OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luce Irigaray

Luce Irigaray (Blaton (actualment integrat a Benissart, Bèlgica), 1930), és una filòsofa, lingüista i psicoanalista que ha estat un dels referents del moviment feminista francès.

## Biografia
### Inicis

Va estudiar Filosofia a la Universitat de Lovaina i va donar classes a un institut de Brussel·les durant uns anys. Es va traslladar a París per ampliar els seus estudis. L'any 1961, es va Llicenciar en Psicologia i, el 1962, en Psicopatologia, per la Universitat de París. Durant els anys 1962-1964, va treballar al Consell Nacional d'Investigacions científiques de Bèlgica i al CNRS francès. L'any 1968 es va doctorar en Lingüística. Entre 1970 i 1974 va ensenyar a la Universitat de Vincennes. Durant aquest temps també va ser membre de l'Escola Freudiana de París, creada per Jacques Lacan, on va formar com a Psicoanalista.

### Pensament

A la seva tesi doctoral, “Speculum d'autre femme”, publicada el 1974, barreja alguns dels camps en els que s'havia format: filosofia, psicoanàlisi i feminisme. Irigaray critica la visió falocèntrica pròpia dels discursos filosòfics i psicoanàlítics que han exclòs tradicionalment a les dones. L'obra no va ser ben rebuda a la Universitat de Vincennes i l'autora va haver d'abandonar el seu treball com a professora. En els seus escrits posteriors, va aprofundir en la seva crítica a les teories de Lacan. Durant les dècades del 1980 i 1990 Írigaray va treballar com a professora de Filosofia a la Universitat Erasme de Rotterdam i com a professor emèrit de Filosofia de la Universitat de Liverpool. Les publicacions de Luce Irigaray van tenir una àmplia acceptació en l'àmbit del feminisme i una gran difusió en el plànol internacional. El seu treball va influir en el moviment feminista francès i en l'italià. Durant els anys 90 Irigaray va fer estudis, pel Consell Nacional d'Investigacions Científiques de París, sobre diferències de llenguatge entre homes i dones.

## Bibliografia

* Speculum d'autre femme (1974)
* Ce sexe qui n'est pas un (1977)
* Éthique de la différence sexuelle (1984)
* Parler n'est jamais neutre (1985)
* Je, tu, nous: Pour une culture de la différence (1990)
* J’aime à toi (1992)
* Être deux (1997)
* Entre Orient et Occident (1999)

## Referències

* ↑ «Luce Irigaray (1932—)» (en anglès). Internet Encyclopedia of Philosophy. [Consulta: 31 octubre 2015].
* ↑ Guerra, María José. 20 pensadoras del siglo XX. Oviedo: Nobel, 2006, p. 39-58.
* ↑ «Concept and Form: The Cahiers pour l'Analyse and Contemporary French Thought». Centre for Research in Modern European Philosophy (CRMEP) and Kingston University’s Faculty of Arts and Social Sciences. [Consulta: 31 octubre 2015].

## Vegeu també

* Essencialisme estratègic
# Lluïsa Giró i Marsal

Lluïsa Giró i Marsal (Badalona, 29 de març de 1921 – Badalona, 14 de juliol de 2015) va ser una jugadora de basquetbol catalana.
En la seva infantesa va fer múltiples sortides a la neu, excursions per la muntanya i pel mar, on va aprendre a nedar sola. Va practicar atletisme durant la Segona República, defensant els colors de Palestra i l'Institut-Escola de la Generalitat de Catalunya. En aquest darrer institut, va ser formada en la pràctica de l'excursionisme, l'atletisme i el bàsquet. Durant la Guerra Civil va participar en una competició d'atletisme a Paris el 1938 i un any després va participar en els campionats universitaris de Madrid. Després de la Guerra Civil i la clausura de l'institut per les autoritats franquistes com també la dificultat de continuar practicant l'atletisme, va dedicar-se plenament al bàsquet i ingressà a la Unió Gimnàstica i Esportiva de Badalona. Va participar en les competicions d'Educación y Descanso amb la denominació de l'empresa familiar Ezequel Giró. Va participar en una competició amb el SEU a Torino Itàlia el 1948. Durant la seva carrera esportiva, va combinar el bàsquet amb l'excursionisme. Va retirar-se a principis de la dècada del 1950, tot i que la natació recreativa no la va deixar de practicar. Després de casar-se i se'n va anar a viure a Veneçuela, on van néixer la primera dels seus fills. En tornar a Badalona van néixer tres fills més. Ocupar-se de la quitxalla va ocupar el seu temps. A la mort del seu marit, va escriure el llibre Recordant on explica de forma autobiogràfica l'etapa que va des del seu naixement fins a esposar-se.
Entre d'altres reconeixements, l'any 1996 fou nomenada històrica del Basquet Català per la Fundació del Bàsquet Català i el 2017 un estany del barri de Canyadó de Badalona fou anomenat en honor seu.

## Referències

* 1 2 «Lluïsa Giró i Marsal». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Ribalta Alcalde, Maria Dolors. Dones, esport i dictadura: la memòria oral d'esportistes catalanes durant la primera etapa del franquisme 1939-1961 (tesi). Barcelona: Universitat Ramon Llull, 21-01-2016, p. 536-539 [Consulta: 4 febrer 2020].
* ↑ «Badalona posa noms als carrers i places dels nous espais urbanitzats al barri de Canyadó i al voltant del port». Ajuntament de Badalona, 03-08-2017. [Consulta: 5 juliol 2019].
# Luci Munaci Planc (cònsol any 13)

Luci Munaci Planc (en llatí Lucius Munatius Plancus), va ser un magistrat romà. Era fill de Luci Munaci Planc (cònsol 42 aC) (Lucius Munatius L. F. L. N. Plancus). Formava part de la gens Munàcia i era de la família dels Planc.
Va ser cònsol l'any 13 amb Gai Sili. A l'any següent, després de la mort d'August, el senat romà el va enviar a posar fi al motí de les legions de Germània al territori dels ubis i es va escapar per ben poc de morir a mans dels amotinats.

## Referències

* ↑ Ronald Syme, The Augustan Aristocracy (1986), pg. 97. n.21 and 22.
* 1 2 Velleius Paterculus, J. C. Yardley, Anthony A. Barrett, The Roman History: From Romulus and the Foundation of Rome to the Reign of the Emperor Tiberius (2011), pg. 147, n.411
# Lluís Ferran de Prússia (cap de la casa reial de Prússia)

Lluís Ferran de Prússia, cap de la casa reial de Prússia (Potsdam 1907 - Bremen 1994. Príncep de Prússia i d'Alemanya amb el doble tractament d'altesa reial i imperial que esdevingué cap de la casa reial de Prússia a partir de l'any 1951 i fins a la seva mort.
Nascut el dia 9 de novembre de l'any 1907 al Palau de Marbre de Potsdam, sent fill del príncep hereu Guillem de Prússia i de la duquessa Cecília de Mecklenburg-Schwerin. Lluís Ferran era net per via paterna del kàiser Guillem II de Prússia i de la princesa Augusta Victòria de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg i per via materna del gran duc Francesc Frederic III de Mecklenburg-Schwerin i de la gran duquessa Anàstasia de Rússia.
En el moment del seu naixement era considerat el tercer de la llista successòria al tron prussià, darrere del seu pare, el príncep hereu Guillem de Prússia, i el seu germà, el príncep Guillem. Ara bé, la renúncia del seu germà gran l'any 1933 per tal de contraure matrimoni morganàticament amb l'aristòcrata alemanya Dorotea von Salvati, li permeteren esdevenir hereu del drets dinàstics al tron de Prússia.
Lluís Ferran s'educà primerament al Palau Reial de Berlín i posteriorment a la prestigiosa Humbolt Universitat de Berlín. A diferència de la majoria de prínceps prussians no rebé instrucció militar i orientà la seva carrera cap al món dels negocis. Al llarg de la dècada dels anys 1930 passà una temporada a Detroit treballant com a executiu de la multinacional Ford. Allà conegué a Franklin Delano Roosevelt amb qui trevà amistat.
L'any 1933, arran de la renúncia dinàstica del seu germà gran hagué de retornar a Alemanya. A Alemanya s'incorporà a la indústria aeronàutica nacional però fou apartat, pel mateix Adolf Hitler, de tota activitat relacionada amb l'aparell militar prussià.
Lluís Ferran no combregà mai amb les idees nacionalsocialitstes, a diferència d'altres membres de la Casa dels Hohenzollern, i fins i tot, arribà a participar en el complot contra Hitler del 20 de juliol de 1944.
L'any 1938 es casà amb la gran duquessa Kira de Rússia, filla del gran duc Ciril de Rússia i de la princesa Victòria Melita del Regne Unit. Se celebraren dues cerimònies, una primera a Potsdam sota el ritu ortodox i una segona cerimònia de ritus luterà a Haus Doorn.
La parella tingué set fills:
Malgrat el seu matrimoni amb la gran duquessa Kira de Rússia, al príncep Lluís Ferran se li atribuí una relació amorosa amb el príncep Jordi del Regne Unit, duc de Kent, i espòs d'una cosina en primer grau de Kira.
Després de la reunificació alemanya l'any 1990, el príncep Lluís Ferran decidí traslladar les restes de diversos membres de la família Hohenzollern al Panteó Imperial de Berlín.
# Lluís Ferran de Prússia

Lluís Ferran de Prússia és el nom dels següents personatges:
* Lluís Ferran de Prússia (cap de la casa reial de Prússia) (1907 - 1994).
* Lluís Ferran de Prússia (príncep de Prússia) (1944 - 1977).
# Lluís Ferran Pérez Seguí

Lluís Ferran Pérez Seguí (Alacant, 27 de novembre de 1936 - Calonge i Sant Antoni, 14 de juliol de 2020) fou un jugador d'hoquei sobre patins i publicista català.
Començà la seva trajectòria esportiva amb catorze anys al Club Creu Roja, fins que amb setze anys passà a formar part de la secció juvenil del Futbol Club Barcelona, des del qual, posteriorment, passà al Cercle Barcelonista i al Club Sagrada Família de Terrassa. El 1957 tornà al FCB. En el club blaugrana hi estigué cinc anys alternant el primer equip amb el reserva. El 1958 guanyà un Campionat d'Espanya i el 1960 el Campionat de Catalunya. Després jugà en el Club Esportiu Laietà, el Club Patí Vic i una altra vegada al Club Sagrada Família de Terrassa, oficialment SFERIC Terrassa. El 1993 va ser nomenat director comercial d'El Mundo Deportivo. Va formar part de la Junta de govern del Col·legi de Publicitaris i Relacions Públiques de Catalunya des dels anys noranta. L'any 2003 s'incorporà a la companyia com a Publipress Media, la central de vendes publicitàries del Grup Godó, exercint de director de publicitat de La Vanguardia substituint a David Conill en el càrrec. Va estar casat amb la patinadora i tennista Maria Mercè Guix Genobart, fins a la seva mort el gener del 2020.

## Referències

* 1 2 «Lluís Ferran Pérez Seguí». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «El Col·legi de Publicitaris i Relacions Publiques de Catalunya se renueva». El Publicista, 26-07-2013 [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «Nombramientos en el área comercial de “El Mundo Deportivo”». La Vanguardia (Hemeroteca), 05-12-1993, pàg. 5 [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ Sandoval, Josep «Los profesiónales de la publicidad se reúnen en una noche con sabor olímpico». La Vanguardia (Hemeroteca), 16-07-1992, pàg. 5 [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Pere Caba ha sido nombrado director general de Publipress Media, la central de ventas publicitarias del Grupo Godó, mientras que Lluís Ferran Pérez-Seguí se ha incorporado a esta misma compañía en calidad de director de Publicidad de “La Vanguardia”. Pérez-Seguí sustituye a David Conill». La Vanguardia (Hemeroteca), 06-03-2003, pàg. 11 [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Necrològica: Maria Mercè Guix Genobart». La Vanguardia, 15-01-2020 [Consulta: 19 gener 2020].
# Lorenzo

Lorenzo és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.372 habitants 472 habitatges, i 353 famílies. La densitat de població era de 514,3 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Lorenzo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lorenzo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Lorenzo-Víctor Paret y Guasp

Lorenzo-Víctor Paret y Guasp (Alacant, 1879 – Madrid, 24 de setembre de 1954) fou un economista valencià, assessor ministerial i acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
Es va graduar en Comerç a Madrid amb Premi Extraordinari el 1897, i va exercir com a professor de dret mercantil a l'Escola Central de Comerç de Madrid. Alhora, va ocupar alts càrrecs en el Consell Superior d'Emigració, en la Secretaria General de l'Institut de Comerç i Indústria i com a representant de la Federació d'Indústries Nacionals en el Consell d'Economia Nacional fins a la seva desaparició en 1940. Alhora, fou assessor del primer ministre Raimundo Fernández Villaverde entre març de 1899 i juny de 1905. En 1916 va proposar la creació d'un impost sobre la renda i en 1934 va participar en els debats de la Societat per al Progrés Social a Ginebra, on va proposar reduir la jornada laboral setmanal de 48 hores.
En 1950 fou proposat com a acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques, i va ingressa el 25 de novembre de 1952 amb el discurs El equilibrio económico y el progreso social. Va impartir conferències a l'Ateneo de Madrid, a la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació i a diverses cambres de comerç. També ha escrit tractats sobre comptabilitat i càlcul mercantil.

## Obres

* Los valores mobiliarios y el impuesto de superdividendos. Ensayo de reforma en la distribución de la riqueza, Madrid, Imprenta Clásica Española, 1913
* Encarecimiento de la vida en los principales países de Europa y singularmente en España. Sus causas, Madrid, Jaime Ratés, 1914;
* Modificaciones que en el actual sistema tributario español exigen las condiciones de la vida social moderna, Madrid, Jaime Ratés, 1916
* Vademécum de cálculos mercantiles, Madrid, Hijos de Tello, 1919
* El Estado y el Banco de España. Política fiduciaria y participación en los beneficios, Madrid, 1921
* Plan de una política moderadora de las Crisis económicas. Informe presentado a la Asociación Internacional de lucha contra el paro, Madrid, 1924
* Los ciclos económicos y el control del crédito, Madrid, Sobrinos de la Sucesora de M. Minuesa de los Ríos, 1925
* La estabilización de la peseta, Madrid, Ramona Velasco, 1929
* Dinero, Rentas y Paro, Madrid, Gráfica Universal, 1931
* Un punto de vista independiente ante la reducción de la jornada de trabajo, Madrid, Sobrinos de M. Minuesa de los Ríos, 1933
* El interés simple. Estudio de sus aplicaciones en los negocios: interés, descuento, cuentas corrientes, Madrid, Librería General de Victoriano Suárez; 1940
* Problemas de cálculo mercantil, Madrid, Dossat, 1941;
* Contabilidad de empresas, Madrid, Dossat, 1942;

## Referències

* ↑ Lorenzo-Víctor Paret y Guasp, a la Reial Acadèmia de la Història
* ↑ «Medalla 22 de la RaCMYP». Arxivat de l'original el 2017-02-14. [Consulta: 2 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Lorenzo-Víctor Paret y Guasp a Google Books
# Lorenzo Abad Martínez

Lorenzo Abad Martínez (València, 1941 - Múrcia, 21 de març de 2013) fou un obstetre i ginecòleg valencià.
Nascut en una família de quatre generacions de ginecòlegs, es llicencià en medicina per la Universitat de València el 1964, amb premi extraordinari, trenta matrícules d'honor, premis López Sancho i Nacional. Es doctorà en el Real Colegio de San Clemente de los españoles de Bolonya (Itàlia) el 1966, amb estades formatives a Graz (Àustria) i Boston (EUA; obtingué el grau de doctor amb els premis Vittorio Emmanuele II (extraordinari del doctorat) i Luigi Borsé de la Universitat de Bolonya.
A partir de llavors començà la seua formació com a ginecòleg en l'Hospital Clínic de València, on fou deixeble de Francisco Bonilla Martí. El 1968 guanyà l'oposició de professor ajudant de classes pràctiques, i el 1972 fou nomenat cap de servei per concurs de mèrits. Així mateix obtingué, també per oposició, una plaça de cap clínic de la Maternitat de València. En 1972 i 1975, oposità amb èxit a les places de professor agregat d'Obstetrícia i Ginecologia, i posteriorment de catedràtic de la Facultat de Medicina de la Universitat de Múrcia. Posteriorment fou nomenat cap de servei, i després cap de departament, en l'Hospital Virgen de la Arrixaca de Múrcia.
Fou president científic de la Societat Espanyola de Ginecologia i Obstetrícia (SEGO), de la qual fou vicepresident primer entre el 1980 i el 1983. També presidí la Societat Hispanoalemanya de Ginecologia, entre el 1991 i el 1994. Fou acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Múrcia i soci d'honor de les societats ginecològiques murciana, canària, hispanoalemanya i espanyola.
Publicà més de dos-cents articles, més de trenta dels quals en revistes d'impacte màxim. També publicà diversos capítols en monografies. Els temes a què dedicà els seus estudis foren la placenta i l'anatomia patològica, durant els anys seixanta i setanta. Anys després, a Múrcia, dedicà la seua atenció a diversos aspectes de l'especialitat, com ara el líquid amniòtic, la presentació en sang fetal del lactat, la glucosa i altres substàncies, endocrinologia ginecològica, menopausa, contracepció i especialment cirurgia i oncologia ginecològiques. En aquest darrer aspecte, destaquen les més de sis-centes operacions de Wertheim realitzades en el transcurs de més de trenta anys.

## Referències

* ↑ Real Academia de Medicina y Cirugía de Murcia: Ilmo. Sr. D. Lorenzo Abad Martínez

## Enllaços externs

* «Un libro recoge las reflexiones de los 10 ginecólogos españoles más influyentes de las últimas décadas», teinteresa.es, 29/10/2012.
* García, Dionisia. «En recuerdo del doctor Abad». La Verdad [Murcia], 17-04-2013 [Consulta: 1r juny 2020].
# Lobanovita

La lobanovita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la devitoïta. Rep el nom en honor del doctor Constantin V. Lobanov, un geòleg rus que va treballar a la península de Kola.
Va ser descrita per primera vegada el 1959 com "astrofil·lita fibrosa de color groc clar i verdós" per E.I. Semenov, amb unes mostres del mont Kukisvumtxorr (Rússia), rebent els noms astrofil·lita de magnesi i magnesioastrofil·lita.

## Característiques

La lobanovita és un silicat de fórmula química K₂Na(Fe$^{2+}$₄Mg₂Na)Ti₂(Si₄O₁₂)₂O₂(OH)₄. Es tracta d'una espècie publicada per primera vegada el 1963, i aprovada i rebatejada per l'Associació Mineralògica Internacional al nom actual l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lobanovita pertany a «09.DC - Inosilicats amb ramificacions de 2 cadenes senzilles periòdiques; Si₂O₆ + 2SiO₃ Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: astrofil·lita, hidroastrofil·lita, kupletskita, niobofil·lita, zircofil·lita, kupletskita-(Cs), niobokupletskita, nalivkinita i sveinbergeïta.

## Formació i jaciments

Quan va ser descrita per primera vegada, i batejada com magnesioastrofil·lita, es van fer servir mostres del mont Kukisvumtxorr, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). L'any 2015 va ser formalment descrita com a nou mineral, amb mostres obtingudes al mont Iukspor, també al massís de Khibini. A banda d'aquests dos indrets, també ha estat descrita en altres muntanyes properes, totes elles a l'óblast de Múrmansk.

## Referències

* ↑ «Lobanovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 gener 2020].
# Llista de Creus de Sant Jordi/2021
#### Persones

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Persona | Wikidata | Descripció | Ocupació |
| Pau Gasol i Sáez | Q193052 | jugador de basquetbol català | jugador de bàsquet actor esportista professional |
| Francisco Ibáñez Talavera | Q981460 | guionista i dibuixant de còmics | autor de còmic escriptor guionista de còmics dibuixant |
| Enric Larreula i Vidal | Q3753560 | escriptor català | escriptor poeta |
| Àngels Ribé i Pijuan | Q3816935 | artista | fotògraf artista visual artista d'instal·lacions |
| Alèxia Putellas i Segura | Q4721366 | futbolista catalana | futbolista |
| Mònica Terribas i Sala | Q4897147 | periodista catalana | periodista professor d'universitat presentador de televisió guionista comentarista polític director de documentals |
| Justo Molinero Calero | Q9016849 | periodista català | periodista |
| Joana Escobedo i Abraham | Q16941932 | escriptora, filòloga i bibliotecària catalana | filòleg bibliotecari professor de català |
| Joan Panisello i Chavarria | Q19299957 | Ceramista català | ceramista |
| Jesús Alturo i Perucho | Q28123979 | paleògraf, filòleg i historiador català (1954 - ) | historiador filòleg paleògraf |
| Francesc Vilasís i Fernández-Capallejà | Q64015208 | Artista català | esmaltador |
| Elena Jaumandreu | Q76995744 | muntadora cinematogràfica catalana | muntador |
| Mercè Izquierdo i Aymerich | Q93434212 | científica i professora | científic |
| Anna Rosa Cisquella | Q97189665 | actriu i productora teatral | actor productor de teatre |
| Mariona Carulla i Font | Q99573458 | empresària i promotora cultural | empresari mecenes |
| Ernest Costa i Savoia | Q100892770 | fotògraf, etnògraf i naturalista català | fotògraf etnògraf naturalista escriptor |
| Anna Navarro Descals | Q104177450 | empresària catalana | empresari polític |
| Isabel Etxeberria | Q108061899 | mestra donostiarra, resident a Llançà | professor |
| Manuel Heredia Jiménez | Q109861608 | president de l'Associació gitana de Sabadell | activista social |
| Rafael Tous i Giner | Q109861893 | empresari tèxtil i col·leccionista d'art català | empresari col·leccionista d'art |

#### Entitats

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Entitat | Wikidata | Descripció |
| Els Pets | Q1333372 | grup musical català |
| Col·legi d'Arquitectes de Catalunya | Q11914780 | corporació que vetlla per l'arquitectura, l'urbanisme i representa els arquitectes |
| Fundació Catalana de l'Esplai | Q11923253 | |
| Societat Catalana de Medicina Familiar i Comunitària | Q11950000 | |
| Federació Catalana de Natació | Q20106398 | federació esportiva catalana |
| Col·legi d'Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Barcelona | Q64022777 | |
| Associació Cultural Recreativa Unió Calafina | Q109861154 | entitat de Calaf |
| Associació de Voluntaris de Protecció Civil d'Argentona | Q109861195 | |
| Consell de Col·legis d'Infermeres i Infermers de Catalunya | Q109861285 | |
| Escola de Grallers de Sitges | Q109861310 | Escola de músics de gralla a Sitges |
# Ludovic Sylvestre

Ludovic Sylvestre (Le Blanc-Mesnil, 5 de febrer de 1984) és un futbolista professional francès, originari de Guadalupe. Ocupa la posició de migcampista.
Comença a destacar al planter del Guingamp i el Racing d'Estrasburg. El 2002 debuta amb el RSC Nancy. Posteriorment ha militat al Kayserispor turc, al FC Barcelona i a l'Sparta Praga, que el va cedir al Viktoria Plzeň. El 2008 fitxa pel FK Mlada Boleslav.
És internacional per la selecció de Guadalupe.
# Lorenzo Ardid Bernal

Lorenzo Ardid Bernal (Herrera de los Navarros, 1844 - Barcelona, 1914) fou un metge i polític republicà aragonès. Es llicencià en medicina i lluità com a tinent en la Tercera Guerra Carlina. S'establí a Barcelona i practicà la medicina, distingint-se per no cobrar als pacients més pobres. Inicialment milità al Partit Republicà Democràtic Federal, però després es desenganyà i fou membre del Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux. El 1909 fou encarregat de dirigir les activitats obreres del seu partit, cosa que l'enfrontà amb els anarquistes de la Solidaridad Obrera. També fou regidor de l'ajuntament de Barcelona.
Durant la Setmana Tràgica es va entrevistar amb Francesc Ferrer i Guàrdia i es desvinculà dels fets, però tot i així fou detingut sota l'acusació de promoure la crema de convents. Després es va distingir com un dels acusadors de Ferrer i Guàrdia.

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans de Maria Teresa Martínez de Sas, p. 111