OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muralles de Caudiel

La Muralla de Caudiel, a la comarca de l‘Alt Palància, és un recinte emmurallat que està catalogat com a Bé d'interés cultural amb codi identificatiu: 12.07.043-003, segons consta en la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana, encara que no queda quasi res dempeus, i les poques restes que en queden estan disseminades pels edificis més antics de la vila, formant part de la seua estructura.

## Història

Caudiel és una població d'origen musulmà, tot i que s'hi poden trobar restes d'una presència romana anterior. El nucli poblacional devia estar constituït per alqueries musulmanes amb la típica estructura fortificada.
La zona va ser conquerida per les tropes del rei Jaume I al mateix temps que la zona de Xèrica, l'any 1233, i en 1255 passà a ser propietat del fill de Jaume I, Jaume Pérez, dins del senyoriu de Xèrica, del qual formava part. Durant els primers anys de reconquesta, la muralla va ser enderrocada, i no es té constància que es tornara a edificar cap altre recinte emmurallat posteriorment.

## Descripció

Les poques restes de les muralles musulmanes de Caudiel estan immerses en construccions antigues de la localitat, en alguns casos formant part de les façanes, com el que es coneix com a "tram de les monges", on es poden apreciar modificacions més modernes com l'obertura d'espitlleres per al foc fuseller, alguna de les quals estan actualment cegades. També s'aprecien petits portals que degueren ser portes d'accés.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2568.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=1388
* 1 2 3 4 5 Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. Editorial Prensa Valenciana S.A. València 1995. Pág. 208.
* 1 2 3 http://www.castilloscomunidadvalenciana.com/altpa12.htm Arxivat 2014-10-08 a Wayback Machine.
* 1 2 http://comunitatvalenciana.com/donde-ir/castellon/caudiel/monumento/murallas
* ↑ http://www.monumentalnet.org/comunidad_valenciana/castellon_castello/caudiel/caudiel/muralla_urbana_de_caudiel.php Arxivat 2014-10-23 a Wayback Machine.
* ↑ «Pla General de Caudiel. Memòria Informativa» (en castellà). Caudiel.es. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 26 desembre 2014].
# Torneig de Cluj-Napoca 2021

«Torneig de Cluj-Napoca 2021» té aquests significats:
# Alfacar

Alfacar és un municipi situat en la part nororiental de la Vega de Granada (província de Granada), entre 915 i 1.200 m d'altitud, al vessant suroccidental de la Serra de l'Alfaguara, en el sud-est d'Espanya. Té una extensió de 16,73 km²; i limita amb els pobles de Jun, Nívar, Víznar, Huétor Santillán i Güevéjar.
La localitat és coneguda per la qualitat de la seva aigua provinent de la gran diversitat de fonts i brolladors; així com pel prestigi reconegut dels seus forns de pa i la indústria panificadora que d'això depèn.
# Aleksandar Vasoski

Aleksandar Vasoski és un futbolista macedoni. Va començar com a futbolista al FK Metalurg.
Destacà com a jugador de l'Eintracht Frankfurt de 2005 a 2011.

## Referències

* ↑ «Vasoski, Aleksandar» (en alemany). kicker.de. [Consulta: 16 juliol 2011].
# Trapa (arquitectura)

Una trapa és una obertura practicada al sòl o al sostre d'una cambra, o espai, per a permetre el pas, de llum, objectes o persones, d'un pis a un altre. Sovint s'usen allà on no hi ha escala fixa. De vegades poden estar camuflades. Solen estar proveïdes d'una porta que s'anomena trampa.
Són molt usades en torres per passar d'un pis a un altre i freqüents en les plantes superiors d'un edifici, obertes al sostre, per a accedir a la teulada. En una planta baixa pot donar pas a un soterrani, passadís, pou, cambra inferior. És molt utilitzada en pallers. També s'utilitzen en portes fortificades per a llançar pedres, líquids calents, ..., sobre els assaltants.
Quan estan en la coberta d'un vaixell, la part superior d'un vagó de tren, etc., s'anomena escotilla.
Viccionari
# American Idiot (cançó)

American Idiot és el primer senzill de l'àlbum homònim de la banda estatunidenca de punk rock Green Day. Va ser tret a la venda l'any 2004, i llavors va entrar la llista de Billboard Hot 100, en el lloc número 61.
La cançó va ser escrita pels tres membres de la banda i coproduïda per Rob Cavallo i per Green Day. American Idiot tracta assumptes del govern dels Estats Units, comandat per George W. Bush, amb temes sobre drets dels homosexuals, propaganda i mitjans publicitaris, entre d'altres.
# Torre (Esterri de Cardós)

La Torre és una obra d'Esterri de Cardós (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De planta baix ai quatre pisos, coberta per un llosat a dues vessants, actualment format d'una casa. La façana assolellada amb vistes a la plaça, és arrebossada i s'hi han practicat diverses obertures. A la planta baixa sols un diminuta finestra, una finestra al primer pis, un balcó al segon, una finestra la tercer, sobre la qual es troba el colomar. L'aparell és irregular.

## Referències

* ↑ «Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Torre-roja (Torroja del Priorat)

La Torre-roja és l'antiga torre de defensa que donà nom al poble de Torroja del Priorat (Priorat). Està declarada com a bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Està situada al carrer Major i donà nom al lloc. Actualment queden les restes d'una torre de guaita o defensiva bastida amb carreus de gres vermell, de la que en resta únicament part d'un llenç de mur. Adossada hi ha la resta de la presó local, bastida de paredat i amb carreus al llindar de la porta i una finestra. El conjunt és enrunat i en molt mal estat.

## Història

Segons la tradició, la Torre Roja fou la construcció que donà nom al poble i existia ja a l'època romana, encara que el més probable és que el seu origen sigui alt medieval. A l'establiment de la població del segle xiii, aquesta es degué bastir pels voltants de la torre. La seva conversió en presó local és posterior, el que motivà la seva ampliació i condicionament. Degué deixar d'ésser utilitzada el segle passat i s'enrunà progressivament.
Hi ha el projecte, per part de l'Ajuntament, de procedir a la neteja i condicionament de l'indret.

## Referències

* 1 2 3 4 «Restes de la Torre-roja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Restes de la Torre-Roja». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «La Torre Roja». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Ukraïnski (Dinskaia)

* Per a altres significats, vegeu «Ukraïnski».
Ukraïnski - Украинский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la plana de Kuban-Priazov, a la vora esquerra del riu Kotxeti Vtóraia, tributari del Kotxeti, afluent del Kirpili. És a 10 km al nord-oest de Dinskaia i a 36 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa de Dinskaia.
# Uku Suviste

Uku Suviste (Võru, 6 de juny del 1982) és un cantant estonià.

## Biografia

El 2018 va participar en Golos, «The Voice» en Rússia. Va arribar a la semifinal.
El 2017, 2019 i 2020, va participar en Eesti Laul, la preselecció estoniana pel Festival de la Cançó d'Eurovisió. El 2020 va guanyar amb la cançó «What Love Is» i hauria representat Estònia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020, que s'hauria celebrat a la ciutat neerlandesa de Rotterdam en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020. El 2021 va participar de nou en Eesti Laul i va guanyar per segona vegada. Va representar Estònia en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021 amb la cançó «The Lucky One». No va arribar a la final.

## Referències

* ↑ «In the spotlight: Uku Suviste» (en anglès). Eurovision.tv, 28-04-2020. [Consulta: 21 maig 2021].
* ↑ «Uku proves he's 'The Lucky One'» (en anglès). Eurovision.tv, 06-03-2021. [Consulta: 21 maig 2021].
# Trichomycterus caudofasciatus

Trichomycterus caudofasciatus és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Alencar, A. R. & W. J. E. M. Costa. 2004. Description of two new species of the catfish genus Trichomycterus from southeastern Brazil (Siluriformes: Trichomycteridae). Zootaxa Núm. 744: 1-8.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torrent del Reig

El Torrent del Reig és un afluent per l'esquerra de l'Aigua de Valls que transcorre íntegrament pel terme municipal de Saldes, al Berguedà. Desguassa a l'Aigua de Valls a poc menys de 500 m a migjorn del nucli de l'Espà

## Xarxa hidrogràfica

El Torrent del Reig té un únic afluent de 1r nivell de subsidiarietat i un altre de 2n nivell. La totalitat de la xarxa, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Saldes, suma una longitud de 3.123 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya
* ↑ 1.390 msnm. segons el mapa de l'ICC
* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Alan Bannister

Alan Bannister (Manchester, 11 de març de 1922 - maig de 2007) va ser un ciclista anglès que va córrer durant els anys 40 i 50 del segle xx.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dos Jocs Olímpics: els de 1948 a Londres, en què va guanyar una medalla de plata en la prova de tàndem, fent parella amb Reg Harris; i els de 1952 a Hèlsinki, on tornà a repetir prova, però quedant eliminat en quarts de final. També guanyà tres campionats britànics de velocitat.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Alan Bannister». [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «A History of Manchester Wheelers' Club 1883-1983».
# Trofeu de la Independència de Zimbàbue

El Trofeu de la Independència de Zimbàbue és una competició futbolística per eliminatòries de Zimbàbue. Fou creada l'any 1980. El trofeu en disputa s'anomena Uhuru Cup.

## Historial

Font:
* 1980: Zimbàbue (seleccions internacionals)
* 1981: Zimbàbue (seleccions internacionals)
* 1982: Dynamos FC (Harare) (amistós)
* 1983: Dynamos FC (Harare)
* 1984: Dynamos FC (Harare) (amistós)
* 1985: Zona Nord (campionat disputat per zones)
* 1986: Highlanders FC (Bulawayo)
* 1987: Black Rhinos (Bulawayo)
* 1988: Highlanders FC (Bulawayo)
* 1989: Zimbabwe Saints
* 1990: Dynamos FC (Harare)
* 1991: Highlanders FC (Bulawayo)
* 1992: CAPS United (Harare)
* 1993: CAPS United (Harare)
* 1994: Chapungu United
* 1995: Dynamos FC (Harare)
* 1996: CAPS United (Harare)
* 1997: CAPS United (Harare)
* 1998: Dynamos FC (Harare)
* 1999: AmaZulu FC
* 2000: no es disputà
* 2001: Highlanders FC (Bulawayo)
* 2002: Highlanders FC (Bulawayo)
* 2003: Black Rhinos (Mutare)
* 2004: Dynamos FC (Harare)
* 2005: Motor Action
* 2006: Masvingo United (Masvingo)
* 2007: Masvingo United (Masvingo)
* 2008: Shooting Stars
* 2009: Njube Sundowns
* 2010: Dynamos FC (Harare)
* 2011: Highlanders FC (Bulawayo)
* 2012: FC Platinum (Zvishavane)
* 2013: Dynamos FC (Harare)
* 2014: FC Platinum (Zvishavane)
* 2015: Dynamos FC (Harare)
* 2016: Chicken Inn FC (Bulawayo)
* 2017: Dynamos FC (Harare)
* 2018: Botswana (amistós internacional)
* 2019: Highlanders FC (Bulawayo)
* 2020: No es disputà
* 2021: Dynamos FC (Harare)

## Referències

* ↑ «Zimbabwe - List of Cup Winners». RSSSF.
* ↑ Henry Mhara; Sukoluhle Mthethwa «Bosso beat Dynamos to lift Uhuru Cup». NewsDay, 18-04-2011.

## Enllaços externs

* RSSSF
# Trofeu de la Ceràmica

El Trofeu de la Ceràmica és un torneig futbolístic amistós que se celebra des de l'any 2000 a la ciutat de Vila-real, a la Plana Baixa (Espanya), normalment durant la pretemporada i a mitjans-finals del mes d'agost poc abans de començar el campionat nacional de futbol de la Lliga espanyola de futbol. El torneig l'organitza el Vila-real CF.
Aquest trofeu pren el nom per la principal activitat industrial de la província i de la ciutat, la indústria de la ceràmica, de la que Vila-real és una de les principals ciutats productores d'aquest sector.

## Historial

| Any | Edició | Campió | Finalista | Resultat |
| 2000 | I (1a) | Paris Saint Germain | Vila-real CF | 1-2 |
| 2001 | II (2a) | València CF | Vila-real CF | |
| 2002 | III (3a) | Vila-real CF | PSV Eindhoven | 1-1 (p) |
| 2003 | IV (4a) | Vila-real CF | CA Peñarol | 2-2 (p) |
| 2004 | V (5a) | Llevant UE | Vila-real CF | 3-3 (p) |
| 2005 | VI (6a) | CA Peñarol | Vila-real CF | 2-2 (p) |
| 2006 | VII (7a) | AS Monaco | Vila-real CF | 1-2 |
| 2007 | VIII (8a) | Vila-real CF | Livorno | 2-2 (p) |
| 2008 | IX (9a) | Udinese Calcio | Vila-real CF | 0-1 |
| 2009 | X (10a) | Gènova | Vila-real CF | 1-2 |
| 2010 | XI (11a) | Vila-real CF | Beşiktaş Jimnastik Kulübü | 2-2 (p) |
| 2011 | XII (12a) | Vila-real CF | SS Lazio | 3-1 |
| 2012 | XIII (13a) | Vila-real CF | Llevant UE | 2-1 |
| 2013 | XIV (14a) | Vila-real CF | ACF Fiorentina | 2-0 |
| 2014 | XIV (15a) | Vila-real CF | US Sassuolo | 4-2 |
| 2015 | XIV (16a) | Vila-real CF | Llevant UE | 2-0 |

## Llista de campions

* 2000: Paris Saint Germain
* 2001: València CF
* 2002: Vila-real CF
* 2003: Vila-real CF
* 2004: Llevant UE
* 2005: CA Peñarol
* 2006: AS Monaco
* 2007: Vila-real CF
* 2008: Udinese Calcio
* 2009: Gènova
* 2010: Vila-real CF
* 2011: Vila-real CF
* 2012: Vila-real CF
* 2013: Vila-real CF
* 2014: Vila-real CF
* 2015: Vila-real CF

## Palmarès

* 9 títols: Vila-real CF: 2002, 2003, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 i 2015
* 1 títol: Paris Saint Germain: 2000
* 1 títol: València: 2001
* 1 títol: Llevant UE: 2004
* 1 títol: CA Peñarol: 2005
* 1 títol: AS Monaco: 2006
* 1 títol: Udinese Calcio: 2008
* 1 títol: Gènova 2009

## Enllaços externs

* Pàgina de France Foot dedicada al Trofeu de la Ceràmica
# Untash-Napirisha

Untash-Napirisha o Untaš-Napiriša va ser rei d'Elam de la dinastia Igihàlquida des de potser el 1275 aC fins al 1240 aC.
Era fill i successor d'Humban-Numena. El seu nom original Untash-Khumban se'l va canvia en honor del deu Napir, el déu elamita de la Lluna i un dels grans deus d'Elam.
Va construir el complex religiós de Doga Zanbil o Chogha Zanbil (antic Dur Untash) a l'est de Susa, iniciat amb una construcció de només 105 metres quadrats rodejada de temples, dedicada a la deïtat titular de Susa Inshushinak. Aquest temple es va destruir per fer-lo més gran, i es va dedicar a Napirisha, el principal deu d'Anxan, i a Inshushinak conjuntament. El culte a Inshushinak es va substituir més endavant per Kiririsha, déu associat de Napirisha. Al costat del complex central i envoltant-lo, es van construir nous temples per diferents deus del panteó elamita (Pinikir, Humban, Kirmashir i Nakhunte, del panteó d'Awan, Ruhurater i Hishmitik de Simashki, Napirisha, Kiririsha Kilah-shupir i Manzat d'Anshan) i també per divinitats de Susiana com Inshushinak, Ishmekarab, Nabu, Shamash i Adad. El nom d'Untash-Napirisha s'ha trobat al menys en inscripcions de 50 temples. El complex religiós, que implicava una submissió política i religiosa de Susiana a Anxan, es va abandonar aviat; només Untash-Napirisha va deixar el seu nom gravat en aquest grup de temples.
El va succeir Kidin-Hutran II.

## Referències

* ↑ Potts, D. T. The Archaeology of Elam: Formation and Transformation of an Ancient Iranian State. Nova York: Cambridge University Press, 2016, p. 208, 213-216. ISBN 9781107094697.
# Untdi

Untri o Untdi fou un estat tributari protegit a l'agència de Kathiawar, prant de Jhalawar, presidència de Bombai.
Està format per un sol poble amb dos tributaris separats. Els ingressos estimats eren de 195 lliures i el tribut de 49 lliures al govern britànic i de 4 al nawab de Junagarh. La superfície era de 16 km² i la població (1881) de 431 habitants.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Valeri Glivenko

Valeri Glivenko (rus: Валерий Иванович Гливенко) (Kíiv, 2 de gener de 1897 - Moscou, 15 de febrer de 1940) va ser un matemàtic soviètic.
Nascut a Kíev, es va graduar a la universitat Estatal de Moscou el 1925 i va obtenir el títol de professor el 1928. Va aconseguir el doctorat en Ciències Físiques i Matemàtiques el 1936. Des del 1928 va treballar a l'Institut Pedagògic de la Ciutat de Moscou. Els seus camps de recerca van ser els fonaments de les matemàtiques i la lògica matemàtica, la teoria de les funcions de variable real i la teoria de la probabilitat, temes sobre els que va publicar tres monografies importants: Интеграл Стильтьеса (La integral de Stieltjes) (1936), Теория вероятностей (Teoria de la probabilitat) (1937 i 1939) i Théorie générale des structures (1938). També va publicar més de vint-i-cinc articles científics sobre aquests temes.
Glivenko va demostrar el teorema que porta el seu nom, que diu que la doble negació de tota frase veritable de la lògica clàssica es pot demostrar en la lògica intuïcionista. També va participar en l'enunciat del teorema de Glivenko-Cantelli, que pot ser considerat el teorema fonamental de la matemàtica estadística.

## Referències

* ↑ Яшин, 2015, p. 399.
* ↑ Колмогоров, 1941, p. 383.
* ↑ Колмогоров, 1941, p. 382-383.
* ↑ Duparc, 2015, p. 216.
* ↑ Lavicka i Prenosil, 2019, p. 103-105.
* ↑ Hilbe, 2007, p. 4.

## Bibliografia

* Duparc, Jacques. La logique pas à pas (en francès). Presses polytechniques et universitaires romandes, 2015. ISBN 978-2-88915-126-4.
* Hilbe, Joseph M. «The Coevolution of Statistics and HZ». A: Shlomo S. Sawilowsky (ed.). Real Data Analysis (en anglès). IAP, 2007. ISBN 978-1-59311-564-7.
* Колмогоров, А.Н. «Валерий Иванович Гливенко (1897–1940) (некролог)» (en rus). Успехи математических наук, Vol. 8, 1941, pàg. 379-383. ISSN: 0042-1316.
* Lavicka, Thomas; Prenosil, Adam «Syntactical approach to Glivenko-like theorems» (en anglès). Sysmics, 2019, pàg. 103-106.
* Яшин, Б.Л.. Логика (en rus). DirectMEDIA, 2015. ISBN 9785447556884.

## Enllaços externs

* Новосёлов, М.М. «Гливенко Валерий Иванович». ХРОНОС, 2010. [Consulta: 6 febrer 2021]. (rus)
* «Гливенко Валерий Иванович». Научное Наследие России, 2015. [Consulta: 6 febrer 2021]. (rus)
* Добровольський, В.О. «Гливенко Валерій Іванович». Енциклопедія Сучасної України, 2006. [Consulta: 6 febrer 2021]. (ucraïnès)
# Annay

«Annay» té aquests significats:
* Annay (Nièvre), municipi francès al departament de la Nièvre
* Annay (Pas de Calais), municipi francès al departament del Pas de Calais
* Annay-la-Côte, municipi francès al departament del Yonne
* Annay-sur-Serein, municipi francès al departament del Yonne
# Alice Halicka

Alice Halicka (Cracòvia, 20 de desembre de 1894 - 14è districte de París, 30 de desembre de 1974) o Alicja Halicka va ser una pintora jueva d'origen polonès que va passar la major part de la seva vida a França.

## Biografia

Alicja Halicka va néixer a Cracòvia on va estudiar amb el pintor impressionista Józef Pankiewicz. Es va traslladar a París el 1912, on va estudiar a l'Acadèmia Ranson amb Paul Sérusier i Maurice Denis. Allà va conèixer i es va casar amb el pintor cubista Louis Marcoussis el 1913. El 1921 va mostrar treball cubista juntament amb el seu marit a la Société des artistes indépendants. També va exposar la seva obra a la Galeria Georges Petit de París (1930-1931), a Le Centaure de Brussel·les, a les Leicester Galleries de Londres (1934), i a la galeria Marie Harriman (1936) i a la Julian Levy, ambdues a Nova York (1937).
Halicka va pintar en diversos estils i va produir treballs en tela, així com la sèrie de collages Romances capitonnées. També va fer escenografies per a ballets que es van representar a la Metropolitan Opera de Nova York i a la Royal Opera House de Londres.
Va viure la Segona Guerra Mundial a França i després va escriure les memòries titulades Hier, souvenirs, publicades el 1946. Halicka va morir a París el 1975.

## Referències

* ↑ «Alice Halicka | artnet». [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Alicja Halicka | Życie i twórczość | Artysta» (en polonès). [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ Bénézit, E.. Dictionnaire critique et documentaire des peintres, sculpteurs, dessinateurs et graveurs de tous les temps et de tous les pays. Gründ, 1999. ISBN 2700030109. OCLC 966172080.
* ↑ Baiser de la fee: Costume design for the ballet, collection MOMA
* 1 2 «Alice Halicka 1895-1975». Papillon Gallery. [Consulta: 28 gener 2018].
* ↑ «Alice Halicka. Baiser de la fee: Costume design for the ballet. 1937 | MoMA» (en anglès). [Consulta: 6 octubre 2020].

## Bibliografia

* Birnbaum, Paula J. (1999). “Alice Halicka’s Self-Effacement.” In Diaspora and Modern Visual Culture: Representing Africans and Jews, edited by Nicholas Mirzoeff, 207–23. London/New York: Routledge, 1999.
* Birnbaum, Paula J. (2011) Women Artists in Interwar France: Framing Femininities. Aldershot: Ashgate, 2011. Print.
* Troy, Nancy J. (2006). "'The Societe Anonyme: modernism for America'; UCLA Hammer Museum, Los Angeles." Artforum International 45.2 (2006) : 255-256. Print.
* Cailler, Pierre, ed. (1962). Alice Halicka: Documents. Geneva: Editions Pierre Cailler (Les Cahiers d'Art - Documents Series).
* Halicka, Alice. Hier (Souvenirs) (1946). Paris: Editions de Pavois.
* Warnod, Jeanine. “Alice Halicka et ses souvenirs.” Terre d'Europe 48 (May 1974).