OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Pollina

La Torre de Pollina (en italià: torre di Poglina), anomenada també Torre de l'Esperança, és una torre de guaita situada al promontori del mateix nom, a 65 metres d'altitud, al sud de l'Alguer, Sardenya.
A partir d'un informe del capità Marco Antonio Camos, la torre es va construir l'any 1572. Feta en pedra calcària, estructuralment igual que la Torre del Llatzeret. La torre és d'accés restringit, ja que es troba dins dels límits d'una zona militar. El terreny on s'aixeca era, fa més d'un segle, propietat de l'almirall i ministre alemany, Alfred von Tirpitz, que tenia forts vincles amb l'Alguer. Béns que li van ser confiscats a la Primera Guerra Mundial. Enrico Valsecchi explica la història d'aquest personatge als seus llibres.

## Referències

* ↑ «Platja de l'Esperança». Tot Alguer. Arxivat de l'original el 2021-10-02. [Consulta: 23 juny 2022].
* 1 2 «Viatge per les torres de guaita alguereses» (en italià). Storie di Alghero, 25-12-2018.
* ↑ «Torre del Lazzaretto» (en italià). Tot alguer.
# Tilènquides

Els tilènquides (Tylenchida) Thorne, 1949, és un ordre de nematodes.

## Famílies

* Superfamília Criconematoidea
** Criconematidae
** Tylenchulidae
* Superfamília Tylenchoidea
** Anguinidae
** Belonolaimidae
** Dolichodoridae
** Ecphyadophoridae
** Hoplolaimidae
** Heteroderidae
** Pratylenchidae
** Tylenchidae
* Superfamília Sphaerularina
** Allantonematidae
** Fergusobiidae
** Iotonchiidae
** Parasitylenchidae
** Sphaerulariidae

## Referències

* Mohammad Rafiq Siddiqui. Tylenchida: Parasites of Plants and Insects. 2nd ed. Wallingford: CABI Publishing, 2000. ISBN 0-85199-202-1
* ↑ «Els mesozous». [Consulta: 25 maig 2020].

## Enllaços externs

* Order Tylenchidae Arxivat 2007-07-04 a Wayback Machine., Nematode Identification at the University of Florida Entomology and Nematology Department
# Tilítxiki

Tilítxiki (en rus: Тиличики) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 1.700 habitants. És la seu administrativa del districte d'Oliutorski.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Toona

Toona és un gènere de plantes dins la família Meliaceae, són plantes natives des de l'Afganistan, sud d'Índia, est de Corea del Nord, Papua Nova Guinea i est d'Austràlia. En textos antics aquest gènere s'incorporava al gènere Cedrela, però arctualment aquest gènere es restringeix a Amèrica.

## Usos
### Ornamental

Toona sinensis és l'espècie més tolerant al fred de les Meliaceae, és nativa de la Xina, els seus brots tendres xiangchun ((xinès)) es mengen com una verdura. A Europa de vegades es fa servir com planta ornamental.

### Fusta

T. ciliata és un important arbre forestal per la seva fusta i per a fer instruments musicals com les guitarres elèctriques.

## Algunes espècies

* Toona calantas Merr. & Rolfe – kalantas, Philippine mahogany, Philippine cedar
* Toona ciliata M.Roem. (syn. T. australis) – Australian red cedar, Indian mahogany
* Toona sinensis (A.Juss.) M.Roem. – Chinese mahogany or Chinese toon
* Toona sureni (Blume) Merr. (syn. T. febrifuga) – Suren, Indonesian mahogany

## Referències

* ↑ «Genus: Toona (Endl.) M. Roem.». Germplasm Resources Information Network, 17-09-1996. Arxivat de l'original el 2012-10-11. [Consulta: 21 abril 2011].
* ↑ Mabberley, David. Mabberley's Plant-Book. 3. Cambridge University Press, 2008, p. 863. ISBN 978-0-521-82071-4.
* ↑ Rushforth, K. Trees of Britain and Europe. Londres: HarperCollins, 1999.
* ↑ http://www.cites.org/eng/prog/mwg.php
* ↑ «What is Mahogany?» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ ASEAN Tropical Plant Database. «Toona calantas Merr. & Rolfe». National Institute of Environmental Research, Republic of Korea. [Consulta: 12 desembre 2013].
* ↑ «Toona ciliata Roem.». India Biodiversity Portal. [Consulta: 12 desembre 2013].
* ↑ «GRIN Species Records of Toona». Germplasm Resources Information Network. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 21 abril 2011].

## Enllaços externs

* University of Melbourne: Sorting Toona names
* New England, The Wilderness Society, Armidale Branch Arxivat 2009-09-30 a Wayback Machine.
* New South Wales Flora Online
* Hua Peng and Jennifer M. Edmonds. «Toona». A: Flora of China [Consulta: 19 gener 2014].
* What Is Mahogany?
# Toques

Toques és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca da Terra de Melide.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 2.940 | 3.131 | 3.264 | 2.454 | 1.530 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

A Capela (Santa María) | Mangoeiro (San Tomé) | Ordes (Santa María) | Paradela (San Paio) | San Martiño de Oleiros (San Martiño) | San Xiao do Monte (San Xiao) | Santa Eufemia do Monte (Santa Eufemia) | Santa Mariña de Brañas (Santa Mariña) | Vilamor (Santo Estevo) | Vilouriz (Santiago)

## Referències

Viccionari
# Toqtamış Giray

Toqtamış Giray (1589-1608) fou un efímer kan de Crimea que fou proclamat a finals del 1607 a la mort del seu pare Ghazi II Giray (novembre) i va restar uns quants mesos al poder. Ghazi II havia obtingut la promesa del sultà Murat III que el tron de Crimea quedaria dins la seva família, i al morir, el seu fill i khalgay fou lògicament proclamat kan i es va enviar un delegat a Istanbul a demanar la confirmació. Però Murat havia mort el 16 de gener de 1595 i la Porta i el nou sultà Mehmet III no el va acceptar.
Toqtamış va decidir anar a la capital otomana en persona a defensar la seva causa; mentre estava de camí, Selamet Giray, antic khalgay, fill de Devlet Giray, que estava afavorit pel Kapudan Pasha Hafiz Ahmed, va rebre el nomenament com a kan; el nomenat estava absent i es va dirigir a Crimea en vaixell mentre el seu germà Mehmed ho feia per terra. Toqtamış va retornar per defensar el tron i es va enfrontar amb Mehmed a la batalla d'Aksu en la qual Toqtamış fou derrotat i mort (1608).

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Torrent de Font de Buc (Granera)

El torrent de Font de Buc és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Es forma a l'extrem sud-oest del terme de Granera, en una capçalera triple en el vessant oest del Coll de la Descàrrega i del Cogull, des d'on davalla cap al nord, però fent nombroses giragonses. Al cap de poc troba la Font de Buc, que li dona nom, lloc on rep per la dreta el torrent de Trens, i continua baixant cap al costat de llevant de la masia de l'Otzet. Rep per la dreta el torrent de l'Estevenell, així com tota una sèrie de torrents més petits, per la dreta i per l'esquerra, i discorre als peus, al costat de llevant, del Serrat del Moro. Cap a la meitat d'aquest serrat rep per la dreta el torrent de la Rectoria, i quan arriba a l'extrem de ponent de la Carena de les Grutes, que queda a l'est, rep el Sot de Sant Martí, també per la dreta.
Deixa a la dreta la masia de la Roca, i tot seguit rep per la dreta el torrent de la Roca, amb el qual s'ajunta per formar el torrent de l'Om.

## Enllaços externs

* El Torrent de la Font de Buc en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrent de Fontanet

Torrent de Fontanet és el nom dels següents llocs:
# Torre del Comte d'Alacant

La Torre del Comte o Torre Comte és una de les torres de vigilància costanera que es reparteixen per l'Alacantí, a la ciutat d'Alacant (País Valencià). Està situada als voltants de l'entitat de Santa Faç, al camí de l'Horta, entre els camins de la platja de Sant Joan i el camí de Benimagrell.
Va ser construïda al segle xvi per protegir l'Alacantí de les incursions dels pirates barbarescos, i forma part del grup de torres que van ser protegides en 1997 amb la declaració de Bé d'Interés Cultural. És un immoble de propietat privada, ja que la seua propietària en 1999 Rafaela Gómez Bardina, que el va mantindre en total abandó. A més de la torre, es conserven les ruïnes de l'habitatge i celler que van ser edificats annexos a la fortificació, tan típic en l'horta alacantina. En l'actualitat es troba restaurada, però de nou abandonada.
Es tracta d'una construcció de planta rectangular i disposa d'una altura superior als 7,5 metres, dividida en tres nivells i un semisoterrani. La seua fàbrica és de mamposteria amb reforç de carreus en les cantonades. S'accedeix a l'interior a través d'un arc de mig punt, i els nivells són practicables mitjançant una escala de caragol.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1445.
* 1 2 3 «Torre del Conde - CastillosNet». [Consulta: 7 maig 2020].
# Tossal de la Molgosa

El Tossal de la Molgosa o Melgosa és una muntanya de 641 metres que es troba al municipi d'Estaràs, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Tossal de la Molgosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tour de Qatar de 2006

El Tour de Qatar de 2006 fou la cinquena edició del Tour de Qatar. La cursa es disputà en cinc etapes entre el 30 de gener i el 3 de febrer de 2006. Tom Boonen guanyà la classificació final, quatre de les cinc etapes i la classificació dels punts, Matti Breschel la dels joves i el Phonak la dels equips.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 30 de gener | Khalifa Stadium - Al Khor Chorniche | 131,5 km | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 2a etapa | 31 de gener | Camel Race Track - Al Khor Corniche | 138,0 km | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 3a etapa | 1 de febrer | Sealine Beach Resort - Khalifa Stadium | 160,0 km | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 4a etapa | 2 de febrer | Al Zubarah - Qatar Olympic Committee | 144,0 km | Bernhard Eisel | Tom Boonen |
| 5a etapa | 3 de febrer | Al Thakhira - Doha Corniche | 151,5 km | Tom Boonen | Tom Boonen |

## Classificació general final

| # | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Tom Boonen | Quick Step-Innergetic | 17h 02' 20" |
| 2 | Erik Zabel | Team Milram | + 11" |
| 3 | Aurélien Clerc | Phonak | + 30" |
| 4 | Robert Hunter | Phonak | + 40" |
| 5 | Fabrizio Guidi | Phonak | + 40" |
| 6 | Matti Breschel | Team CSC | + 41" |
| 7 | Steven de Jongh | Quick Step-Innergetic | + 41" |
| 8 | Nicolas Jalabert | Phonak | + 43" |
| 9 | Nick Ingels | Davitamon-Lotto | + 44" |
| 10 | Aart Vierhouten | Skil-Shimano | + 44" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* (anglès) Participants i resultats a Cyclingnews.com
* Resultats a sitiodeciclismo.net
# Tossal dels Gramenals

El Tossal dels Gramenals és una muntanya de 416 metres que es troba al municipi de Castelldans, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Trotamundos de Carabobo BBC

El Trotamundos de Carabobo BBC és un club veneçolà de basquetbol de la ciutat de Valencia.

## Palmarès

* Lliga veneçolana de bàsquet:
** 1986, 1987, 1988, 1989, 1994, 1999, 2002, 2006

## Referències

* ↑ History at Latinbasket.com

## Enllaços externs

* Web oficial
# Trachycephalus jordani

Trachycephalus jordani és una espècie de granota que es troba a Colòmbia, Equador i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Monteza, J.I., Coloma, L.A., Ron, S. & Cisneros-Heredia, D. 2004. Trachycephalus jordani. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Trachycephalus hadroceps

Trachycephalus hadroceps és una espècie de granota que es troba a la Guaiana Francesa, Guyana, Surinam i, possiblement també, al Brasil.

## Referències

* Reynolds, R., Hoogmoed, M., MacCulloch, R. & Gaucher, P. 2004. Trachycephalus hadroceps. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Tuc del Pla de l'Home

El Tuc deth Plan deth Ome (en català Tuc del Pla de l'Home, en francès Pic de Bacanère), també conegut com a Vacanera, és un cim de 2.193,2 m. a la frontera entre la Vall d'Aran i l'Alta Garona (França). Està situat al nord-oest de la comarca, entre els municipis de Bausen i Guaus de Luishon, i és el cim principal de la serra de Vacanera. Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Ruta

Des del poble de Bausen un camí mena fins al còth d'Estanhs, aleshores es puja per la suau carena de la serra de Vacanera fins a fer cim. Des d'Occitània només cal seguir el camí marcat pel GR10 des del poble d'Artiga.

## Referències

* ↑ «Tuc del Pla de l'Home». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Geoportal de l'Institut Geogràfic Francès». [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Mapa topogràfic de l'ICGC». ICGC. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «100 cims de la FEEC. Fitxa del Tuc deth Plan deth Ome». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2020].
# Tirà reial de Pelzeln

El tirà reial de Pelzeln (Conopias parvus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars, vegetació secundària i bosc obert de les terres baixes del sud-est de Colòmbia i sud de Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà reial de Pelzeln». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Tirà reial de capell daurat

El tirà reial de capell daurat (Myiodynastes chrysocephalus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc, sovint a prop de l'aigua als turons i muntanyes des de l'extrem oriental de Panamà i oest i nord de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes de l'est de l'Equador i est del Perú fins al centre i sud-est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà reial de capell daurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Tufium

Tufium (Tuphium) fou una ciutat de l'antic Egipte, 20 km al sud de Luxor i enfront d'Armant, que es deia en egipci antic Djerty, i va rebre el nom de Tuphion dels grecs i Tuphium dels romans i després es va dir Tod sota els àrabs. En aquesta ciutat s'adorava al deu falcó Montu, que era la forma guerrera d'Horus; la seva forma terrenal era el brau Bukis (egipci Bej) del que el centre d'adoració principal era Armant.
A Tod o Tufium l'arqueòleg Bisson de la Roque, membre de L'Institut français d'archéologie orientale (IFAO), va descobrir el 1936, durant l'excavació del temple de Montu descobert el 1934 (construït inicialment al final de la dinastia V, però acabat a l'Imperi mitjà), l'anomenat Tresor de Tod, avui repartit entre el Museu del Louvre i el Museu d'Antiguitats Egípcies del Caire consistent en lapislàtzuli, objectes treballats, cilindres, cadenes de plata i altres (inclosa una estàtua de bronze d'Osiris) que probablement eren pagaments de tributs externs. Les excavacions s'havien iniciat el 1913 (i no han parat fins al 1991), havent quedat establert finalment que Nag al-Madamud, Karnak, Armant i Tod eren els principals centres del culte a Montu. El temple, construït inicialment per Mentuhotep I, fou reformat sota els Ptolomeus especialment Ptolemeu VII i Ptolemeu XII als que s'atribueix part de la decoració i que el van restaurar i van fer una nova entrada; fins i tot hi ha algunes parts atribuïts al regnat d'Antoní Pius. Prop del temple ptolemaic hi havia un petit quiosc romà.
# Tuareg

«Tuareg» té aquests significats:
* Tuareg membre dels tuaregs, poble nòmada amazic que habita al desert del Sàhara
* Tuareg o llengües tuareg, divisió de la família de les llengües amazigues
* Tuareg, pel·lícula d'aventures i acció italiana
# Torrent de l'Estevenell

El Torrent de l'Estevenell és un torrent del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Es forma a prop i a ponent del Barri de l'Església, des d'on davalla cap a ponent, entre la Carena de Cal Savoia, que queda al nord, i la Serra de Cal Cintet. Al cap d'un quilòmetre i mig de recorregut s'aboca en el torrent de Font de Buc.

## Enllaços externs

* El Torrent de l'Estevenell en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tren Alcoi-Gandia

El tren Alcoi-Gandia va ser una línia en funcionament des de 1892 fins a 1969. També va ser conegut pels valencians, com el Xitxarra, pel soroll que feia quan estava en marxa. La companyia de ferrocarril explotadora de la línia Alcoi al port de Gandia va ser fundada el 1882 amb el nom Alcoy and Gandia Railway and Harbour Company Limited. Els treballs de construcció de la línia, que van durar al voltant de dos anys van ser dirigits per la companyia anglesa Lucien Ravel and Company. El viatge inaugural va tindre lloc el 18 de juliol de 1892. Va funcionar des del 24 de gener de 1893. El 1965 va passar a dependre dels Ferrocarrils Espanyols de Via Estreta (FEVE) fins al 15 d'abril de 1969 en la qual circulà l'últim tren.
La línia tenia connexions amb la companyia de Ferrocarrils Econòmics de Villena a Alcoi i Iecla (VAY), compartint material i instal·lacions, segons un contracte signat el 13 d'octubre de 1908. A l'estació de Gandia s'enllaçava amb el ferrocarril Carcaixent-Dénia. La longitud total de la línia era de 53.355 m, amb un desnivell de 530 m entre Gandia i Alcoi. Les estacions estaven situades a les poblacions d'Alcoi, Cocentaina, Muro d'Alcoi, Gaianes, Beniarrés, l'Orxa, Vilallonga, Potries, Beniarjó, Almoines, Gandia i al port de Gandia.
El material rodant estava format per 8 locomotores de vapor tipus 1-3-1 fabricades a Manchester per l'empresa Beyer & Peacock entre 1890 i 1891, batejades amb els noms de les poblacions que travessava la línia. En l'actualitat es conserven la locomotora núm.2 "Vilallonga", situada al parc Al-Azraq d'Alcoi, on es trobava l'estació terminal de la línia i la locomotora n. º 7, "Cocentaina", al Parc de l'Estació de Gandia, al costat de l'actual estació Gandia Viatgers d'Adif i l'estació d'autobusos de Gandia. Es conserven algunes estacions del recorregut, com les de Gandia, Almoines, Beniarjó o l'Orxa. A la d'Almoines existix un museu sobre la línia, gestionat per l'Associació d'amics del ferrocarril, l'Associació Tren Alcoi-Gandia. Passava per 12 estacions i al principi el principal objectiu era transportar carbó però després va canviar a transportar mercancia, gent...

## Galeria

* Locomotora 'Villalonga' del tren Xitxarra, Alcoi
* Actual via verda sobre la plataforma de l'antic ferrocarril d'Alcoi a Gandia.

## Enllaços externs

* Associació Tren Alcoi-Gandia
* El ferrocarril Alcoi-Gandia i el Xitxarra
# Tren Villena-Alcoi-Iecla

Ferrocarriles de Villena a Alcoy y Yecla (també coneguda com a VAY, i popularment com a el tren Xitxarra) va ser una companyia de ferrocarrils de via estreta espanyola que va operar entre 1884 i 1969 i que va arribar a unir Cieza (Regió de Múrcia) amb Gandia (La Safor, País Valencià).

## Història

El primer tram de la VAY es va inaugurar, entre Villena i Banyeres, el 1884. La finalitat principal d'esta línia era exportar vi des del port d'Alacant, però va tenir també un important tràfic de passatgers. Segons el pla inicial, havia d'arribar fins a Alcoi passant per Banyeres, Bocairent, Agres i Muro d'Alcoi, però no va arribar a realitzar-se en la seua totalitat. Quan en 1909 es va ampliar la línia a fins a Muro, s'enllaçava allà amb el Tren Alcoi-Gandia (línia en la qual operava amb pagament de peatge) i el tren es desviava d'Alcoi, a la que mai no va arribar sinó mitjançant transbord. Per l'altre extrem arribava fins a Iecla (Múrcia) i, donat l'apogeu del ferrocarril a partir dels anys 20, en 1924 es va prolongar la línia fins a Jumella i Cieza. En 1965 es va concedir la línia a la Feve i l'1 de juliol de 1969 (dos mesos i mig després del tancament de la línia Alcoi-Gandia) es va realitzar el seu últim trajecte, a causa dels deutes acumulats que feien inviable el manteniment, ja que, amb una velocitat mitjana de 14,5 km/h ja no podien competir amb el transport per carretera.

## Característiques

Es tractava d'un ferrocarril modest i gairebé autosuficient. Als seus tallers de Villena es construïen artesanalment els seus cotxes i automotors, tant per a passatgers com per a mercaderies, segons el disseny patentat de Miguel Ybern, llavors director del ferrocarril. Només es compraven les locomotores de vapor. L'empresa, que va arribar a tenir gairebé 200 empleats, era la número 104 d'Espanya quant a actius en 1917. Els seus trens es coneixien popularment com Xitxarrra donat el seu aspecte exterior i el monòton soroll de les màquines.

## El traçat en l'actualitat

Una vegada tancada la línia, es van començar a desmuntar les vies i la major part dels ponts, sobretot els metàl·lics. Tanmateix, a partir de 2002 des de diverses associacions es comença a pressionar per a la recuperació d'aquest trajecte com a sender. En 2004 es va reinstal·lar el viaducte que salvava el riu Vinalopó entre Villena i Biar i també el pont que el creuava a l'altura de Beneixama. En 2007 es va prolongar el projecte fins a Muro. Així mateix, s'ha recuperat com a Via verda el trajecte entre Iecla i Cocentaina, el que es denomina Via Verda del Xitxarra. Per tant, avui dia és transitable, a peu o amb bicicleta, gran part del qual va ser l'antic traçat del ferrocarril.

## Referències

* Nostra província en el record: El Xixarra Alacant Viu.
* ↑ «El trenet». Arxivat de l'original el 2008-12-12. [Consulta: 14 març 2010].
* ↑ «Compañía de los Ferrocarriles Económicos de Villena a Yecla y Alcoi». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Economía. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
* ↑ Carreras, Albert; Tafunell, Xavier. La gran empresa en España (1917-1974): Una aproximación. Revista de historia industrial. 3-1993.
# Tullia de ambitu

Tullia de ambitu va ser una antiga llei romana dirigida a combatre el suborn (ambitus) contra el que ja s'havien establert les lleis Pinaria de ambitu, Paetelia de ambitu, Baebia Aemilia, Cornelia Baebia de ambitu, Fulvia, Maria de ambitus, Fabia de ambitu i Acilia Calpurnia.
La van proposar els cònsols Marc Tul·li Ciceró i Gai Antoni Hibrida; establia la pena de 10 anys de desterrament als senadors culpables i ampliava la consideració de ambitus als que per diners anaven a rebre els candidats o els acompanyaven en comitiva, als que donaven banquets públics o jocs de gladiadors en els dos anys abans de presentar-se com a candidats a una magistratura (excepte si aquesta obligació els havia estat imposada per testament amb data fixada) i altres.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 159-160.