OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Golden Earring

Golden Earring és un grup de pop-rock neerlandès. La banda es va formar a La Haia l'any 1961. La seva cançó més coneguda, "Radar Love" (número 1 a Espanya també), és del 1973, que els va catapultar cap a la fama; altres títols coneguts de la banda són 'Twilight Zone de '1982, 'When the Lady Smiles' de 1984 i 'Eight Miles High', aquest últim el seu primer èxit l'any 1969.
Els Golden Earring van celebrar el seu 47è aniversari el 2008 i han estat funcionant contínuament gairebé des de l'any 1961, i en la mateixa formació des de 1970. Aquest fet fa que sigui el conjunt de rock més vell dels que actuen, incloent als Rolling Stones.
El 1983 van obtenir el premi prestigiós del Gouden Harp. La seva discografia ha estat molt extensa, ja que des de la seva fundació l'any 1961 han tret un disc cada any fins al 2005.

## Discografia
### Discs d'estudi

* 1965 Just Earrings
* 1966 Winter-Harvest
* 1967 Miracle Mirror
* 1968 On the Double (2CD)
* 1969 Eight Miles High
* 1970 Golden Earring (conegut també com: Wall of Dolls)
* 1971 Seven Tears
* 1972 Together
* 1973 Moontan
* 1974 Switch
* 1975 To the Hilt
* 1976 Contraband (Mad Love als EUA)
* 1977 Live (live 2CD)
* 1978 Grab It for a Second
* 1979 No Promises...No Debts
* 1980 Prisoner of the Night
* 1981 2nd Live (live 2CD)
* 1982 Cut
* 1983 N.E.W.S.
* 1984 Something Heavy Going Down (concert Live from the Twilightzone)
* 1986 The Hole
* 1989 Keeper of the Flame
* 1991 Bloody Buccaneers
* 1992 The Naked Truth (unplugged)
* 1994 Face It (parcialment unplugged)
* 1995 Love Sweat (covers)
* 1997 Naked II (unplugged)
* 1999 Paradise in Distress
* 2000 Last Blast of the Century (concert en viu)
* 2003 Millbrook U.S.A.
* 2005 Naked III, Live at the Panama (unplugged)
* 2006 Live In Ahoy

### Recopilatoris

* 1968 Greatest Hits (Polydor)
* 1970 The Best of Golden Earring (America release)
* 1973 Hearing Earring
* 1977 Story
* 1981 Greatest Hits, Vol. 3
* 1988 The Very Best, Vol. 1
* 1988 The Very Best, Vol. 2
* 1989 The Continuing Story of Radar Love
* 1992 Radar Love
* 1994 Best of Golden Earring (Europa)
* 1998 The Complete Naked Truth
* 1998 70s & 80s, Vol. 35
* 2000 Greatest Hits
* 2001 Devil Made Us Do It: 35 Years
* 2002 Singles 1965-1967
* 2002 Bloody Buccaneers/Face It
* 2003 3 Originals

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina oficial Golden Earring
* (anglès) Radar Love 300+ cover versiones U2, R.E.M., Santana, Bryan Adams, Def Leppard, James Last
* (anglès) Museu virtual Golden Earring Arxivat 2008-03-24 a Wayback Machine.
* (anglès) Entrevista de MusicMirror amb George Kooymans, gitarrista i fundador dels Golden Earring
* (anglès) Golden Earring Record Research Arxivat 2008-02-26 a Wayback Machine.
# Golden Gate (Florida)

Golden Gate és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 20.951 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Golden Gate tenia 20.951 habitants, 6.518 habitatges, i 5.012 famílies. La densitat de població era de 2.002,3 habitants/km².
Dels 6.518 habitatges en un 44,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,6% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 14,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 36% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.295 $ i la renda mediana per família de 41.774 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.630 $ mentre que les dones 22.911 $. La renda per capita de la població era de 15.923 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Golden Gate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Golden Gate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cetopsis caiapo

Cetopsis caiapo és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins al Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Spix, J. B. von & L. Agassiz, 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam: Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48;, Part 2: 83-138, Pls. 49-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Grantia singularis

Grantia singularis és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1898 per Ludwig Leonid Breitfuss.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia singularis (Breitfuss, 1898). Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=132185 on 2021-04-21
# Grantia monstruosa

Grantia monstruosa és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1898 per Ludwig Leonid Breitfuss.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia monstruosa Breitfuss, 1898. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164256 on 2021-04-21
# Goretti Donaire Patón

Maria Goretti Donaire Patón (Barcelona, 17 d'agost de 1982), sovint coneguda com a Goretti, és una exfutbolista catalana que va jugar com a migcampista i davanter. Al llarg de la seva carrera va jugar a la Superlliga Femenina d'Espanya amb l'Espanyol, Barcelona, Llevant i L'Estartit, guanyant un títol de Lliga amb el Llevant.
La carrera de Goretti va començar amb el Barcelona la temporada 1999-2000. Més tard en la seva carrera, amb el Llevant, Goretti va guanyar el títol de la Superlliga 2006–07. El setembre de 2011 es va anunciar que Goretti havia deixat l'Estartit i es va retirar del futbol.
En una entrevista concedida a Marca el 2010, Goretti va anunciar que estava fent oposicions per entrar als Mossos d'Esquadra. En la mateixa entrevista, va explicar que això es devia al fet que les futbolistes espanyoles d'alt nivell tenen dificultats per guanyar prou diners per viure només de la pràctica del futbol. El 2017, va ser una de les 52 jugadores actuals i antigues del Barcelona que van ingressar a l'Associació de Jugadores del Barça, que té com a objectiu reconèixer les futbolistes més significatives de la història del Barcelona.

## Referències

* ↑ «Goretti» (en castellà). Aupa Athletic. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ «El Levante se proclama campeón de la Superliga y lo hace a lo grande» (en castellà). Marca, 20-04-2007. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ Menayo, David. «Un L'Estartit motivado apuesta por hacerse notar» (en castellà). Marca, 02-09-2011. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ Menayo, David. «Goretti: "En el fútbol hay mucho machista"» (en castellà). Marca, 29-01-2010. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ Salinas, David. «La Agrupación da la bienvenida a las nuevas socias y exjugadoras del FCB Femenino» (en castellà). Sport, 02-08-2017. [Consulta: 27 juliol 2021].
# Cercavores pintat

El cercavores pintat (Prunella strophiata) és un ocell de la família dels prunèl·lids (Prunellidae). El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos zones amb arbusts als Himàlaies, d'Afganistan i Pakistan, cap a l'est fins al nord de Pakistan, nord de l'Índia des de Caixmir cap a l'est fins Arunachal Pradesh, sud-est del Tibet, centre i sud-oest de la Xina i nord-est de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Cercavores pintat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022 (català)
* ↑ «Waxbills, parrotfinches, munias, whydahs, Olive Warbler, accentors, pipits» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 730. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Rufous-breasted Accentor. Prunella strophiata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Grete Hinterhofer

Grete Hinterhofer (Wels, 18 de juliol de 1899 - Viena, 27 de juny de 1985) va ser una pianista, professora de música i compositora austríaca.
Hinterhofer va néixer a Wels. El seu pare era professor, la seva mare, professora de piano i compositora. Als nou anys, Hinterhofer va rebre les seves primeres classes particulars de piano de la mà de Cäcilie (von) Frank (1851-1936?), Que dirigia un il·lustre saló musical al 1r districte de Viena i era acompanyant de piano del Hellmesberger Quartet i Arnold Rosé. Va rebre una àmplia formació artística d'ella i va fer diverses aparicions públiques que es van revisar als diaris locals. L'apartament de Cäcilie (von) Frank també va ser un lloc de trobada important per al món musical vienès. Un dels companys de l'escola d'Hinterhofer era l'alumna d'Arnold Schönberg, Vilma von Webenau.
També va prendre classes de piano ben aviat com 1909/10 a la "Universität für Musik und darstellende Kunst Wien" amb Hugo Reinhold i el 1914 amb Emil von Sauer. El 1917 va passar l'examen estatal de piano i després va treballar com a pianista de concert. Més tard, va estudiar orgue a l'Acadèmia de Música de Viena del 1924 al 1927 amb Franz Schütz i teoria musical amb Franz Schmidt.Des del 1927 hi va ensenyar ella mateixa, des del 1932 com a professora - fins a la seva jubilació el 1969. Entre els seus estudiants hi havia els compositors Andre Asriel, Erich Urbanner, Rolf Alexander Wilhelm i Wolfgang Gabriel, l'organista Bernhard Billeter i el pianista Harald Ossberger.
Hinterhofer va actuar com a pianista de concert sota la direcció de Richard Strauss i altres. Es va dedicar a la interpretació d'obres de compositors contemporanis com Karl Schiske, la Rhapsody per a piano que va tocar el 1950 a la sala Brahms de "l'Österreichische Gesellschaft für zeitgenössische Musik".
Hinterhofer va morir a Viena als 85 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Barbara Preis (2009). Weibliche Lehrkräfte und Schülerinnen der Reichshochschule für Musik in Wien 1938–1945. Studien – Berufsentwicklung – Emigration [publisher=Universität Wien (PDF). Vienna. pp. 121, 298. Retrieved 31 March 2020.
* ↑ Susanne Wosnitzka: "Gemeinsame Not verstärkt den Willen" – Netzwerke von Musikerinnen in Wien, in Annkatrin Babbe und Volker Timmermann (ed.): Musikerinnen und ihre Netzwerke im 19. Jahrhundert. Oldenburg 2016 (Publication series of the Sophie Drinker Institute (ed. Freia Hoffmann), vol. 12), p. 141
* 1 2 https://www.musiklexikon.ac.at/ml/musik_H/Hinterhofer_Grete.xml%7CHinterhofer_Grete%7CHinterhofer%5BEnllaç+no+actiu%5D, Grete|Barbara Boisits, Stand: 6 May 2001

## Bibliografia

* Eva Marx, Gerlinde Haas: 210 compositores austríaques des del segle xvi fins a l'actualitat: biografia, obra i bibliografia: un lèxic. Residència, Salzburg 2001, p. 464. ISBN 3-7017-1215-8.
* Susanne Wosnitzka: "La necessitat comuna enforteix la voluntat" - xarxes de músics a Viena, a Annkatrin Babbe i Volker Timmermann (ed.): Músics i les seves xarxes al segle XIX. Oldenburg 2016 (sèrie de publicacions del Sophie Drinker Institute (ed. Freia Hoffmann), vol. 12). ISBN 978-3-8142-2338-4.
# Villaflores (Guadalajara)

El poblat de Villaflores és una vila petita deshabitada situada al terme municipal de Guadalajara (Castella-La Manxa) a la rodalia de la ciutat, tot just al costat del nou barri residencial Ciudad Valdeluz. Destaca per ser una de les poques colònies agrícoles que es pot trobar a la província. Va ser declarada Bé d'Interés Cultural el 2015.
Els dos edificis principals són la Casa de Labor i el Colomar. El primer és el de majors dimensions, el qual té un gran pati interior on té una pallissa. Pel que fa a la façana se situa la porta d'accés la qual destacava l'escut del propietari, un rellotge i un campanar que es va afonar el febrer del 2016. A l'interior n'hi havia dues cases, oficines i l'escola. Respecte del colomar es pot dir que és un edifici construït sota una estructura concèntrica de dos anells dividida per murs on habiten les aus .Compta amb uns deu mil nínxols per coloms.
La resta del poblat compta amb una capella, un grup d'habitatges i un molí destinat a l'extracció d'aigua, així com un celler, un habitatge principal i un magatzem.

## Referències

El contingut d'aquest article incorpora material de la declaració d'un bé d'interès cultural publicada a DOCM Nº 76 el 21 de abril de 2015 (text disponible en línia), considerada de domini públic de conformitat a allò dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual espanyola (castellà).
* ↑ «Acuerdo de 1 de abril de 2015, por el que se declara Bien de Interés Cultural el Poblado de Villaflores en el municipio de Guadalajara (Guadalajara), con la categoría de Conjunto Histórico.».
* ↑ «Poblado de Villaflores de Guadalajara: crónica anunciada de un derrumbe» (en castellà). eldiario.es.
# Estació de Martorell Vila - Castellbisbal

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Estació de Martorell Vila | Castellbisbal.
Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
Martorell Vila | Castellbisbal (abans Martorell-Vila) és una estació ferroviària, on s'hi aturen trens de les línies suburbanes S4 i S8 de la Línia Llobregat-Anoia de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC).
Està ubicada dins el terme municipal de Castellbisbal a la comarca del Vallès Occidental, malgrat doni cobertura a la part Vella de Martorell (coneguda com la Vila) i a les urbanitzacions del mateix terme de Castellbisbal de Can Santeugini i Costablanca. La població de Martorell s'ubica al marge dret del riu Llobregat, mentre l'estació es troba frontalment al municipi en el marge esquerre (just davant del Pont del Diable i l'Autopista del Mediterrani AP-7). L'estació disposa d'una àmplia superfície d'aparcament i màquina expenedora de bitllets.
Aquesta estació s'ubica dins de la tarifa plana de l'àrea metropolitana de Barcelona, qualsevol trajecte entre dos dels municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona valida com a zona 1.

## Història

Va ser construïda i explotada per Caminos de Hierro del Nordeste de España i fou inaugurada l'any 1912 en posar-se en servei la línia d'ample mètric entre Barcelona i Martorell passant per Sant Vicenç dels Horts i Sant Boi.
L'any 2005 es modifica i duplica la via en el traçat cap a Martorell Enllaç i el 2006 entra en servei la segona via en direcció a Palau. Durant el 2007 es va construir un pas inferior entre andanes i s'hi van instal·lar 2 ascensors.
Al 2009 se li afegeix Castellbisbal al nom de l'estació, passant-se a denominar Martorell Vila -Castellbisbal.

## Serveis ferroviaris

Línia Llobregat-Anoia de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Espanya | El Palau | | Martorell-Central | Olesa de Montserrat |
| Barcelona - Pl. Espanya | El Palau | | Martorell-Central | Martorell-Enllaç |

## Galeria d'imatges

* Martorell-Vila en obres, el febrer de 2007
* L'estació el 2008 un cop reformada
* L'edifici de l'estació el 2018
* L'andana direcció Martorell el 2018

## Referències

* ↑ «Martorell-Vila». FGC. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «La Vanguardia 30 de desembre de 1912». La Vanguardia. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ «Història Línia Llobregat-Anoia». Trenscat. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «La línia Llobregat-Anoia d'FGC ja està 100% adaptada». amartorell. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «L'Autoritat del Transport canvia el nom de diverses estacions de Metro». La Xarxa. [Consulta: 29 desembre 2023].

## Vegeu també

* Estació de Martorell-Central
* Llista d'estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Devikot

Devikot o Devikota són unes ruïnes de Bangladesh, situades al districte de Dinajpur, a 25° 11′ N, 89° 00′ E﻿ / ﻿25.183°N,89.000°E﻿ / 25.183; 89.000 a la riba esquerra del Purnabhaba, de gran interès arqueològic. Hi ha una fortalesa coneguda com a Ban Raja, i nombrosos restes hindús de pilars i escultures. La fortalesa era quadrada de 450 x 550 metres i rodejada d'una muralla alta amb rasa en algunes parts (sud i est, però eliminada pel riu a la resta). Hi ha també dues grans cisternes conegudes com a Dhal (Blanca) i Kaln (Negra) Dighi; a la vora de les cisternes alguns temples hinduistes. Devikot fou capital del nord dels governadors musulmans de Bengala (regió); a aquesta ciutat va morir Muhammad-i-Bakhtyar Khilji el 1206 després d'una expedició al Tibet. Hi ha igualment una capella o mesquita del santó Ata al-Din o Ata Ullah, suposat guia espiritual de Muhammad-i-Bakhtyar Khilji, que segons una inscripció data del 1203. Al final del segle xv era una posició militar important sota Ala al-Din Husain.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Mancini

«Mancini» té aquests significats:
* Família Mancini, família romana
* Biografies:
** Curzio Mancini (segle XVI-XVII), compositor italià del Renaixement
** Francesco Mancini (Nàpols, 1672 - 1737), compositor
** Henry Mancini o Enrico Nicola Mancini (Cleveland, Ohio, 1924 - Los Angeles), músic estatunidenc
** Hortense Mancini (Roma, 1646 – Chelsea, Londres, 1699) pertanyent a la
** Olympe Mancini (Roma, 1637 — Brussel·les, 1708), Comtessa de Soissons
** Laura Mancini (Roma, 1636 - París, 1657)
** Marie Mancini (Roma, 1639 - París, 1715), princesa Colonna
** Marie Anna Mancini (Roma, 1649 - Clichy, 1714), duquessa de Bouillon
** Roberto Mancini (Jesi, 1964), exfutbolista i entrenador de futbol
# Urani 238

L'’urani 238 ($^{238}$U o U-238) és l'isòtop més comú de l'urani que es troba a la naturalesa. No és físsil, però és un material fèrtil: pot capturar un neutró lent i després de dues desintegracions beta esdevenir plutoni 239 físsil. El $^{238}$U és fissionable per neutrons ràpids, però no pot aguantar una reacció en cadena perquè la difusió inelàstica redueix l'energia neutrònica per sota del rang en el qual és probable la fissió ràpida d'un o més nuclis de la següent generació. L'eixamplament de Doppler de les ressonàncies de l'absorció de neutrons de l'U-238 –incrementant l'absorció quan augmenta la temperatura de combustible– també és un mecanisme essencial de realimentació negativa pel control de reactors.
Al voltant del 99,284% de l'urani natural és urani 238, el qual té un període de semidesintegració d'1,41×10$^{17}$ segons (4,468×10$^9$ anys, o 4.468 milions d'anys). L'urani empobrit té una concentració encara més elevada de l'isòtop $^{238}$U, i fins i tot l'urani poc enriquit –que té una proporció més elevada de l'isòtop urani-235 en comparació amb l'urani enriquit– està compost majoritàriament de $^{238}$U. L'urani reprocessat també és principalment $^{238}$U, amb aproximadament tant urani 235 com urani natural, una proporció comparable d'urani 236 i quantitats molt més petites d'altres isòtops d'urani com l'urani 234, l'urani 233 i l'urani 232.

## Referències

* ↑ Mcclain, D.E.; A.C. Miller, J.F. Kalinich. «Status of Health Concerns about Military Use of Depleted Uranium and Surrogate Metals in Armor-Penetrating Munitions» (pdf) (en anglès). NATO, 20-12-2007. Arxivat de l'original el 19 d’abril 2011. [Consulta: 11 d’octubre 2013].
* ↑ Nuclear France: Materials and sites. «Uranium from reprocessing».

## Enllaços externs

* NLM Hazardous Substances Databank – Uranium, Radioactive (anglès)
* Simulation of U238 using the Monte Carlo method Arxivat 2010-05-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Clark Fork

«Clark Fork» té aquests significats:
* Clark Fork (ciutat), població dels Estats Units a l'estat d'Idaho
* Clark Fork (afluent del Pend Oreille), riu que travessa els estats de Montana i Idaho (EUA)
* Clark Fork (afluent del Petite Saline Creek), riu al comtat de Cooper a l'estat de Missouri dels Estats Units
# Comtat de Vilafranca

El comtat de Vilafranca fou una jurisdicció feudal creada per carta patent de l'agost de 1480 emesa a La Mota de Guy pel rei Lluís XI de França en favor de Frederic III de Nàpols, príncep de Tàrent i de la seva esposa Anna de Savoia. Estava format pels castells i senyories de Vilafranca de Roergue, Vilanòva, Peirussa, Riupeirós, La Salvetat, Mont-rosièr, La Ròca Bolhac, Flaunhac, Marcilhac i Cassanhas. La carta patent l'erigia en comtat pairia amb el nom únic de Vilafranca. La carta fou verificada pel Parlament de París el 17 de gener de 1480, per la cambra de comptes el 19 de setembre de 1480 i pel parlament de Tolosa el 5 de març de 1485. Anna va morir el mateix 1480 sense haver tingut fills i Frederic el 9 de novembre de 1504.