OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Layvin Kurzawa

Layvin Kurzawa (nascut el 4 de setembre de 1992) és un futbolista professional francès que juga com a lateral esquerre al Paris Saint-Germain FC.
Debutà amb el Mònaco el setembre de 2010 a la copa de la lliga davant el RC Lens a l'Stade Louis II. Uns dies després feu el seu debut a la lliga. El 27 d'agost de 2015, fou traspassat al Paris Saint-Germain per 23 milions d'euros.
També ha estat internacional amb la selecció francesa.

## Palmarès
### AS Mònaco

* 1 Ligue 2: 2012-13

### Paris Saint-Germain

* 5 Ligue 1: 2015-16, 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2023-24
* 4 Copa francesa: 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2019-20
* 4 Copa de la lliga francesa: 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2019-20
* 5 Supercopa francesa: 2016, 2017, 2018, 2019, 2020

## Referències

* ↑ «Layvin Kurzawa: Overview». ESPN. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Layvin Kurzawa 20». Paris Saint-Germain F.C.. [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Monaco v. Lens Match Report» (en francès). Ligue de Football Professionnel, 22-09-2010 [Consulta: 22 setembre 2010].
* ↑ «Layvin Kurzawa suspendu face au PSG» (en francès). PLANETE ASM, 01-05-2011 [Consulta: 13 març 2016]. Arxivat 14 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 16 febrer 2018].
* ↑ «KURZAWA SIGNS WITH PARIS SAINT-GERMAIN UNTIL 2020». Paris Saint-Germain, 27-08-2015 [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ «Layvin Kurzawa from Monaco to PSG a shrewd move by Ligue 1 champions». ESPN, 28-08-2015 [Consulta: 28 novembre 2015].
* ↑ «Griezmann earns France draw with Albania». UEFA, 14-11-2014 [Consulta: 15 novembre 2014].
* ↑ «France 1-0 Sweden: Varane secures win for dominant Bleus». Goal.com, 18-11-2014 [Consulta: 19 novembre 2014].
# Perfumeria Can Massias

La Perfumeria Can Massias és una botiga art déco d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local. Està situada al xamfrà del carrer de Sant Esteve i el carrer de la Presó Vella.

## Descripció

Té dues façanes iguals amb predomini del vidre. Els murs varen ser realitzats fins a mitja alçada amb rajola negra i la resta amb vidre. Al damunt es van pintar els productes i objectes que es podien trobar a l'interior: "Productos de Belleza" damunt un paisatge presidit per un cigne; "Objetos de Regalo", amb una senyora ricament vestida i altres objectes; "jabones y dentífricos", amb els dibuixos corresponents a aquests articles. Les lletres són de fusta pintada. Destaca el vidre que fa xamfrà, de forma corba i esmerilat, gravat i en alguns llocs, pintat.

## Història

A Catalunya, alguns elements art déco ja foren prefigurats pel Noucentisme i més concretament, per Rafael Masó i els seus deixebles, que enllaçaren amb el cosmopolitisme dels anys 1920 i 1930. A Olot, hi ha mostres d'art déco en algunes obres realitzades des de finals de la dècada del 1940, com per exemple, el reixat de la casa número 17 del carrer Bisbe Lorenzana i especialment una sèrie d'interessants botigues com Calçats Rovira, Sabateria Corcó, Casa Vergés, Teixits Puig i Ràdio Puig.

## Referències

* 1 2 «Perfumeria Casa Massias». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
* 1 2 3 «Perfumeria Can Massias». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Cantó de Venaco

El cantó de Venaco era una divisió administrativa francesa del departament de l'Alta Còrsega a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega. Va desaparèixer el 2015.

## Geografia

El cantó és organitzat al voltant de Venaco dins el districte de Corte. La seva alçària varia de 198 m a 2.626 metres amb una alçària mitjana de 666 m.

## Administració

Llista de consellers generals :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004-2015 | Paul Giacobbi | PRG | Conseller General |

## Composició

Llista de municipis :
| Nom | Població | Codi Postal | Codi Insee |
| Casanova | 264 | 20250 | 2B074 |
| Muracciole | 38 | 20219 | 2B171 |
| Poggio-di-Venaco | 136 | 20250 | 2B238 |
| Riventosa | 188 | 20250 | 2B260 |
| Santo-Pietro-di-Venaco | 198 | 20250 | 2B315 |
| Venaco | 657 | 20231 | 2B341 |
| Vivario | 509 | 20219 | 2B354 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.978 | 2.155 | 2.020 | 1.991 | 1.738 | 1.990 |

## Enllaços externs

* pla del cantó de Venaco a Mapquest
# Fèlix Vinyals

Fèlix Vinyals és un artista digital que investiga, crea obra i fa docència d'una branca de l'art que ell anomena «art biotrònic». Els seus estudis en enginyeria biomèdica i enginyeria electrònica li permeten explorar les possibilitats de la lectura de les ones cerebrals i les constats biològiques per explorar artísticament la relació home-màquina-societat. Actualment exposa sovint la seva obra a Barcelona, és el director del postgrau «Arduino: via lliure a la teva creativitat digital»de la Universitat Politècnica de Catalunya, dona tallers i seminaris sobre art digital i és artista resident a Fabra i Coats.

## Referències

* ↑ «Mosaic | Entrevista a Fèlix Vinyals» (en castellà). [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «Fèlix Vinyalsi». +Humans. CCCB. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Yunquera

Yunquera és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Sierra de las Nieves. S'estén des del Penyal de los Enamorados i el Tajol de la Caina, a la Sierra de las Nieves, fins a la unió dels rius Grande i Jorox.

## Orígens

Potser deu el seu nom a la gran quantitat de joncs que existia en el seu emplaçament, la qual cosa dona idea de l'abundància d'aigua, abundància natural que es perllonga fins a la serra. Possiblement d'origen romà, encara que no es conserven restes, els cristians visigots abans que arribessin les tropes amazigues ja s'assentaven en aquestes terres. En l'època romana va ser pas obligat de les legions en la conquesta d'Hispània que passaven de Màlaca (Màlaga) a la regió muntanyenca de Ronda.

## Enllaços externs

* La Serranía Web dels pobles i habitants de la Serranía de Ronda i Sierra de las Nieves.
* Weboficial de la Reserva de la Biosfera Sierra de las Nieves creada per la Mancomunitat de Municipis de la Sierra de las Nieves.
# Serrapinnus notomelas

Serrapinnus notomelas és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.
Adults, poden assolir fins a 3,6 cm de llargària total. És ovípar. Viu en zones de clima tropical a Sud-amèrica a la conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Eigenmann, Carl H. The Cheirodontinae : a subfamily of minute characid fishes of South America / (en anglès). Pittsburgh: Published by the authority of the Board of trustees of the Carnegie institute, 1915. DOI 10.5962/bhl.title.46579.
* ↑ Malabarba, Luiz R. «Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major Clades (Ostariophysi: Characidae)». A: Phylogeny and Classification of Neotropical Fishes (pdf) (en anglès). Porto Alegre: Edipucrs, 1998, p. 199-233.
* 1 2 Torres, Armi G.; Reyes, Rodolfo B. «Serrapinnus notomelas (Eigenmann, 1915)» (en anglès).

## Bibliografia

* Malabarba, Luiz R. «Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras)». A: A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs, 2003, p. 215-221.
# Haumaniastrum

Haumaniastrum és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies. Està compost per 55 espècies.

## Taxonomia

| Haumaniastrum abyssinicum Haumaniastrum alboviride Haumaniastrum bianense Haumaniastrum buddleoides Haumaniastrum buettneri Haumaniastrum callianthum Haumaniastrum caeruleum Haumaniastrum chartaceum Haumaniastrum cordigerum Haumaniastrum coriaceum Haumaniastrum coeruleum Haumaniastrum cubanquense Haumaniastrum cylindraceum Haumaniastrum derriksianum Haumaniastrum desenfansii Haumaniastrum dilunguense Haumaniastrum dissitifolium Haumaniastrum galeopsifolium Haumaniastrum glabrifolium | Haumaniastrum glaucescens Haumaniastrum goetzei Haumaniastrum gracile Haumaniastrum graminifolium Haumaniastrum homblei Haumaniastrum kaessneri Haumaniastrum katangense Haumaniastrum kundelungense Haumaniastrum lantanoides Haumaniastrum latifolium Haumaniastrum lilacinum Haumaniastrum linearifolium Haumaniastrum membranaceum Haumaniastrum minor Haumaniastrum monocephalum Haumaniastrum morumbense Haumaniastrum nyassicum Haumaniastrum paniculatum Haumaniastrum polyneurum | Haumaniastrum praealtum Haumaniastrum prealtum Haumaniastrum quarrei Haumaniastrum robertii Haumaniastrum rosulatum Haumaniastrum rupestre Haumaniastrum semilignosum Haumaniastrum sericeum Haumaniastrum speciosum Haumaniastrum stanneum Haumaniastrum suberosum Haumaniastrum timpermanii Haumaniastrum triramosum Haumaniastrum uluguricum Haumaniastrum uniflorum Haumaniastrum vandenbrandei Haumaniastrum venosum Haumaniastrum villosum |
# Roberto Marcelino Ortiz

Roberto Marcelino Ortiz (Buenos Aires, 24 de setembre de 1886 – ídem., 15 de juliol de 1942) fou un polític argentí, president del seu país entre 1938 i 1942.
Roberto M. Ortiz va néixer a Buenos Aires. Fill d'immigrants, els seus pares eren bascos-espanyols, nascuts, el pare a Zalla, Biscaia i la mare a Yanzi, Navarra.
Com estudiant de la Universitat de Buenos Aires, va participar de la fallida Revolució de 1905, realitzada per la Unió Cívica Radical, partit al qual va pertànyer fins a 1925. El 1909 es va graduar de la universitat amb el títol d'advocat.
El 1920 va ser elegit diputat nacional. Va formar part del sector de la Unió Cívica Radical que va qüestionar a Hipólito Yrigoyen per les seves actituds autoritàries i van ser coneguts com a antipersonalistes. El 1925 es va separar de la UCR per a fundar al costat d'altres radicals la Unió Cívica Radical Antipersonalista. Entre 1925 i 1928, va exercir com a Ministre d'Obres Públiques del president Marcelo Torcuato de Alvear.
Ortiz va donar suport actiu al cop d'estat militar que va derrocar al President Hipólito Yrigoyen el 1930. El 1931 va contribuir a formar la Concordança, una coalició dels partits Demòcrata Nacional, Unió Cívica Radical Antipersonalista, i Socialista Independent, que va sostenir el règim policial i fraudulent que va governar fins al 1943, conegut amb el nom de Dècada infame.
Dintre d'aquest règim va ser Ministre d'Hisenda del General Agustín P. Justo des de 1935 fins al 1937.
En les eleccions presidencials de 1937, Ortiz (de l'ala radical) va ser acompanyat per un company de fórmula de l'ala conservadora de la Concordança: Ramón Castillo. Les eleccions van ser guanyades per la fórmula oficialista les quals han estat reconegudes públicament com a fraudulentes.

## Obra de govern

Ortiz va intentar impulsar sense resultat reformes que permetessin establir un règim democràtic. Una de les mesures més controvertides del seu mandat fou la circular secreta antisemita signada el 1938 pel canceller també radical José María Cantilo, que va ordenar "a cònsols argentins a Europa negar visats a 'indesitjables o expulsats', en al·lusió a ciutadans jueus d'aquest continent".
Poc després que assumís com a president, Ortiz va emmalaltir seriosament de diabetis, malaltia que després el deixaria completament cec, producte d'aquesta malaltia, va haver de renunciar i deixar el càrrec en mans del vicepresident de la República Ramón Castillo qui durant el seu govern esclataria la Segona Guerra Mundial.
# Eudem (metge)

* Aquest article tracta sobre un metge grec anterior a Galé. Si cerqueu altres metges anomenats així, vegeu «Eudem».
Eudem (en llatí Eudemus, en grec Εὔδημος) fou un metge grec o d'origen grec. És esmentat per Galè a De Compositione Medicamentorum secundum Locos, 9.5, vol. 13. p. 291), i a de Antidotus (2.14, vol. 14. p. 185). Ateneu de Naucratis també en parla i alguns altres autors, del que es desprèn que fou un metge de certa rellevància.

## Referències

* ↑ 5.Eudemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 77
# Canto do Rio Foot-Ball Club

El Canto do Rio Foot-Ball Club és un club de futbol brasiler de la ciutat de Niterói.
El club va ser fundat el 14 de novembre de 1913.

## Futbolistes destacats

* Canalli
* Danilo
* Ely
* Gérson
* Manoelzinho
* Perácio
* Vinícius Júnior

## Palmarès

* Campeonato Fluminense de Futebol:
** 1933

## Referències

* ↑ Canto do Rio Foot-Ball Club – Niterói (RJ): Escudo e uniforme de 1956 Arxivat 2016-02-23 a Wayback Machine. a cacellain.com.br
* ↑ Perfil a ceroacero

## Enllaços externs

* web oficial
# Fèlix de Bona

Fèlix de Bona (Catalunya, 1821 - Madrid, 1899) fou un economista català. D'ideologia liberal i defensor del lliurecanvisme, el director de l'Arxiu de la Corona d'Aragó Pròsper de Bofarull i Mascaró, l'aconsellà traslladar-se a Madrid, on hi marxà amb el seu cosí, el també economista Joan Eloi de Bona i Ureta, ajudant de Bofarull. Allí treballà a diversos diaris defensors del lliurecanvisme, en particular La Discusión, del que en fou redactor de 1850 a 1859. També es mostrà a favor de l'abolició de l'esclavatge, de manera que el 1865 fou un dels fundadors de la Sociedad Abolicionista Española. També fou membre de l'Asociación para la reforma de los Aranceles.

## Obres

* Economía popular (1870)
* La huelga (pòstuma), novel·la

## Referències

* «Fèlix de Bona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Romeo y Julieta (pel·lícula de 1943)

Romeo y Julieta és una pel·lícula de comèdia mexicana de 1943, dirigida per Miguel M. Delgado i protagonitzada per Cantinflas, María Elena Marqués, Andrés Soler i Ángel Garasa. Aquesta producció està basada en la clàssica història romàntica de Romeo i Julieta de William Shakespeare. Està doblada al català.

## Argument

Cantinflas tracta d'explicar un garbull enfront d'un jutge. Allí li explica que és un conductor, a qui després de portar a un parell d'homes en el seu taxi, l'enganyen perquè impedeixi que Capulido casi a la seva filla Julita amb Teovaldino, un pedant actor clàssic.

## Repartiment

* Cantinflas com Cantinflas / Abelardo del Monte / Romeo
* María Elena Marqués com Julita Capulido / Julieta
* Ángel Garasa com Juanito / Fray Lorenzo
* Andrés Soler com Capuleto
* Emma Roldán com Señora Capuleto
* José Baviera com Paris

## Referències

* ↑ Balderston, González & López, p. 263.
* ↑ «Cantinflas: Romeo y Julieta». esadir.cat. [Consulta: 27 febrer 2024].

## Bibliografia

* Balderston, Daniel; González, Mike; López, Ana M. Encyclopedia of Contemporary Latin American and Caribbean Cultures. Routledge, 2002.
# Helena Fàbregas

Helena Fàbregas de Mora (Barcelona, 14 de desembre de 1947) és una il·lustradora que va treballar sota el pseudònim d'Helenita i es va especialitzar en contes infantils i nines retallables.

## Biografia

Helena Fàbregas va néixer a Barcelona i va aprendre l'ofici d'il·lustradora del seu pare, el també dibuixant i cartellista Ricard Fàbregas. Començà a treballar en el camp de la il·lustració per a l'agència de publicitat Izquierdo Nogueras. En aquesta agència es creà un departament de cine publicitari en el qual Hipòlit Andreu portava la secció del dibuix animat. Helena Fàbregas començà a col·laborar amb aquest departament i acabà vinculada professionalment i personalment amb Hipòlit García Andreu. Amb ell tirarà endavant l'Studio Andreu i combinarà les tasques de l'estudi d'animació amb la de il·lustradora per a editorials com Roma, que a partir dels anys setanta del segle xx farà famoses les seves nines retallables. Com a il·lustradora de contes infantils, publica l'any 1978 a l'editorial Roma una sèrie de reculls de contes sota els títols Basar de contes, Estol de contes i Garba de contes. El 2017 va participar en el II Fòrum d'animació: Dones i animació, la indústria des dels marges.

## Referències

* ↑ Barjau, Santi «Dos cartellistes i un destí: Francesc Fàbregas i Pujadas / Ricard Fàbregas i Fàbregas». Revista de Catalunya, 01-09-1998, pàg. 63-81.
* ↑ «Serie fans de Helenita y Andreu» (en castellà). Marga Lozano. [Consulta: 8 març 2017].
* ↑ Domínguez, Mónica. Las traducciones de la literatura infantil y juvenil en el interior de la comunidad interliteraria específica española (1940-1980) (en castellà). 2008. Santiago de Compostela: Universidad Santiago de Compostela, p. 696.
* ↑ Fàbregas, Helena; Morraja, Jordi «L'animació dels anys vuitanta i el cas de l'Studio Andreu». GREDITS 06, 2017, pàg. 158. Arxivat de l'original el 2018-03-07 [Consulta: 6 març 2018]. Arxivat 2018-03-07 a Wayback Machine.
# Resolució 2108 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2108 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de juny de 2013. Després de considerar un informe del Secretari General Ban Ki-moon, sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va prorrogar el seu mandat per uns altres sis mesos, fins al 31 de desembre de 2013.
El Consell va assenyalar que la situació a l'Orient Mitjà es mantenia tibant, i que no es veien millores a curt termini. També s'havia violat algunes vegades l'acord sobre la retirada de tropes de l'àrea d'observació i s'havien produït batalles intenses en les quals havien estat ferits cascos blaus. D'altra banda, alguns incidents que havien involucrat cascos blaus van ser fortament condemnats per grups armats d'oposició sirians.
El Consell de Seguretat va demanar la implementació de la Resolució 338 (1973) que exigia la celebració de negociacions entre les parts per a la solució pacífica de la situació a l'Orient Mitjà.

## Referències

* ↑ ONU. «SC extends mandate of observer force monitoring ceasefire between Israel, Syria until 31 december 2013», 27-06-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Eudemó

Eudemó és el nom dels següents personatges:
* Eudemó d'Egipte esportista egipci
* Eudemó d'Alexandria, esportista grec d'Alexandria
* Eudemó de Pelúsion, escriptor grec
# Capella de Mas Perpinyà

La Capella de Mas Perpinyà és una obra de Pardines (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

En el veïnat de l'Orri hi trobem la capelleta de Sant Martí adossada a can Perpinyà. Es tracta d'una edificació senzilla d'una sola nau, amb portal rectangular i un petit campanar d'espadanya.

## Història

La història de la capella va lligada a la història del mas. No ha tingut mai la consideració de parròquia. En el dietari de Puigcerdà es diu que el 1280 ja era coneguda i que fou consagrada juntament amb les capelles de Sant Esteve i Santa Magdalena.

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 «Capella de Mas Perpinyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Macías

Macias o Macías és el nom dels següents personatges:
* Macías O Namorado (~1340-70), joglar de Padrón
* Carlos Fuentes Macías (Ciutat de Panamà, 1928), advocat i escriptor mexicà
* Francisco Macías Nguema (Nsegayong, 1924 - Malabo, 1979), polític i dictador equatoguineà
* Israel Castro Macías (1980, Ciutat de Mèxic), futbolista mexicà
* Ivana Baquero Macías (Barcelona, 1994), actriu i escriptora
* Manuel Martínez Risco y Macías (Ourense, 1888 - París, 1954), científic i polític gallec
* Pere Macias i Arau (Olot, 1956), polític català
* Reinaldo Macías, tenor cubà
* Rodolfo Fattoruso o Rodolfo Bernabé Macías Fattoruso (Montevideo, 1953), crític literari, assagista i editor uruguaià
* Raquel del Rosario Macías (1982, Gran Canària), vocalista espanyola
* 'Macías', és el nom d'una òpera escrita pel compositor porto-riqueny Felipe Gutiérrez i Espinoza (1825-1899).
# Romeoville

Romeoville és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2006 tenia 36.837 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Romeoville tenia 21.153 habitants, 6.764 habitatges, i 5.384 famílies. La densitat de població era de 562,9 habitants/km².
Dels 6.764 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,8% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 20,4% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 11,8% entre 18 i 24, un 37,7% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.738 $ i la renda mediana per família de 63.320 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.267 $ mentre que les dones 29.724 $. La renda per capita de la població era de 21.221 $. Aproximadament l'1,1% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Romeoville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Romeoville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Signari del Tos Pelat

El signari del Tos Pelat (Montcada, Horta Nord) és, en realitat, un conjunt de fragments de signaris ibèrics nord-orientals duals distribuïts en dues làmines de plom de forma característica que van aparèixer enrotllades una dins de l'altra el 2003 en un context domèstic de la darrera fase del jaciment del Tos Pelat, de la primera meitat del s. IV aC. Els diferents fragments del signari estan organitzats per parelles de variants d'un mateix signe, en què, excepte en un cas, la variant que porta un traç més, la variant complexa, la sorda en el cas de les oclusives dentals i velars, apareix davant de la variant simple, la sonora en el cas de les oclusives dentals i velars. La làmina A presenta quatre línies de text a la cara 2 (A2a1 i A2b1 en el text més antic i A2a2 i A2b2 en el més modern) en forma de palimpsest i que repeteixen la mateixa seqüència amb un cert decalatge, mentre que la cara 1 només en presenta dues (A1a i A1b), tal com passa a la làmina B amb una línia de text a cada cara (B1 i B2).
* A2a1 ---]kigiúutodo[…][---
* A2b1:---]+ga++++tadatedeéekugu[---
* A2a2 ---]ŕřkigiúutodo+[..][---
* A2b2: ---]+datatedeéetudukugu[---
* A1a ---]tu[.]++áakí+[-]+íitidióo[---
* A1b ---]++bol
* B1 ---]nóokogo+[---
* B2 ---]tadata+++ke+++[---
Aquest signari presenta característiques similars al signari del Castellet de Bernabé, amb el qual comparteix la característica de presentar dualitats no sols en les oclusives dentals i velars, sinó també en les vocals i en algunes consonants contínues. Amb posterioritat, s'han publicat dos signaris rupestres de la Cerdanya, un de Ger i un altre de Bolvir, que només presenten dualitats en les oclusives dentals i velars. L'ordre dels signes no coincideix exactament amb cap dels altres signaris ibèrics coneguts, ni tampoc amb el que es derivaria del signari d'Espanca, del grup meridional, que era l'únic signari paleohispànic conegut fins a l'aparició d'aquests signaris ibèrics. Aquestes dues làmines no sembla que s'usessin en activitats relacionades amb l'aprenentatge de l'escriptura, sinó que es pensa que podrien tenir una funció votiva, tal com passa amb abecedaris d'epigrafies contemporànies a la ibèrica.

## Bibliografia

* Burriel, J. Mª, Mata, C., Ferrer i Jané, J, Ruiz, A.L. Velaza, J., Peiró, Mª A., Roldán, C., Murcia, S., Doménech, A. (2011): «El plomo escrito del Tos Pelat (Moncada, Valencia) », Palaeohispanica 11, pp. 191-224.
* Ferrer i Jane J. (2013): «Els sistemes duals de les escriptures ibèriques», Palaeohispanica 13, pp. 451-479.
* Velaza, J. (2012): «Inscripciones paleohispánicas con signarios: formas y funciones», E.L.E.A 12, pp. 151-165.
# I.O.I

I.O.I és un grup de música pop sud-coreà compost per un grup femení de onze integrants format per YMC Entertainment el 2016 que ha publicat els disc Chrysalis (2016).