OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon de Torroella

Ramon de Torroella (Torroella de Montgrí, 1213 — Mallorca, 11 de juny de 1266) fou el primer bisbe efectiu de Mallorca.
A partir de la documentació que es disposa, era fill de Pere de Torroella, senyor de Torroella de Montgrí, i germà de Bernat de Santaeugènia i de Guillem de Montgrí. L'any 1237 fou elegit per comissió papal, a instàncies de Gregori IX, pel bisbe de Lleida i el bisbe de Vic i per Ramon de Penyafort, ajudant del papa, després de molt de temps de discussions amb els bisbes de Barcelona que pretenien de tenir jurisdicció sobre Mallorca. Aquesta raó impediria que l'abat de Sant Feliu de Guíxols, Bernat, que constava com a bisbe electe de Mallorca des del 1232, es pogués possessionar de la diòcesi. Començà a exercir com a tal a l'any següent, el 1238, amb vint-i-cinc anys, ordenant canonges i altres càrrecs eclesiàstics, i mantingué el seu càrrec durant vint-i-vuit anys, fins a la seva mort l'onze de juny de 1266. Obtingué moltes butlles papals per a organitzar la diòcesi i la convivència amb els jueus i els sarraïns. El 1240 erigí la canònica secular de la catedral, que reglamentà definitivament el 1259. Celebrà un sínode el 1250 i es mostrà diligent en la restauració d'esglésies i l'establiment d'ordes religiosos a l'illa, i organitzant la diòcesi i la convivència amb els jueus i musulmans, fins a la seva mort, després de la qual fou enterrat a la Catedral que estava construint-se en aquell moment.

## Referències

* 1 2 «Ramon de Torroella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Vert i Planas, Josep «Torroellencs il·lustres: Ramon de Torroella, primer bisbe de Mallorca». Llibre de la Festa Major de Torroella de Montgrí, 1992 [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ Bassa Pasqual, Jaume «Els senyors de Torroella. Personatges Torroellencs». Emporion. Periòdic digital, Núm. 14, 01-02-2008 [Consulta: 4 abril 2020].
# Los Atlixcos

Los Atlixcos, també conegut com Cerro el Abra, consisteix en una àmplia zona de colades de lava rematades per dos cons volcànics que es troben a l'estat de Veracruz, Mèxic. Els dos cons es troben separats per dos quilòmetres de distància, sent el més alt, de 775 msnm, el situat més a l'oest. Les colades de lava basàltica, cap al nord i l'est, arribaven a la costa, situada a nou quilòmetres de distància.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Los Atlixcos» (en anglès). [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «Los Atlixcos». www.volcanodiscovery.com. [Consulta: 12 juny 2019].
# Quota Hare

La quota Hare o quocient Hare és una fórmula utilitzada en sistemes de representació proporcional que representa el nombre de vots requerits per obtenir un escó. Resulta de dividir el nombre de vots vàlids d'unes eleccions entre el nombre d'escons en joc. S'utilitza en sistemes electorals de vot únic transferible o en sistemes de representació proporcional per llistes electorals que utilitzen el mètode de la resta major.
La quota Hare/Niemeyer, o sistema de proporcions matemàtiques, va ser desenvolupada pel matemàtic alemany Niemeyer i promoguda per a un sistema electoral pel jurista anglès Thomas Hare. Es realitza mitjançant una fórmula modificada.

## Repartiment

Si es trien $n$escons per a un òrgan col·legiat, i s'emeten $m$vots vàlids, s'estableix una quota $q$ la qual servirà per a repartir els vots. Aquesta quota es calcula mitjançant la fórmula:
    $q={\frac {m}{n}}$
amb $q$ aproximat a l'enter més proper inferior.
Si la $i$-èssima llista de $I$ llistes inscrites obté $m_{i}$ vots, aquesta llista obtindrà $e_{i}$ escons per quota i $r_{i}$ vots per residu mitjançant la fórmula: $m_{i}=qe_{i}+r_{i}$
    $e_{i}=\left\lfloor {\frac {m_{i}}{q}}\right\rfloor ,r_{i}=m_{i}-qe_{i}$
Sigui $k$ el nombre d'escons que no són obtinguts per quota:
    $k=n-\sum _{i=1}^{I}e_{i}$
Aquests $k$ escons són repartits entre els majors $k$ residus $r_{i}$.
D'aquesta forma, el nombre total d'escons de l'$i$-èssim partit serà $p_{i}=e_{i}$$p_{i}=e_{i}+1$.

## Característiques

Habitualment el seu resultat és menys favorable als partits grans que el que obtenen mitjançant l'aplicació de les quotes Imperiali, Droop o Faraco. Produeix quocients majors, per la qual cosa, excepte en casos molt especials, hi haurà menys candidats triats per quocient que escons disponibles. Els escons restants se solen repartir per un sistema com el mètode de la resta major.

## Exemples

Suposant que es presentin set partits per triar 21 escons, els partits reben 1.000.000 vots repartits així:
| Partit A | 391.000 vots |
| Partit B | 311.000 vots |
| Partit C | 184.000 vots |
| Partit D | 73.000 vots |
| Partit E | 27.000 vots |
| Partit F | 12.000 vots |
| Partit G | 2.000 vots |
| Partit | | Partit A | Partit B | Partit C | Partit D | Partit E | Partit F | Partit G | Total |
| Vots per partit | $m_{i}$ | 391.000 | 311.000 | 184.000 | 73.000 | 27.000 | 12.000 | 2.000 | 1.000.000 |
| Quocient | $m/n$ | $m/n$ | $m/n$ | $m/n$ | $m/n$ | $m/n$ | $m/n$ | $m/n$ | 47.619 |
| Escons per quocient | $e_{i}$ | 8 | 6 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 18 |
| Vots per quocient | $qe_{i}$ | 380.952 | 285.714 | 142.857 | 47.619 | 0 | 0 | 0 | 857.142 |
| Vots de residu | $r_{i}$ | 10.048 | 25.286 | 41.143 | 25.381 | 27.000 | 12.000 | 2.000 | 142 858 |
| Escons per residu | | | | +1 | +1 | +1 | | | +3 |
| Total d'escons | $p_{i}$ | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 0 | 0 | 21 |
Es pot, tanmateix, crear un simulador propi de forma senzilla.

## Referències

* ↑ «quota electoral». TERMCAT. [Consulta: 29 abril 2019].
* ↑ https://politiblogblog.wordpress.com/2016/06/30/simulaciones-hare-hondt
* ↑ http://politiblogblog.wordpress.com/simulador-hondt-hare/
# Hirsingue

Hirsingue (en alsacià Hírsinge) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 2.127 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.399 | 1.561 | 1.539 | 1.881 | 2.010 | 2.057 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Armand Reinhard | DVG |

## Personatges il·lustres

* Xavier Haegy, autonomista alsacià.
* Isidore Ygon, heroi de la Libération (1920 - 1944).
# Ritme harmònic

El ritme harmònic és, en música, el ritme amb el qual es succeeixen els diferents acords en una determinada composició, amb el benentès que aquest concepte s'aplica exclusivament a la música tonal.
De manera semblant i complementària al ritme pròpiament dit, el ritme harmònic és un indicador de l'activitat -harmònica i acordal, en aquest cas concret- d'una composició o d'un determinat passatge d'aquesta. Un ritme harmònic consistent en uns valors més llargs o més curts, és a dir, un grau d'activitat que faci que es romangui més o menys temps sobre un mateix acord, transmet a la composició un sentit d'activitat que es complementa amb el que li donen el ritme i el tempo pròpiament dits. Així, per exemple, un ritme harmònic que s'acceleri pot conferir al conjunt del passatge un sentiment de veritable acceleració malgrat que ni el ritme ni el tempo sofreixin una variació substancial.
Són elements habituals del ritme harmònic que aquest s'acceleri en apropar-se als processos cadencials, i que tempo i ritme harmònics sovint siguin inversament proporcionals: que als moviments lents els corresponguin ritmes harmònics ràpids i, a la inversa, que als moviments ràpids sigui fàcil trobar-hi ritmes harmònics lents. Possiblement, en part, si més no, això es deu al fet que un ritme harmònic ràpid dificulta l'assimilació de la música per part de l'oient. En aquest sentit és interessant recordar que l'Escola de Mannheim va aportar al nou estil musical del Classicisme un ritme harmònic més lent que el que havia estat de moda en el Barroc, cosa que -juntament amb altres elements com l'homofonia, etc.- va contribuir a construir un estil més assequible.
En canvi, sí que és habitual que els accents mètrics es corresponguin amb els accents harmònics, és a dir, amb els acords que tenen més pes tonal. Per això, irregularitats mètriques ben tipificades, com ho pugui ser l'hemiòlia comporten sovint sengles desplaçaments en el ritme harmònic, com es pot veure, per exemple, al final de la primera frase del tercer moviment de la Serenata Nocturna K. 525 de Wolfgang Amadeus Mozart.

## Referències

* ↑ Swain, Joseph P. Harmonic Rhythm: Analysis and Interpretation (en anglès). Oxford University Press, 2002-06-28. ISBN 9780190287900.
# Greenfield (Indiana)

Greenfield és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 14.600 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenfield tenia 14.600 habitants, 5.917 habitatges, i 4.017 famílies. La densitat de població era de 702 habitants/km².
Dels 5.917 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.035$ i la renda mediana per família de 52.408$. Els homes tenien una renda mediana de 36.188$ mentre que les dones 26.568$. La renda per capita de la població era de 22.509$. Entorn del 3% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ca la Sínia

Ca la Sínia fou una antiga masia de Barcelona. La masia estava situada al costat de la masia de Can Travi Vell, al final del carrer d'Horta, el que avui dia correspon a la plaça de Botticelli amb avinguda de Can Marcet. El seu nom li prové de la sínia que hom emprava per al regatge dels camps. La construcció constava de planta baixa i més tard s'hi va afegir una altra planta. Per davant de la masia hi passava l'anomenat camí del Purgatori, que donava al camí de Sant Cebrià i can Brasó. Tota la finca ha estat transformada per obrir pas a la via ràpida que enllaça el segon cinturó amb els túnels de la Rovira.

## Referències

* ↑ «Ca la Sínia». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* DÍEZ QUIJANO, D., 2003. Les masies d'Horta. El Tinter, Barcelona.
* GIMÉNEZ COMPTE, C., 2009. Rutes de l'aigua als barris d'Horta-Guinardó. Ajuntament de Barcelona. Districte d'Horta-Guinardó, Barcelona.
# Quartet Gerhard

El Quartet Gerhard és un quartet de corda català establert l'any 2010 i resident a Berlín. El formen quatre instrumentistes catalans, Lluís Castán (violí) Judit Bardolet (violí) Miquel Jordà (viola) i Jesús Miralles (violoncel), que van conèixer-se durant el grau professional de música i van trobar-se, anys després, per a embrancar-se en un Màster de música de cambra a la ciutat de Basilea. Allà és on van conèixer a un dels seus mentors més destacats, el violinista Rainer Schmidt, del prestigiós Quartet Hagen. Es declaren deutors del també violinista Eberhard Feltz, de qui han rebut consell a la capital d'Alemanya, i d'Oliver Wille, de Hannover, tots tres grans especialistes en l'univers del quartet de corda.
L'elecció del nom del compositor català Robert Gerhard és una declaració, segons els propis membres del quartet, de l'actitud que volen mantenir i transmetre com a formació de cambra. Ser a l'avantguarda de les tendències musicals, i alhora defensar una idea determinada de música, són dues màximes que poden atribuir-se tant al compositor modernista com al quartet que porta el seu nom. El treball discogràfic dels Gerhard (el seu segon disc, Portrait, va sortir la tardor del 2016) posa l'accent en una distinció fonamental en el timbre, una eina indispensable per a la definició d'una opció musical determinada.
La formació és guanyadora del tercer premi a l'International Irene Steels-Wilsing Competition, de Berlin. Ha pres part en festivals com el Bordeaux String Quartet Festival, el Mozartfest Würzburg o el Muzenforum Concerten Bloemendaal. El seu compromís amb la música de nova creació és palès en les seves actuacions a les CNDM series a Madrid o a la Nuit de la Création a Aix-en-Provence. A llarg termini preparen una Acadèmia de Quartet de Corda a Vic, en col·laboració amb el Quartet Casals.

## Referències

* ↑ «Hagen Quartet: cuarteto de cuerda» (en castellà). Agencia Camera, 2016. Arxivat de l'original el 2016-05-13. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «Prof. Eberhard Felz, Meisterkurs» (en alemany). Lockenhaus Kammermusikfest, 2017. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «Olliver Wille: violin» (en anglès). Kuss Quartet, 2015. Arxivat de l'original el 2018-08-29. [Consulta: 13 juny 2017].
* 1 2 «Quartet Gerhard» (en anglès). Quartet Gerhard, 2016. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «Gravació del primer disc del Quartet Gerhard». Verkami, 2010. [Consulta: 13 juny 2017].
# Lopukhovati

Lopukhovati (en rus: Лопуховатый) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2016 tenia 5 habitants, pertany al municipi de Vérkhnie Gràtxiki.

## Referències

* ↑ «Уляшкинское сельское поселение: О поселении». Arxivat de l'original el 2016-07-16. [Consulta: 15 juny 2016].
# Naka-dake

Naka-dake (中岳, Naka-dake)(Mont Naka) és una muntanya que es troba al sud de les Muntanyes Hida al llarg de Matsumoto (̈Prefectura de Nagano) i Takayama (Prefectura de Gifu). La muntanya forma part del Parc Nacional de Chūbu-Sangaku.

## Referències

* ↑ «中部山岳国立公園区域の概要». 環境省. [Consulta: 20 gener 2011].

## Vegeu també

* Muntanyes Hida
# Ghani ibn Asur

Els Ghani ibn Asur o Ghaní ibn Àssur foren una antiga tribu àrab. Estaven emparentats amb els bahila. Les seves pastures eren a la zona entre Bish i al-Dariyya al Najd central. Eren un nombre reduït i encara que van participar en diverses batalles mai van tenir un paper important. Es van convertir a l'islam el 630 després de la batalla d'Hunayn.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ghanī b. Aʿṣur».
# Hort de Martí

Hort de Martí és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Nucli d'habitatge i explotació agrícola situat dins el terme municipal de Tortosa, al nucli i partida de Vinallop. Vora la carretera de Tortosa a Santa Bàrbara, al km 180. El sector edificat és conformat per un grup de cossos adossats que creen una planta irregular, destinats a habitatge, magatzems i, en principi, corrals.
El cos principal, de planta rectangular, és el destinat a habitatge, està cobert amb teulada a doble vessant, dissimulada a nivell de façana per una barana seguida, amb carener paral·lel a la façana. La barana superior conté la inscripció d'"Hort de Martí". Actualment l'edifici està dividit en dos habitatges, del mateix propietari. A la dreta de l'edifici es conserva la sínia, restaurada tal com era en principi, cadups inclosos, però amb el pou cegat a nivell de terra, donat que no s'utilitza.
Actualment, en especial la façana i el pati del davant dels habitatges es troben refets, igual que part de la distribució interior en dividir-se en dos l'habitatge original.

## Referències

* 1 2 3 4 «Hort de Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Roma (llogaret de Requena)

Roma és un llogaret del municipi de Requena, a la comarca de Requena-Utiel, al País Valencià i situada a la vega del Riu Magre.
S'ubica a uns 7 quilòmetres de Requena i a uns escassos 2 quilòmetres de San Antoni de Requena. El seu centre, que serveix de lloc de reunió en festes i altres esdeveniments, és constituït per una petita zona per als vianants enfront de l'Església dedicada a l'Assumpció de Maria, que fins fa pocs anys era l'escola del poble.
A l'entrada de la població, a mà dreta si s'arriba des de "El Derramador", es troba l'antiga casa pairal de Santa Polònia, que va ser propietat del General Pereira. Va ser comprada per una empresa catalana amb intenció de convertir-la en celler. El sector vinícola té gran importància a Roma, amb una cooperativa i un celler privat.
Les festes s'organitzen al voltant al 15 d'agost. Es fan balls, concursos, alguna competició esportiva i últimament han agafat una certa tradició els sopars per a tots els veïns.
Viccionari
# Ca la Senyora Gran

Ca la Senyora Gran és un monument del municipi d'Alcover protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casa d'aspecte senyorial, amb moltes modificacions. La façana presenta una estructura irregular quant a la distribució. La porta d'accés està situada a la banda dreta de l'edifici. És d'arc de mig punt, de pedra tallada en dovelles de grans proporcions. Al primer pis hi ha diverses obertures, molt modificades en relació amb el seu aspecte primitiu. La part superior és ocupada per les golfes. El ràfec sobresortint és de fusta i de teula. El material bàsic de la construcció és la pedra (carreus i paredat), amb utilització del maó per a les modificacions. La coberta és de teula.

## Història

La construcció d'aquesta casa senyorial correspon al segle xvii, moment de resorgiment econòmic que es va produir a Alcover a conseqüència del retorn d'uns quants "indians" que havien fer fortuna a Amèrica. El propietari de la "Casa de la Senyora Gran", membre de la noble família dels Figuerola, va tornar amb la seva esposa, una nadiua, motiu pel qual el carrer on vivien va prendre el nom de carrer de l'Índia. La casa havia estat valorada en aquell moment en 700 lliures. L'escut que hi havia es va traslladar a Ca Batistó.

## Referències

* 1 2 «Ca la Senyora Gran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].
# Morzena

Morzine és un municipi francès, situat al departament de l'Alta Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. En aquest municipi hi ha la important estació d'esquí d'Avoriaz.

## Agermanaments

* Bonifacio
# Nóvenke (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Nóvenke».
Nóvenke (en (ucraïnès): Новеньке, en rus: Новенькое, Nóvenkoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 563 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Arankoi.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Nóvenke d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Ramón María Calatrava Peinado

Ramón María Calatrava Peinado (Mèrida, 26 d'abril de 1786-Madrid, 28 de febrer de 1876) va ser un polític espanyol, ministre d'Hisenda durant la minoria d'edat d'Isabel II a més de senador durant quatre legislatures.

## Biografia

Nascut el 26 d'abril de 1786 a Madrid, després de diversos treballs en l'administració pública, va participar en la Guerra del francès com Capità d'Artilleria dels voluntaris de Mèrida. Durant el període liberal de la restauració fernandina va ingressar de nou en l'administració en la Secretaria d'Hisenda, fins que la fi del període liberal el va obligar a l'exili a Anglaterra, perseguit pels absolutistes de Ferran VII, al costat del seu germà, José María Calatrava. Va tornar en 1834 i en 1836 és nomenat Comissari Regi a Cuba i Puerto Rico durant la minoria d'edat d'Isabel II. Fou elegit diputat per Badajoz en 1836, 1839, 1841 i 1854, i senador per Segovia el 1841.
Amb l'arribada de Baldomero Espartero a la Regència i l'abandó d'Espanya per Maria Cristina, va ser nomenat Ministre d'Hisenda el 17 de juliol de 1842 ocupant el càrrec fins al 9 de maig de 1843 en un gabinet de govern presidit pel marquès de Rodil. Va reaparèixer en la vida política en ocasió de la revolució de 1868 com a membre del Consell d'Estat i fou escollit senador per Madrid en 1871 i per Logronyo en 1872.
Va morir el 28 de febrer de 1876 a Madrid.

## Referències

* ↑ Ramón María Calatrava Peinado, Índice alfabético de Personajes. Reial Acadèmia de la Història
* 1 2 Ministros de Hacienda y de Economía. De 1700 a 2005. Tres siglos de historia. Ministerio de Economía y Hacienda, p. 170-171. ISBN 84-85482-82-4. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Urquijo Goitia, 2008, p. 44.
* ↑ Fitxa del Senat

## Bibliografia

* Urquijo y Goitia, José Ramón de. Gobiernos y ministros españoles en la edad contemporánea. CSIC, 2008. ISBN 978-84-00-08737-1.
# Ghanan (cràter)

Ghanan és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 80.65 ° de latitud nord i 46.9 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 68 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 21 de setembre del 2015 i fa referència a Ghanan, déu del blat de moro de la mitologia maia.

## Referències

* ↑ "Ghanan (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Haumont-près-Samogneux

Haumont-près-Samogneux és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 no tenia cap habitant.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Haumont-près-Samogneux era de 0 persones.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Haumont-près-Samogneux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Haumont-près-Samogneux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Grainstone

El grainstone és una roca carbonatada sense ciment micrític i amb textura de suport de grans. El ciment intragranular, si n'hi ha, és sempre molt escàs i de tipus esparític; pot tenir orígens molt diversos:
* Format a partir del dipòsit deixat per algunes corrents.
* Selecció de sediments formats inicialment per una mescla de partícules fines i grolleres.
* Acumulació de grans formats in situ amb un procés d'acumulació produït ràpidament o sota unes condicions hidràuliques extremes que provoquen que l'acumulació d'elements resti impossibilitada.
El grainstone es troba inclòs en el grup de les roques al·loquímiques esparítiques de la classificació de Folk. El terme grainstone sovint és sufixat pel tipus de gra al·loquímic més abundant, per exemple, grainstone d'oòlits. L'ambient deposicional dels grainstones sol ser d'elevada energia, ja que el fang ha estat eliminat, permetent a la calcita cimentar la roca.

## Referències

* ↑ Dunham, R.J. (1962). Classification of carbonate rocks according to depositional texture. In Ham, W. E.. Classification of carbonate rocks. American Association of Petroleum Geologists Memoir. no. 1, pp. 108-121.
* ↑ «Diccionari de geologia». [Consulta: 6 març 2017].
* ↑ «Rock Library | Imperial College London» (en anglès). [Consulta: 6 març 2017].