OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Javier Sólo

Javier Sólo, nom artístic de Xavier Segura i Guerrero (Terrassa, 12 de juliol de 1975), és un cantant català de música pop i rock.

## Trajectòria

Va començar a actuar el 2005 amb el nom Javier Sólo y Sus Malas Costumbres per a impulsar projectes socioculturals de cooperació. El 2012 es va establir a Lleida per a compaginar la seva carrera musical amb els estudis del grau en Educació Social.
El 2014 va gravar Amores en la cola del paro i el 2016, juntament amb Imprudentes, va presentar el disc Parece mentira. Després va començar la seva carrera en solitari i va publica el disc Mejor Sólo y bien acompañado (Temps Record, 2018). En el projecte hi col·laboren 43 artistes, entre ells Litus, Lichis i Daniel Higiénico.
El 2018 va fundar el grup La Banda del Vecino, amb el qual va fer una gira i va editar un nou treball, titulat Un buzo en el espacio (Rock Estatal Records, 2019), produït per Dani Ferrer de Love of Lesbian. El 2020 va publicar Cuando mi alma es un cancionero, tu cara es un poema, un llibre que repassa els quinze anys de trajectòria musical acompanyat d'un CD amb 17 temes inèdits, remasteritzats, noves mescles i rareses.
El 2021 va llançar un EP en acústic produït per Ricardo Marín titulat La revolución de los corazones sin planchar, i el 2022 l'LP titulat Un buzo en América, produït per Carlos Narea i amb les col·laboracions de Jenny and the Mexicats, Los Daniels, Fernando Madina (de Reincidentes), Rebeca Jiménez, Miguel Ángel Escrivá (de Santero y Los Muchachos) i Nacho Taboada.

## Discografia

* Amores en la cola del paro (2014)
* Parece mentira (2016)
* Mejor Sólo y bien acompañado (2018)
* Un buzo en el espacio (2019)
* Cuando mi alma es un cancionero, tu cara es un poema (llibre + disc, 2020)
* La revolución de los corazones sin planchar (2021)
* Un buzo en América (2022)
* El astronauta que soñaba con estrellas de mar (2024)

## Referències

* ↑ «El cantant i guitarrista Javier Sólo, establert a Lleida des del 2012». Diari Segre, 14-02-2019. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Sólo grava nou disc en solitari a Terrassa - monterrassa.cat». Món Terrassa, 10-09-2017. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Solo i Los imprudentes presenten el disc Parece Mentira». Nació Digital, 19-03-2016. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Sólo presenta mañana su nuevo trabajo en The Cavern». Diari de Terrassa, 30-11-2018. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Sólo publica un nou EP, “Un buzo en el espacio”». Diari de Terrassa, 08-01-2020. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Sólo publica disco-libro resumen de su carrera». Mondo Sonoro, 06-12-2020. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Sólo a Los conciertos de radio 3 en la 2 - mondosonoro.com». RTVE, 29-10-2021. [Consulta: 16 febrer 2023].
* ↑ «Javier Sólo nos presenta 'Un Buzo en América': el disco que grabó "mientras se acababa el mundo"». Rock FM, 15-11-2022. [Consulta: 16 febrer 2023].
# Denis Verschueren

Denis Verschueren (Berlaar, 11 de febrer de 1897 - Lier, 18 d'abril de 1954) va ser un ciclista blega que fou professional entre 1923 i 1939. Al llarg de la seva carrera aconseguí 30 victòries, entre les quals destaquen dues París-Tours, un Tour de Flandes, una Volta a Bèlgica i una París-Brussel·les.

## Palmarès

* 1923
** 1r al Trofeu de Provença
** 1r del Premi de Gembloux
* 1924
** 1r del Gran Premi de Brasschaat
** 1r a la Saint Brieuc-Brest-Saint Brieuc i vencedor d'una etapa
* 1925
** 1r a la París-Tours
** 1r a la Volta a Bèlgica i vencedor de 3 etapes
** 1r al Circuit del Centre
* 1926
** Campió de Bèlgica de contrarellotge per equips
** 1r al Tour de Flandes
** 1r a la París-Brussel·les
** 1r a la París-Longwy
** Vencedor d'una etapa de la Saint Brieuc-Brest-Saint Brieuc
* 1927
** 1r del Circuit de l'Alta Viena
* 1928
** 1r a la París-Tours
** 1r del Premi d'Ekeren
** 1r del Premi de Luyterhagen
* 1929
** Campió de Bèlgica de contrarellotge per equips
** 1r del Gran Premi d'Hesbaye
** 1r del Gran Premi de Huy
** 1r del Premi d'Heist-op-den-Berg
* 1930
** 1r al Grote Scheldeprijs
** 1r del Premi d'Itegem
* 1932
** 1r del Premi de Vilvorde
* 1933
** 1r del Premi de Tirlemont
** 1r del Premi de Paal

### Resultats al Tour de França

* 1928. Abandona (6a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès de Denis Verschueren Arxivat 2007-10-30 a Wayback Machine. (francès)
# Keyes (Califòrnia)

Keyes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 4.575 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Keyes tenia 4.575 habitants, 1.391 habitatges, i 1.065 famílies. La densitat de població era de 615,5 habitants/km².
Dels 1.391 habitatges en un 43,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 23,4% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,1% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.734 $ i la renda mediana per família de 34.444 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.787 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era d'11.865 $. Entorn del 19,5% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Keyes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Keyes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Elgin (Arizona)

Elgin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 309 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elgin tenia 309 habitants, 123 habitatges, i 86 famílies La densitat de població era de 2,5 habitants/km².
Dels 123 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,2% hi vivien parelles casades, en un 4,1% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 32% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.167 $ i la renda mediana per família de 66.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.500 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 27.909 $. Aproximadament el 9,8% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Apogonichthyoides umbratilis

Apogonichthyoides umbratilis és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4,1 cm de llargària màxima.
* 9 espines i 9-10 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8-9 radis tous a l'anal.
* Taca negrosa a la primera aleta dorsal.
* 5 bandes marronoses al cos i el peduncle caudal.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima tropical que viu entre 10 i 40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Índic oriental fins al Pacífic occidental: Austràlia Occidental, Indonèsia, Brunei i Palau.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith, J. L. B., 1949. The sea fishes of southern Africa. Central News Agency, Ltd., Ciutat del Cap. The sea fishes of southern Africa.: 1-550, 102 pls.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fraser, T. H. & Allen, G. R., 2010. Cardinalfish of the genus Apogonichthyoides (Smith, 1949) (Apogonidae) with a description of a new species from the West-Pacific region. Zootaxa, 2348: 40-56.
* 1 2 3 4 «Apogonichthyoides umbratilis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Fraser, T. H. & Allen, G. R., 2010.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lérmontovo

Lérmontovo - Лермонтово (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants del Caucas occidental, a la vora esquerra del riu Xapsukho, a 34 km al nord-oest de Tuapsé i a 83 km al sud de Krasnodar.
Pertany al municipi de Tenguinka.
# Medicament receptat

Un medicament receptat o medicament amb recepta mèdica (o medicament de prescripció o fàrmac receptat) és una forma farmacèutica que legalment requereix una recepta mèdica per ser dispensat. Per contra, els medicaments de venda lliure es poden obtenir sense recepta mèdica. La raó d'aquesta diferència està en el control de substàncies és la possibilitat potencial d'una mala utilització (en la venda lliure), com pot ser un abús de medicaments o prendre'l sense suficient educació o informació amb perill per la salut, o sense estar indicat o retardant un diagnòstic. Segons els països hi ha diferents definicions del que constitueix un medicament receptat, amb les conseqüències legals corresponents.
# Denise (cràter)

Denise és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 2 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim grec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2006.

## Referències

* ↑ «Denise». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Empar Vicent Sanahuja

Empar Vicent Sanahuja (les Alqueries, 1935 - Plana Baixa, 21 de novembre de 2008) fou una militant carlina, també coneguda com a Amparín.

## Biografia

Va nàixer a les Alqueries del Niño Perdido,(Plana Baixa) l'any 1935 i va morir soltera el 21 de novembre de 2008. Militant carlista des de la seua infantesa, seguint la tradició dels seus pares,evolucionà al mateix ritme que ho feia el Partit i la dinastia proscrita dels Borbó-Parma, pels qui tenia una especial predilecció. Pertanyia a una família de llauradors pobres com ho va ser ella tota la vida, incrementada per causa de la seua malaltia crònica.
Tanmateix, la seua inquietud intel·lectual la va inclinar cap a la fotografia, la poesia i també cap al periodisme, al qual va dedicar gran part de la seua vida com a corresponsal de Levante de Castelló, Castellón Diario, i Heraldo, i com a col·laboradora també de Laplanaaldia.com.
Durant els anys cinquanta, seixanta i setanta, la seua activitat política en el si la Comunió Tradicionalista primer, i del Partit Carlista del País Valencià, després, va ocupar gran part de les seues activitats, organitzant i participant en tot tipus d'actes polítics. Durant l'últim franquisme, va organitzar i formar part de la Mesa Democràtica del seu poble amb un nodrit grup de carlistes locals. Estava totalment vinculada a les activitats culturals i festeres, raó per la qual va ser una de les més actives persones que van treballar per la segregació de les Alqueries que, fins a 1985, pertanyien al municipi de Vila-real. Per tot això, el municipi li va fer una homenatge l'any 2006.
Totes aquestes activitats li van permetre recopilar un munt de documentació formant un important arxiu que conté dibuixos, fotografies, negatius, enregistraments i retalls de premsa que, tot plegat, reflecteix diverses facetes de la vida social, cultural, esportiva, política, festiva i municipal del poble de les Alqueries. És especialment significativa la documentació fotogràfica, original e inèdita, referida a la lluita per la segregació i posterior constitució del municipi. Pocs mesos abans de la seua mort, a causa d'una llarga malaltia, va donar l'arxiu a Caixalqueries, a canvi de poder rebre una pensió vitalícia amb la que pogués viure dignament per tal de compensar les seues penúries econòmiques.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Empar Vicent Sanahuja». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# El cementiri dels llibres oblidats

El cementiri dels llibres oblidats (castellà: El cementerio de los libros olvidados) és una obra en quatre parts del novel·lista Carlos Ruiz Zafón. Conté els llibres L'ombra del vent (2004), El joc de l'àngel (2009), El presoner del cel (2012) i El laberint dels esperits (2017).
La sèrie de llibres s'ambienta a Barcelona, en diferents períodes del segle XX. El cementiri dels llibres oblidats és una biblioteca laberíntica mística que acull llibres estranys. Els personatges principals de la sèrie són Daniel Sempere, Fermín Romero de Torres i David Martín.
Totes les parts d'El cementiri dels llibres oblidats són històries separades i es poden llegir per separat i en qualsevol ordre.

## Referències

* ↑ «Ruiz Zafón: "El juego del ángel 'es más interesante que' La sombra del viento"» (en castellà). El Pais, 16-04-2008. [Consulta: 11 octubre 2016].
* ↑ «Zafón, en su nuevo laberinto barcelonés». .
# Léon Galvaing

Lucien Faucheux (Suresnes, 31 de desembre de 1902 - Saint-Cloud, 17 de març de 1963) va ser un ciclista francès que es dedicà al ciclisme en pista. Com amateur va guanyar una medalla de plata al Campionat del món de Velocitat de 1926 per darrere de l'italià Avanti Martinetti.

## Palmarès

* 1926
** Campió de França amateur de velocitat
* 1927
** Campió de França amateur de velocitat

## Referències

* ↑ «El holandés Moeskops campeón de professionales y Martinetti italiano de amateurs». Mundo Deportivo, 28-07-1926 [Consulta: 21 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Olga Sviblova

Olga Lvovna Sviblova (en rus: Ольга Львовна Свиблова, Moscou, URSS, 6 de juny de 1953) és una conservadora d'art, directora de cinema i administradora d'art. L'any 1966, va fundar la Moscow House of Photography, que més tard es convertiria en la Multimedia Art Museum de Moscou, de la qual va ser directora des de l'establiment de la institució.

## Biografia

Graduada de la Universitat Estatal de Moscou en psicologia, va obtenir més tard el doctorat en filosofia estudiant la psicologia en l'art. En els anys 70 va treballar com a escombriaire, per tenir, segons va dir, "una feina per a gent intel·ligent". En els anys 80, va crear documantals, guanyant molta fama tant a la Unió Soviètica com internacionalment. La primera exposició que va organitzar va ser l'any 1987, quan va participar en una mostra d'artistes soviètics emergents. Al llarg de la seva carrera de més de tres dècades, ha tingut cura de més de cinc-centes exposicions d'art visual contemporani i fotografia a Rússia, i internacionalment.
L'any 2007 i el 2009 va ser la conservadora del pavelló nacional de Rússia en la Biennal de Venècia.

## Premis

* Ordre de l'Amistat (2007), Rússia
* Cavallera, i oficial de la Legió d'Honor (2008, 2017), França
* Orde al Mèrit (2011), Itàlia

## Referències

* ↑ Sópova, Alexandra. «Multimedia Art Museum's director: Life as work of art» (en anglès), 21-12-2013. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Olga Sviblova» (en anglès). The Russia Forum 2012. Arxivat de l'original el 3 de gener 2018. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «First Person: Olga Sviblova» (en anglès). Financial Times. As told to Hannah Duguid. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Stites, Richard. Passion and Perception: Essays on Russian Culture. New Academia Publishing, 2010. ISBN 9780982806166.
* 1 2 Brownell, Ginanne «Russia's Photo Impresario». The New York Times [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Руководство» (en rus). www.mamm-mdf.ru. Arxivat de l'original el 2 de gener 2018. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Kallaway - Opening Minds» (en anglès). mediacentre.kallaway.co.uk. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Diverse Russian Art on Show at Venice Biennale | Arts and Ideas» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Официальный сайт Министерства культуры Российской Федерации - Свиблова Ольга Львовна, Директор Мультимедиа-арт-музея...» (en rus). mkrf.ru. Arxivat de l'original el 11 d’abril 2017. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Владимир Потанин стал Кавалером Ордена Почетного Легиона» (en rus). www.forbes.ru. [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ «Le onorificenze della Repubblica Italiana» (en italià). Segretariato generale della Presidenza della Repubblica-Servizio sistemi informatici- reparto. Quirinale. [Consulta: 2 gener 2018].

## Enllaços externs

* Olga Sviblova: Russian History Isn't just Made by Moscow or St. Petersburg
# Mike Sparken

Mike Sparken és el pseudònim de Michel Poberejsky (Neuilly sur Seine, prop de París, 16 de juny del 1930 - Beaulieu-sur-Mer, 21 de setembre del 2012) que va ser un pilot de curses automobilístiques francès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Va debutar a la sisena i penúltima cursa de la temporada 1955 (la sisena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 16 de juliol del 1955 el GP de la Gran Bretanya al Circuit d'Aintree.
Mike Sparken va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1, assolí un setè lloc com a millor posició.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | Posició | Punts |
| 1955 | Equipe Gordini | Gordini | Gordini | ARG | MON | 500 | BEL | HOL | GBR 7 | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Iúlia Martíssova

Iúlia Víktorovna Martíssova (en rus: Юлия Викторовна Мартисова) (Velikie Luki, óblast de Pskov, 15 de juny de 1976) va ser una ciclista russa, professional del 2000 al 2013. S'ha proclamat Campiona nacional en ruta el 2005 i el 2008.

## Palmarès

* 2001
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or
* 2004
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
* 2005
** Campiona de Rússia en ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 2008
** Campiona de Rússia en ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin
* 2012
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Adiguèsia

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Dido Kvaternik

Eugen Dido Kvaternik fou un general croat de l'Ústaixa, cap de la Ustaška nadzorna služba (UNS), el Servei de Seguretat Interna de l'Estat independent de Croàcia. En aquella època era considerat la segona personalitat de Croàcia, després d'Ante Pavelić. Abans de la Segona Guerra Mundial, va ser acusat de planificar l'assassinat d'Alexandre I.
Kvaternik va instituir un règim de terror contra els serbis de Croàcia, jueus, gitanos i altres "enemics de l'Estat", i es creu que va tenir una responsabilitat directa en les atrocitats comeses per l'Ústaixa contra aquests grups. Com Andrija Artuković, es va guanyar sovint el sobrenom del Himmler ústaixa. El 1943 ell i el seu pare Slavko Kvaternik, que va ser el ministre croat de la guerra, es van exiliar a Eslovàquia, i després de la guerra van fugir a l'Argentina amb l'ajuda de l'Església Catòlica. Des de l'Argentina, Kvaternik va continuar les seves activitats subversives contra Tito. Va reorganitzar els partidaris de l'ústaixa i va seguir publicant de forma activa, sense expressar cap penediment pels seus actes. Iugoslàvia va emetre múltiples sol·licituds d'extradició que van ser rebutjades, i Kvaternik mai va ser jutjat. Ell i les seves dues filles van morir en un accident automobilístic a l'Argentina el 1957. Les seves memòries van tornar a ser editades el 1995, amb l'ajut financer del Ministeri de Ciència i Tecnologia de Croàcia.

## Referències

* 1 2 (anglès) P. Ramet, Sabrina. The Independent State of Croatia 1941-45, Routledge, 2008, pp.24, 97, ISBN 0415440556,9780415440554
* ↑ (anglès) Goldstein,Ivo. Jovanović, Nikolina. Croatia: a history, C. Hurst & Co. Publishers, 1999, p. 137, ISBN 1850655251,9781850655251
* ↑ (anglès) MacDonald, David Bruce Balkan holocausts?: Serbian and Croatian victim-centred propaganda and the war in Yugoslavia, Manchester University Press, 2002, p.137, ISBN 0719064678, 9780719064678
# Elorrio

Elorrio és un municipi de la província de Biscaia, País Basc, pertanyent a la comarca del Duranguesat amb una població de 7.094 habitants (INE-2005). Limita al nord amb Berriz i Zaldibar; al sud amb Arrasate (Guipúscoa) i Aramaio (Àlaba); a l'est amb Elgeta i Bergara (Guipúscoa) i a l'oest amb Atxondo i Abadiño. L'extensió del municipi és de 37,40 km² pel que la densitat poblacional és de 189,67 hab./km² Aquesta vila va ser fundada, el 1359 per l'infant Tello, vintè Senyor de Biscaia i primer d'Aguilar de Campoo.

## Personatges il·lustres

* Juan de Arezpakotxaga, secretari d'estat amb Felip IV d'Espanya.
* Gabriel de Landa, religiós mercedari.
* Francisco Lucas de Arauna, militar, defensor d'Orà en 1732
* Manuel Plácido de Berriozabalbeitia, catedràtic a Granada i oïdor a Perú.
* Juan Ambrosio de Arrio, compositor musical.
* Valentí Berriotxoa, religiós màrtir i sant. Patró de Biscaia.
* Alejandro Goicoechea (1895-1984): enginyer dissenyador del tren Talgo.
* José Antonio Ardanza (1941): lehendakari entre 1985 i 1999.
* Alberto Leanizbarrutia Abaunza (1951): ciclista.
* Anne Igartiburu (1969): presentadora de televisió.
* Garikoitz Basauri Amezua (1974): futbolista.
* Iñigo Agirre Kerexeta (1942): Diputat entre 1977 i 1984 i Parlamentari Basc 1984-1991
# Elgg

Elgg és una plataforma de serveis de xarxa social de codi obert que ofereix la creació de blogs, treball en xarxa, comunitat, recol·lecció de notícies via canals d'informació web i intercanvi d'arxius. Tot pot ser compartit entre els usuaris, utilitzant els controls d'accés i pot ser catalogat mitjançant etiquetes.
Elgg va ser iniciat originalment per Ben Wedmuller i David Tosh. Posteriorment van fundar l'empresa Curverider per continuar el desenvolupament del programari i vendreserveis relacionats. El 2009, Werdmuller es va retirar i va començar Outmap. La primera versió va ser realitzada el 18 d'agost de 2008. Va ser reescrita des de zero i amb diverses característiques noves de gran abast com are: un nou model de dades; importar/exportar; suport per OpenDD i més.
Elgg està llicenciat sota la GPL, i corre sobre la plataforma LAMP (Linux, Apache, MySQL i PHP). Els detalls es poden trobar en la pàgina web del projecte.
El 2008 el periodista de codi obert Mayank Sharma va escriure el llibre La xarxa social Elgg (Elgg Social Networking) i s'aplica a les versions 0.x. El llibre està recolzat pel director tècnic Ben Werdmuller.
L'agost de 2008, Elgg va ser nomenada com la millor plataforma social de treball en xarxa de codi obert per InfoWorld.

## Referències

* ↑ Povey, Marcus. «Importar i exportar en Elgg 1.0» (en anglès). marcus-povey.co.uk, 31-07-2008. [Consulta: 21 desembre 2018].
* ↑ «OpenDD». Arxivat de l'original el 2016-11-17. [Consulta: 22 setembre 2016].
* ↑ «Elgg Social Networking» (en anglès). PACKT Books, 01-03-2008. [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ «El director técnico de Elgg respalda el libro de Sharma» (en anglès). Amazon.com. [Consulta: 21 desembre 2018].
* ↑ «Elgg was voted best open source social networking platform in 2008.» (en anglès). elgg.org. [Consulta: 21 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Elgg - Lloc web oficial