moment, sobretot dels festivals de la cançó més importants de l'època com Eurovisió, San Remo, Benidorm o el del Mediterráneo en el qual triomfà el 1966. Aconseguí fer-se un bon espai entre els solistes melòdics de caràcter modern d'aleshores, sovintejà les actuacions per tota la geografia espanyola, aparegué regularment a programes de ràdio i televisió i fou protagonista habitual en reportatges a les revistes musicals i del cor més conegudes. Santy es casà amb María de los Ángeles Rodríguez, una de les cantants més importants de la primera meitat dels anys 60, Gelu de nom artístic. A mitjans dels anys 70 abandonà la cançó i es dedicà als negocis, alguns relacionats amb sales de festa i discoteques.
Va formar una penya amb el seu grup d'amics i els seus afins es converteixen en protagonistes en participar en les festes amb la seva bulliciosa presència i creant l'ambient necessari en qualsevol acte festiu
Guanyà al costat de Alícia Granados el festival de Benidorm de 1966 amb la cançó "Nocturn", Actiu fins a l'any 70 és en part el responsable que la gran Gelu abandonés la professió després de casar-se amb ell, l'any 1966 també va participar en el "VIII festival per la cançó mediterrània" amb "setembre" acompanyat per l'orquestra del mestre Solà i que va gravar en castellà i català (l'únic tema en català).

## Referències

* 1 2 Mir, Conxita. Diccionari biogràfic de les terres de Lleida. primera. Lleida: alfazeta, 07/04/2016, p. 639. ISBN 9788493771553.
* ↑ «Artista santy palau» (en castellà). Miguel Angel Navarro, 2014. [Consulta: 7 abril 2016].
* ↑ «Santy i Gelu» (en castellà). [Consulta: 7 abril 2016].
# Jaume Pahissa

Jaume Pahissa és el nom dels següents personatges:
* Jaume Pahissa i Bonsoms (1910 - 1983), tècnic en automoció, esportista i dibuixant català.
* Jaume Pahissa i Jo (1880 - 1969), compositor i director d'orquestra català.
* Jaume Pahissa i Laporta (1846 - 1928), dibuixant i il·lustrador
# Jesús Seba Hernández

Jesús Seba Hernández, més conegut com a Seba, (Saragossa, 11 d'abril de 1974) és un futbolista aragonès d'ètnia gitana, que despuntava en el Reial Saragossa. Va ser un dels futbolistes espanyols pioners a jugar a Anglaterra.

## Trajectòria

Va debutar el 25 d'octubre de 1992 en un partit Reial Societat - Reial Saragossa (1-1), procedent del filial amb tan sols 18 anys. Aquest hàbil extrem dret va estar tres temporades en el club aragonès (1992/93, 1993/94 i 1996/97), fins que va tenir una forta lesió en un partit de Copa del Rei, moment que va marcar un punt d'inflexió en la seva carrera.
La campanya 1994/95 va ser cedit al CF Vila-real i en finalitzar aquesta temporada acaba contracte, i fitxa pel Wigan Athletic Football Club d'Anglaterra, en la qual va protagonitzar una curiosa aventura que va emprendre juntament amb Roberto Martínez i Isidro Díaz, "The three amigos" tal com eren coneguts els tres espanyols en Wigan, en una època en la qual era infreqüent que un futbolista espanyol sortís a jugar a un equip estranger.
Al maig de 1997 torna de les illes britàniques per a jugar en el filial blanc, i arriba a participar en l'última jornada el 22 de juny de 1997 (Reial Saragossa 1-3 Compostela), substituint a Higuera en el minut 85. El 1998 finalitza el seu contracte i es va a Portugal en principi al Chaves, que després el traspassa a l'Os Belenenses. En Portugal va patir uns problemes de cor.
Ha passat pels equips de l'Oriola CF, Club de Fútbol Palencia o de l'Andorra Club de Fútbol, on milita actualment.

## Clubs

| Club | Lliga | Any |
| Reial Saragossa (categories inferiors) | Espanyola | ?-1992 |
| Reial Saragossa | Espanyola | 1992 - 1994 |
| Vila-real CF | Espanyola | 1994 - 1995 |
| Wigan Athletic | Anglesa | 1995 - 1996 |
| Reial Saragossa | Espanyola | 1996 - 1998 |
| GD Chaves | Portuguesa | 1998 - 1999 |
| Os Belenenses | Portuguesa | 1999 - 2002 |
| Oriola CF | Espanyola | 2002 - 2003 |
| CF Palencia | Espanyola | 2003 - 2005 |
| Andorra CF | Espanyola | 2005- |

## Palmarès

Tres vegades internacional sub-21 per la selecció espanyola. Ha guanyat una Copa del Rei amb el Saragossa.

## Enllaços externs

* Fitxa a lfp.es
# Jesús Suevos Fernández-Jove

Jesús Suevos Fernández-Jove (castellà: Jesús Suevos) (Ferrol, 12 de desembre de 1907 - Madrid, 19 de maig de 2001), fou un polític i periodista gallec. El 1955 va ser president de l'Atlètic de Madrid.

## Biografia

Jesús Suevos va néixer a Ferrol el 12 de desembre de 1907. Llicenciat en Dret, fou membre del I Consell Nacional de Falange Espanyola i de les JONS, designat per la Junta de Comandament el 28 d'agost de 1934. Al març de 1935 va esdevenir un dels fundadors de la Falange a Galícia, essent nomenat president territorial de l'esmentada formació política directament per José Antonio Primo de Rivera, de qui era amic personal.
El juliol de 1936, i un cop començada la Guerra Civil, se sumà al pronunciament contra la República. Fou nomenat Cap de Falange a Pontevedra i director del diari El Pueblo Gallego, que havia estat confiscat per les autoritats franquistes.
Va actuar com a Cap de Centúria de les Milícies de Falange en els combats de la Serra de Guadarrama. Va ser representant de Falange a Portugal i durant la Segona Guerra Mundial va ser corresponsal a París de la Premsa del Moviment.
Fou el primer Director general de Radiodifusión y Televisión (1951). Premi Nacional de Periodisme Francisco Franco (1957). Director general de Cinematografia (1961 - 1962). Així mateix va ser cap del Sindicat Nacional de l'Espectacle i procurador en Corts. Durant diversos anys va ser Tinent d'Alcalde de Madrid, ocupant provisionalment l'alcaldia entre els mandats de Carlos Arias Navarro i Miguel Ángel García-Lomas.
Al maig de 1955, després de cessar com a president de l'Atlètic de Madrid Luis Benítez de Lugo, marquès de la Florida, va ser-ne nomenat president, càrrec que va ostentar fins a desembre d'aquest mateix any, quan va ser reemplaçat per Javier Barroso.
Va morir a Madrid el 19 de maig de 2001.

## Referències

* 1 2 «La cara televisiva de Falange» (en castellà). La Voz de Galicia, 21-05-2001. [Consulta: 15 juliol 2012].

## Bibliografia

* Antonio López de Zuazo Algar, Diccionario de periodistas españoles del siglo XX, Madrid, 1981

## Enllaços externs

* La cara televisiva de Falange (Obituari a La Voz de Galicia) (castellà)
* Las cicatrices de la guerra (Reportatge d'Informe Semanal de 1989) (castellà)
# De zee die denkt

De zee die denkt (en neerlandès El mar que pensa) és una pel·lícula dels Països Baixos del 2000 de Gert de Graaff.
Es tracta d'una pel·lícula experimental en la qual el guionista, que escriu ell mateix el guió de la pel·lícula, interpretat per Bart Klever, té un paper central. La pregunta com ens fem feliços analitza les expectatives dels espectadors de pel·lícules a través de la imatge i, finalment, es mira a ells mateixos.
La pel·lícula va guanyar diversos premis internacionals, inclòs un Premi Joris Ivens i es va projectar 63 festivals de cinemas. Fou nominada al Premi del Cinema Europeu al descobriment europeu de l'any als 14ns Premis del Cinema Europeu

## Referències

* ↑ THE SEA THAT THINKS a cineuropa.org
* ↑ DE ZEE DIE DENKT al Web dels Premis del Cinema europeu
# Verdon (Nebraska)

Verdon és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 223 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Verdon tenia 223 habitants, 90 habitatges, i 61 famílies. La densitat de població era de 358,8 habitants per km².
Dels 90 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 1,8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era d'11.733 $. Aproximadament el 16,7% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Verdon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Verdon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pedrafita

* No s'ha de confondre amb Perafita.
«Pedrafita» té aquests significats:
* Pedrafita (Biosca), cim del municipi de Biosca (Segarra)
* Pedrafita (Renau), cim del municipi de Renau (Tarragonès)
* Pedrafita do Cebreiro, municipi de la Província de Lugo a Galícia
* Mas de Pedrafita, masia del municipi Rubió
* Mas de Pedrafita (Biosca), masia del municipi de Biosca
* Mas Pedrafita, masia del municipi de Vila-rodona
# Pedrajas de San Esteban

Pedrajas de San Esteban és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 3.215 | 3.227 | 3.229 | 3.237 | 3.224 | 3.239 | 3.275 | 3.317 | 3.470 | 3.496 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Julián Fernández Fernández | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Dionisio Miguel Recio | AP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Dionisio Miguel Recio | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Dionisio Miguel Recio | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Antonio Martín Martín | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Ángel Rincón García | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | José Luis Sanz Sanz | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Sergio Ledo Arranz | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Enllaços externs

* Ajuntament de Pedrajas de San Esteban Arxivat 2008-04-02 a Wayback Machine.
* Diputació de Valladolid Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine..
* Pàgina web no oficial de la població.
* Pàgina web oficial del Club Deportivo Pedrajas Arxivat 2014-05-18 a Wayback Machine..
# Parachaeturichthys ocellatus

Parachaeturichthys ocellatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Day, F., 1873. On some new or imperfectly known fishes of India and Burma. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1873 (pt 1): 107-112.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paracetopsis esmeraldas

Paracetopsis esmeraldas és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius del nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Perses (poeta)

Perses, en llatí Perses, en grec antic Πέρσης, fou un poeta epigramàtic grec. Nou dels seus epigrames figuren a l'Antologia grega.
Alguna composició d'aquest poeta també està inclosa a la Garlanda de Meleagre, que no obstant no dona cap indicació de l'època en la qual va poder viure. Un dels epigrames l'assenyala com a tebà, però en un altre se'l fa macedoni.

## Referències

* ↑ Perses a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 205
Viccionari