OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Koongo

El koongo, kongo, kikongo, congo, kikoongo o cabinda és una llengua bantu de la família de les llengües kongo que es parla a la República Democràtica del Congo, Angola i la República del Congo. És considerada llengua nacional a la República Democràtica del Congo, on hi ha un milió de parlants de koongo. El seu codi ISO 639-3 és kng. És una llengua d'estructura SVO (subjecte-verb-objecte).

## Família lingüística

El koongo forma part de les llengües kongo (H.16), que són un subgrup del grup H de les llengües bantus. Les altres llengües del mateix grup són el Kongo, San Salvador, el Yombe i el laari.

## República Democràtica del Congo

A la República Democràtica del Congo, on el koongo és llengua oficial, hi ha tres milions de parlants de koongo (1986). Es parla a les províncies de Bas-Congo (dialecte cataract). Es parla al llarg del riu Congo, des de Brazzaville fins a la seva desembocadura. també es parla a Angola i a la República del Congo. A la República Democràtica del Congo es van editar bíblies en llengua koongo el 1905 i el 1933.

### Dialectes del koongo a la República Democràtica del Congo

* Koongo meridional
* Koongo central
* Koongo occidental (fioti)
* Bwende
* Koongo oriental
* Koongo del sud-est
* Nzamba
Hi ha altres idiomes del grup kongo que a vegades es consideren com a dialectes seus, com el beembe, doondo, kunyi, vili i monokutuba.

## Angola

A Angola es parla el koongo al nord-oest del país. És una llengua oficial de l'Estat. A Angola es parlen els dialectes koongo meridional, koongo del sud-est, koongo occidental (fioti), ndingi i mboka. Aquests últims dos podrien ser llengües separades.

## República del Congo

El koongo es parla a l'oest i al nord-oest de Brazzaville, a prop de Boko, a la regió de Pool.

## Referències

* 1 2 Koongo al SIL International
* ↑ «Kikongo» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 29 gener 2015].
# Vezdekhod

El Vezdekhod va ser el primer tanc creat per la Rússia Imperial. La paraula Vezdekhod significa: "Que va per tot arreu" o "vehicle tot-terreny". No va ser més que un model de preproducció, a causa dels problemes amb el disseny.

## Referències

* Milsom, John. Russian Tanks, 1900-1970. Stackpole Books, 1971. ISBN 0811714934.

## Enllaços externs

* Breu Descripció
* Dades i Informació
* The Book of Tanks (Russian and Soviet Tanks 1915-1944)
# Sant Joan Nou de Tírvia

Sant Joan Nou de Tírvia és una capella de la vila de Tírvia, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada a l'extrem nord-est del nucli de la vila, al nord de les Horts. Prop seu hi ha les restes de la capella de Sant Joan de Tírvia.

## Descripció

Església d'una sola nau amb volta de canó amb absis lleugerament corbat, amb finestres als murs de sol ixent i de ponent. Campanar d'espadanya a la façana.
Aquesta església substituí a una altra d'anterior amb la mateixa advocació que estava a uns 25m més a prop del poble.

## Referències

* 1 2 «Sant Joan de Tírvia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Tírvia». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Joan Nou de Tírvia en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Regicidi

Regicidi és l'assassinat o homicidi d'un monarca, el seu consort, un príncep hereu o un regent. Es pot enquadrar com un subtipus de magnicidi.
El mòbil d'un regicidi sol estar associat a motius polítics i, en algunes legislacions, pot incorporar penes més greus que el simple homicidi.

## Casos famosos

* El de Filip II de Macedònia, pare d'Alexandre Magne
* L'assassinat d'Enric III de França, tal com l'assassinat del seu cosí i successor Enric IV de França, ambdós durant el segle xvi.
* El de sant Dagobert II, rei de França.
* El de l'inca Atahualpa en 1533, en la conquesta del Perú pels espanyols.
* En el segle xvii va ocórrer en Anglaterra l'assassinat del rei Carles I durant la Revolució anglesa.
* Novament en França un nou regicidi va ocórrer amb la decapitació de Luis XVI durant la Revolució francesa.
* Portugal va ser altre país europeu a registrar un regicidi, quan en 1908, en tornar d'una visita a Vila Viçosa, el rei Carles I de Portugal i el príncep hereu, Lluís Felip de Bragança, van ser assassinats en el Terreiro do Paço en Lisboa.
* En Rússia van succeir els assassinats del tsar Pau I de Rússia en 1801, i del també tsar Nicolau II de Rússia i de la seua família en 1917, durant la Revolució russa, posant fi així a la dinastia dels Romanov.
A Sarajevo, Bòsnia i Hercegovina, un nacionalista serbi va assassinar el 1914 Francesc Ferran, hereu de l'Imperi Austrohongarès, el que va desencadenar la Primera Guerra Mundial.
# Foces

Els Foces foren llinatge que prengué el cognom de la senyoria de Foces. Una branca passà al regne de València i posteriorment el seu cognom fou traduït al castellà, passant de Foces a Hoces. Els Hoces esdevingueren comtes d'Hornachuelos i després ducs d'Hornachuelos.
Les seves armes heràldiques eren en camp d'or, tres falç d'atzur en triangle; una variant d'alguna branca figura en camp d'or, cinc falçs de plata amb pom d'or; una altra variant, en camp de gules, tres falçs d'or en angle.

## Llista de senyors de Foces

* Ortunyo Ortiz de Foces
* Remón de Foces
* Artal I de Foces
* Ato I de Foces (?-1244)
* Eiximén I de Foces (1244-?)
* Ato II de Foces (?-1302)

## Llista de Foces del Regne de València

* Ximeno de Foces
* Palahí de Foces
* Artal de Foces
* Ramir de Foces

## Llista de comtes d'Honrachuelos

* Alonso de Hoces, primer a traduir el cognom de Foces a Hoces
* Pedro de Hoces (1r comte d'Hornachuelos)
* Lope de Hoces (2n comte d'Hornachuelos)
* Alonso-Anton de Hoces (3r comte d'Hornachuelos)

## Referències

* ↑ La nobleza aragonesa en el siglo XIII Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)

## Bibliografia

* Ibieca y los Foces (I) (castellà)
* Aragoneses en Mallorca bajomedieval (castellà)
* Armas heraldicas de Foces (castellà)
* GEA; Linaje de Foces Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* Los Foces: Ricos-Hombres de Aragón Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine. (castellà)
# Koog aan de Zaan

Koog aan de Zaan és un poble de la província neerlandesa de Holanda Septentrional. Forma part del municipi de Zaandam i es troba a 11 km d'Amsterdam. L'1 de gener del 2019 tenia 11.260 habitants.
Va ser un municipi propi fins al 1974, quan es va crear el municipi de Zaandam.

## Referències

* ↑ «Tabel: Bevolking; maandcijfers per gemeente en overige regionale indelingen» (en neerlandès). Centraal Bureau voor de Statistiek, 01-01-2019. [Consulta: 20 agost 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web del municipi de Zaanstad
# Beaufremont

Beaufremont és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 69 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beaufremont era de 69 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 18 estaven desocupats. Tots els 58 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beaufremont el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 30 eren actives i 10 eren inactives. De les 30 persones actives 25 estaven ocupades (14 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 10 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Beaufremont hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beaufremont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beaufremont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Villeneuve-la-Garenne

Villeneuve-la-Garenne és un municipi francès, situat al departament dels Alts del Sena i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 22.349 habitants.
Forma part del cantó de Gennevilliers i del districte de Nanterre. I des del 2016, de la divisió Boucle Nord de Seine de la Metròpolis del Gran París.
# Parasyte: The Grey

Parasyte: The Grey (en coreà: 기생수: 더 그레이) és una sèrie de televisió de terror de ciència-ficció de Corea del Sud del 2024 dirigida i coescrita per Yeon Sang-ho. La sèrie és una adaptació en directe de la sèrie de manga Parasyte de Hitoshi Iwaaki i representa una confrontació amb criatures paràsites no identificades que viuen d'humans i tenen la necessitat de matar-los. És protagonitzada per Jeon So-nee, Koo Kyo-hwan i Lee Jung-hyun. Va ser estrenada a tot el món a Netflix el 5 d'abril de 2024. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Un grup de misterioses criatures paràsites cauen de l'espai exterior i comencen a allotjar-se en humans, els maten i es transformen completament en una criatura única que pot canviar la forma del seu cap en qualsevol cosa.

## Producció

Desenvolupat sota el títol de treball The Grey (더 그레이; Deo geure-i), Parasyte: The Grey va ser una col·laboració entre Netflix i el director Yeon Sang-ho. Yeon i Ryu Yong-jae s'uneixen per dirigir i escriure la sèrie. Climax Studio i Wow Point van gestionar la producció.

## Referències

* ↑ «Parasyte: The Grey». Goita què fan, ara!. [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ Frater, Patrick (August 23, 2024). «Yeon Sang-ho to Direct 'Parasyte: The Grey' Series for Netflix». Variety.
* ↑ Kang, Hyo-jin. «ko:[단독구교환, 연상호 감독 또 만난다...차차기작 '더 그레이' 주연]» (en coreà). SPOTV News, June 28, 2022. [Consulta: February 28, 2024].
* ↑ Rahman, Abid. «Netflix Greenlights 'Parasyte: The Grey' Series From 'Hellbound' Creator Yeon Sang-ho». The Hollywood Reporter, August 23, 2022. Arxivat de l'original el August 24, 2022. [Consulta: February 28, 2024].
# Reacció d'inserció de monòxid de carboni

En química organometàl·lica la reacció d'inserció de monòxid de carboni és una inserció-1,1 de CO en enllaços M-alquil o M-aril.

## Mecanisme

Tot i que s'anomena inserció de CO, el que realment succeeix és que el grup alquil migra sobre un dels CO que són lligands del compost organometàl·lic on té lloc la reacció. A continuació un grup CO fa un atac al compost organometàl·lic, ja que a causa de la migració aquest és de 16 electrons i pot ampliar la seva coordinació per a fer un compost de 18 electrons, el qual serà estable perquè segueix la regla dels 18 electrons.
# Font oral

Font oral és la font documental que no està fixada en un escrit o suport, però que pot utilitzar-se per la reconstrucció de la història.
Gairebé la totalitat dels éssers humans d'arreu del món han estat analfabets al llarg de les èpoques històriques, limitant-se l'ús de l'escriptura a minories cultes, com el clergat o els escribes. A Europa i Amèrica, la invenció de la Impremta i la Reforma protestant (que insistia en el valor de la lectura de la Bíblia per la salvació) van estimular l'alfabetització a partir del segle xvi, malgrat no va ser general fins a l'escolarització obligatòria en el segle xx. Per tant, en ser la comunicació oral la més utilitzada, el seu valor és excepcional, sobretot per la reconstrucció de la història social.
Arran del romanticisme del segle xix, la investigació del folklore es basava en la recopilació de tota mena de fonts orals (per exemple, a Alemanya, els contes dels Germans Grimm).

## Classificació

Les fonts orals poden classificar-se en:
* Testimonials, alhora dividits en:
** Directa, un testimoni presencial explica les seves vivències dels fets.
** Indirecta, algú explica el que una altra persona li ha dit.
* Tradicions orals en els que l'origen dels fets han sobreviscut passant de generació en generació.
** Refranys (gnòmica popular)
** Cançons (lírica popular)
** Contes
** Llegendes (narracions de fets memorables)
** Mites (vinculats a les religions antigues, però també als orígens dels pobles)
** històries familiars.

## Vegeu

* Font documental
* Font escrita
* Font arqueològica
* Historiografia
# La Paradoxa Francesa

El terme paradoxa francesa, sorgit a finals de la dècada de 1980, fa referència a l'observació epidemiologica aparentment paradoxal que, a França, la incidència de malalties de les artèries coronàries (CHD, de l'anglès coronary heart disease) és relativament baixa, tot i tenir una dieta relativament rica en greixos saturats, en contradicció aparent a la creença àmpliament propagada que el consum alt d'aquests greixos és un factor de risc per CHD. La paradoxa és que, si la tesi que enllaça els greixos saturats a CHD és vàlida, els francesos haurien de tenir una incidència més alta de CHD que països comparables on el consum per capita de greixos saturats és més baix. Des que es va encunyar aquest terme, que podria aplicar-se també a alguns països del sud d'Europa, aquest fet paradoxal ha estat molt debatut i s'han proposat teories diverses per trobar-hi una explicació.
La paradoxa francesa implica dues possibilitats importants. La primera és que la hipòtesi que enllaça greixos saturats a CHD no és completament vàlida (o, en l'extrem, és totalment invàlida). La segona possibilitat és que l'enllaç entre CHD i greixos saturats és vàlid, però que algun factor addicional en la dieta francesa o l'estil de vida mitiga aquest risc—presumiblement amb la implicació que si aquest factor pot ser identificat, pugui ser incorporat a la dieta i estil de vida d'altres països, amb el mateix efecte salvavides que a França. Les dues possibilitats han generat un considerable interès als mitjans de comunicació, així com alguna recerca científica.
També s'ha suggerit que la paradoxa francesa és una il·lusió, creada en part per les diferències en la manera que les autoritats franceses recullen estadística de salut, comparat amb d'altres països, i, en part pels efectes a llarg termini en la salut coronària de ciutadans francesos, de canvis en patrons dietètics que es va adoptar anys abans.

## Referències

* ↑ Ferrieres, J. Heart, 90, 1, 2004, pàg. 107–111. DOI: 10.1136/heart.90.1.107. PMC: 1768013. PMID: 14676260.
* ↑ Fragopoulou, Elizabeth; Antonopoulou, Smaragdi «The French paradox three decades later: Role of inflammation and thrombosis» (en anglès). Clinica Chimica Acta, 510, 01-11-2020, pàg. 160–169. DOI: 10.1016/j.cca.2020.07.013. ISSN: 0009-8981 [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ Law, M.; Wald, N. British Medical Journal, 318, 7196, 1999, pàg. 1471–1480. DOI: 10.1136/bmj.318.7196.1471. PMC: 1115846.
# Beaugies-sous-Bois

Beaugies-sous-Bois és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beaugies-sous-Bois era de 85 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beaugies-sous-Bois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 41 eren actives i 15 eren inactives. De les 41 persones actives 40 estaven ocupades (22 homes i 18 dones) i 1 aturada (1 home). De les 15 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Beaugies-sous-Bois hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 213 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beaugies-sous-Bois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beaugies-sous-Bois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Parastàcids

Els parastàcids (Parastacidae) són una família de crustacis decàpodes, única representant de la superfamília dels parastacoïdeus (Parastacoidea). Comprèn els crancs de riu propis de l'hemisferi sud.

## Sistemàtica

La família és un tàxon amb una distribució clàssica del continent de Gondwana, amb exemplars existents a Sud-amèrica, Madagascar, Austràlia, Nova Zelanda i Nova Guinea, i espècies extintes també a Antàrtida.
Hi ha descrits 15 gèneres:
* Astacoides
* Astacopsis
* Cherax
* Engaeus
* Engaewa
* Euastacus
* Geocherax
* Gramastacus
* Ombrastacoides
* Paranephrops
* Parastacus
* Samastacus
* Spinastacoides
* Tenuibranchiurus
* Virilastacus
S'han trobat tres gèneres a Xile, Virilastacus, Samastacus i Parastacus, l'últim dels quals també es troba al sud del Brasil.
No hi ha cap cranc de riu a l'Àfrica continental. Sí que es troben sis espècies a Madagascar, totes del gènere Astacoides.
Australàsia és una zona especialment rica en crancs de riu:
* El petit gènere Paranephrops és endèmic de Nova Zelanda; Huxley afirma que Paranephrops també es troba a les illes Fiji.
* Astacopsis i Parastacoides són endèmics de Tasmània.
* Geocharax i Engaeus ocupen ambdues parts de l'Estret de Bass.
* La diversitat més gran, tanmateix, es troba a Austràlia. Engaewa, Gramastacus i Tenuibranchiurus són endèmics d'allà.
* El gèneres més nombrosos són Euastacus i Cherax, amb gairebé noranta espècies entre el dos. Tenen una distribució més ampla, Euastacus en tota la costa australiana des de Melbourne fins a Brisbane, i Cherax des d'Austràlia fins a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Parastacidae Huxley, 1879». [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ T. H. Huxley. The Crayfish, 1879.
# Fundació Banc dels Aliments

La Fundació Banc dels Aliments és una xarxa d' ONG (organitzacions no governamentals) que tenen la finalitat de recuperar tots aquells aliments que no són susceptibles de comercialització, però que es poden consumir, per tal de distribuir-los entre les persones necessitades. El repartiment d'aliments es fa gratuïtament a través d'entitats benèfiques reconegudes, per tal de contribuir a la sostenibilitat.
El primer banc d'aliments fou creat a Phoenix (Arizona) el 1966, per iniciativa de John Van Engel. El 1984 es va crear el Banc d'Aliments de París, el primer a Europa, i el 1987 es creà Fundació Benèfica Banc dels Aliments de Barcelona, per Jordi Peix i Massip i Josep Miró i Ardèvol, el primer Banc a Espanya. Actualment hi ha 200 bancs d'aliments a 17 països d'Europa.
El 2012 la Fundació Banc dels Aliments de Barcelona va rebre la Creu de Sant Jordi i la Federació espanyola d'aquesta organització el Premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia.

## Referències

* ↑ Martí i Bosch, Lluís. Per què el Voluntariat?. STJ, abril 2004, p. 118. ISBN 978-84-96084-50-6.
* ↑ (català) Els Bancs d'Aliments, premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia

## Enllaços externs

* Fundació Banc dels Aliments de Barcelona
* Banc dels Aliments de les Comarques de Girona
# Vachellia

Vachellia és un gènere de plantes amb flors dins la família Fabaceae. Pertany a la subfamília Mimosoideae. Les seves espècies es consideraven membres del gènere Acacia fins al 2005. Consta d'unes 163 espècies i és de distribució pantropical.

## Algunes espècies

* Vachellia acuifera (Benth.) Seigler & Ebinger
* Vachellia anegadensis (Britton) Seigler & Ebinger
* Vachellia baessleria Clarke, Siegler & Ebinger
* Vachellia barahonensis (Urban & Ekman) Seigler & Ebinger
* Vachellia belairoides (Urban) Seigler & Ebinger
* Vachellia bucheri (Marie-Victorín) Seigler & Ebinger
* Vachellia caurina (Barneby & Zanoni) Seigler & Ebinger
* Vachellia cucuyo (Barneby & Zanoni) Seigler & Ebinger
* Vachellia daemon (Ekman & Urban) Seigler & Ebinger
* Vachellia oviedoensis (R. García & M. Mejía) Seigler & Ebinger
* Vachellia roigii (Léon) Seigler & Ebinger
* Vachellia zapatensis (Urban & Ekman) Seigler & Ebinger

## Referències

* ↑ H. David Clarke, David S. Seigler, and John E. Ebinger (2009) Taxonomic revision of the Vachellia acuifera species group (Fabaceae: Mimosoideae) in the Caribbean. Systematic Botany, 34(1):84-101.
# Marchal

Marchal és un municipi de la província de Granada, situat en la Comarca de Guadix, i limita al nord amb Purullena, a l'oest amb Cortes y Graena, al sud amb Beas de Guadix, i a l'est amb Guadix. Dins del seu terme municipal es troba el paratge conegut com les Cárcavas de Marchal, declarat Monument natural per la Junta d'Andalusia.
# La Paraguaya

La Paraguaya és un centre poblat de l'Uruguai, ubicat a l'oest del departament de Soriano. Té una població aproximada de 300 habitants, segons les dades del cens de 2004.
Es troba a 62 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades