OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ameuvelle

Ameuvelle és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 68 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ameuvelle era de 68 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 33 eren actives i 11 eren inactives. De les 33 persones actives 32 estaven ocupades (16 homes i 16 dones) i 1 aturada (1 home). De les 11 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Ameuvelle hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ameuvelle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ameuvelle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sade (cantant)

Helen Folasade Adu, coneguda per Sade (Ibadan, Estat d'Oyo, Nigèria, 16 de gener del 1959) és una cantant, compositora i productora musical britànica d'origen nigerià que a la dècada del 1980 va guanyar el Premi Grammy amb el seu grup Sade, i pertany a l'Orde de l'Imperi Britànic.
# Ibn Luyūn

Abu-Uthman Sad ibn Abi-Jàfar Àhmad ibn Ibrahim at-Tujíbí (àrab: أبو عثمان سعد بن أبي جعفر أحمد بن إبراهيم التجيبي, Abū ʿUṯmān Saʿd b. Abī Jaʿfar Aḥmad b. Ibrāhīm at-Tujībī), més conegut com a Ibn Luyun (àrab: ابن ليون, Ibn Luyūn) (Almeria, 1282-1349) fou un escriptor, poeta i místic andalusí nascut a Almeria el 1282, d'una família oriünda de Llorca. Home amb una gran formació en moltes branques del saber, va viure cèlibe, tot duent una vida ascètica i més aviat solitària, relacionant-se amb uns pocs amics i deixebles, entre els quals cal destacar Ibn Khàtima i Ibn al-Khatib. Va morir també a Almeria, d'una epidèmia, el 1349. Va deixar una producció abundant però poc original en camps tant diversos com la ciència del hadit, medicina, prosòdia, dret de successió, agricultura etc. Fou també expert en temes de poesia, tot i que fou un poeta mediocre, en opinió d'un dels seus deixebles, al-Hadramí.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ibn Luyūn».
# Tocro fumat

El tocro fumat (Odontophorus capueira) és una espècie d'ocell de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita la selva del nord-est del Brasil, est del Paraguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tocro fumat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Aleksandr Samokutiàiev

Aleksandr Mikhàilovitx Samokutiàiev (Александр Михайлович Самокутяев – nascut el 13 de març de 1970 a Penza / Óblast de Penza / SFSR de Rússia) és un cosmonauta rus. Samokutiàiev va servir com a enginyer de vol per a l'Estació Espacial Internacional (ISS o EEI en català) en l'estada de llarga duració de les missions de l'Expedició 27/28. També va servir com a comandant de la Soiuz TMA-21. Va ser contractat com a cosmonauta a l'estiu de 2003.

## Referències

* ↑ Spacefacts Expedition Evaluation

## Enllaços externs

* Spacefacts biography of Aleksandr Samokutyayev
* on Astronaut.ru
# Obruchev (cràter)

Obruchev és un cràter d'impacte integrat a la costa sud de la Mare Ingenii, a la cara oculta de la Lluna. A menys de tres diàmetres del cràter al sud d'Obruchev es troba el cràter Chrétien, i aproximadament a la mateixa distància cap al sud-est apareix Oresme.
* Mare Ingenii, amb Obruchev al sud (centre-inferior)
* Cràters satèl·lit
* Vista obliqua del cràter Obruchev, orientat cap al sud
La vora exterior d'aquest cràter ha estat fortament danyada i ara forma un anell irregular i rugós al voltant del seu interior. Se superposa parcialment sobre el cràter satèl·lit Obruchev M al sud, amb un parell de cràters més petits en la vora occidental i la paret interior. L'interior de Obruchev té algunes zones desiguals, però és relativament pla i sense elevacions prop del centre.
Abans de ser anomenat formalment en 1970 per a la UAI, era conegut com Cràter 426.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Obruchev.
| Obruchev | Coordenades | Diàmetre |
| M | 40° 30′ S, 162° 12′ E﻿ / ﻿40.5°S,162.2°E﻿ / -40.5; 162.2﻿ (Obruchev M) | 4 km |
| T | 38° 30′ S, 157° 42′ E﻿ / ﻿38.5°S,157.7°E﻿ / -38.5; 157.7﻿ (Obruchev T) | 21 km |
| V | 36° 36′ S, 158° 18′ E﻿ / ﻿36.6°S,158.3°E﻿ / -36.6; 158.3﻿ (Obruchev V) | 39 km |
| X | 34° 42′ S, 159° 30′ E﻿ / ﻿34.7°S,159.5°E﻿ / -34.7; 159.5﻿ (Obruchev X) | 18 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Ibn Masal

Najm-ad-Din Abu-l-Fat·h Salim (o Sulayman) ibn Muhàmmad ibn Massal al-Lukkí al-Maghribí (àrab: نجم الدين أبو الفتح سليم/ﺴﻠﻴﻤﺎﻥ بن محمد بن مصال اللكي المغربي, Najm ad-Dīn Abū l-Fatḥ Salīm/Sulaymān b. Muḥammad al-Lukkī al-Maḡribī), més conegut senzillament com a Ibn Massal (Lukk, prop de Barca, segle xi - Dalàs, 19 de febrer de 1150), fou un general i visir fatimita.
Fill d'un falconer i veterinari amazic de la ciutat de Barca, mercès a aquestos coneixements va fer carrera militar a l'exèrcit fatimita. Segons Ibn ad-Dawadarí el califa al-Hàfidh (1130–1149) li hauria encarregat l'administració de l'estat el 1144/1145 però sense donar-li el títol de visir que estava vacant des del 1139.
Mort el califa al-Hàfidh el 1149, el seu successor adh-Dhàfir (1149–1154) el va nomenar formalment visir quan ja era un home gran, i li va donar alguns títols (as-sàyyid al-àjal·l, al-mufàddal (o al-àfdal), i amir al-juyuix, equivalent comandant en cap dels exèrcits).
Només va ser visir uns pocs mesos: va intentar posar orde en el conflicte a l'exèrcit entre les tropes d'africans negres i la cavalleria turca (coneguts com els rayhanís), però el governador d'Alexandria Sayf-ad-Din Alí ibn as-Salar va revoltar-se i va avançar sobre al Caire per prendre el poder. El califa va enviar al seu visir a reclutar tropes al Hawf, mentre Ibn as-Salar entrava a la capital; Ibn Massal va reunir un exèrcit format per amazics lawates, africans negres, àrabs beduïns i egipcis (desembre 1149) i, encara que va aconseguir una victòria parcial sobre el governador rebel, es va haver de retirar cap a l'Alt Egipte per reforçar el seu exèrcit. Camí d'aquesta regió fou perseguit pel rebel Ibn as-Salar que el va atrapar a Dalàs, a la província de Bahnasa, el va derrotar i el va matar el 19 de febrer de 1150.

## Bibliografia

* G. Wiet, Histoire de la Nation egyptienne
* Canard, M. " Ibn Maṣāl". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Brill Online, 2012. 7 de maig del 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ibn-Massal-SIM_3288>
# Tribú de cohort

El tribú de cohort (en llatí tribunus cohortis) era un oficial de l'exèrcit romà que comandava unitats militars i també auxiliars.
En la línia de comandament d'una legió, hi trobem, des de la base fins al comandant suprem, a cinquanta-nou centurions, el de més autoritat anomenat primipilus, un tribú sexmensis, que manava la cavalleria durant sis mesos, cinc tribuns anomenats angusticlavii, que portaven a la toga una estreta franja púrpura que indicava que pertanyien a l'orde eqüestre, i cada un d'ells manava dues cohorts, un prefecte del campament, un tribú anomenat laticlavi, perquè portava una frnja ampla a la túnica, que indicava el seu rang senatorial, i finalment el legat de la legió.

## Referències

* ↑ Le Bohec, Y. El ejército romano: instrumento para la conquista de un Imperio. Barcelona: Ariel, 2006, p. 33-34. ISBN 8434467976.
# The Gardens' Bulletin Singapore

The Gardens' Bulletin Singapore o Gardens' Bulletin Singapore, (abreujat Gard. Bull. Singapore), és una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que és editada pel Jardí Botànic de Singapur. Va començar la seva edició a l'any 1947. Va ser precedida per Gardens' Bulletin, Straits Settlements.
Gardens' Bulletin Singapore publíca articles originals i revisions sobre l'estructura de las plantes i la taxonomia, evolució i biogeografia, florística, ecologia i conservació, així com camps relacionats, com l'horticultura i l'etnobotànica, amb èmfasi en la vida de les plantes del sud-est d'Àsia i el Pacífic.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Valgrisenche

Valgrisenche (arpità Vâgresentse) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 183 habitants. Limita amb els municipis d'Arvier, La Thuile, Rhêmes-Notre-Dame, Rhêmes-Saint-Georges, Sainte-Foy-Tarentaise (Savoia) i Tignes (Savoia).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Piergiorgio Barrel | Llista cívica |
# Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia

La Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (també coneguda per les sigles UNSMIL, de l'anglès United Nations Support Mission in Libya) és una missió avançada a Líbia, després de la Guerra Civil de Líbia. L'UNSMIL no és una missió militar, sinó una política dirigida pel Departament d'Afers Polítics de les Nacions Unides. Va ser autoritzada per la resolució 2009 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 16 de setembre de 2011, per un període inicial de tres mesos. Té per objectiu assistir a les autoritats líbies a restaurar la seguretat i l'Estat de dret, promovent el diàleg polític i la reconciliació nacional; al mateix temps que també se li ha encomanat assistir al Consell Nacional de Transició en la redacció d'una constitució per Líbia.
Nombroses reunions de la missió es duen a terme a Tunis (Tunísia).

## Mandat

La resolució 2009 estableix una Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (UNSMIL), sota el lideratge d'un Representant Especial del Secretari General per un període inicial de tres mesos, i decideix a més que el mandat de la UNSMIL serà ajudar i donar suport a Libia esforços nacionals per:
    (a) restaurar la seguretat pública i ordenar i promoure l'imperi de la llei;
    (b) emprendre un diàleg polític inclusiu, promoure la reconciliació nacional i iniciar el procés electoral i constitucional;
    (c) ampliar l'autoritat estatal, fins i tot mitjançant l'enfortiment de les institucions responsables emergents i la restauració dels serveis públics;
    (d) promoure i protegir els drets humans, especialment per als pertanyents a grups vulnerables, i donar suport a la justícia transicional;
    (e) prendre les mesures immediates necessàries per iniciar la recuperació econòmica; i
    (f) coordinar el suport que pugui demanar a altres actors multilaterals i bilaterals, segons correspongui;

## Representants Especials del Secretari General a Líbia

* Ian Martin (11 de setembre de 2011 - 17 d'octubre de 2012)
* Tarek Mitri. (17 d'octubre de 2012 - 14 d'agost de 2014)
* Bernardino León Gross. (14 d'agost de 2014 - 4 de novembre de 2015)
* Martin Kobler (4 de novembre de 2015 - juny de 2017)
* Ghassan Salamé (juny de 2017 -)

## Referències

* ↑ https://www.un.org/wcm/content/site/undpa/main/about/field_operations, accessed September 2011
* ↑ «Nueva misión de apoyo de las Naciones Unidas en Libia». Centro de Noticias de la ONU, 16-09-2011. [Consulta: 5 octubre 2011].
* ↑ «United Nations Department of Political Affairs - Libya» (en anglès). Nacions Unides.
* ↑ Libya rivals made progress in Tunis talks: UN, The New Arab, 1 octobre 2017.
* ↑ http://unsmil.unmissions.org/Default.aspx?tabid=3546&language=en-US Arxivat 2012-11-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.unsmil.unmissions.org/Default.aspx?tabid=3546&language=en-US Arxivat 2015-05-21 a Wayback Machine.
* ↑ «UNSMIL se prepara para comenzar sus labores en Libia». Centro de Noticias de la ONU, 22-09-2011. [Consulta: 5 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Web de la UNSMIL
* Enllaç a la resolució Arxivat 2012-09-29 a Wayback Machine.
# Aitana (desambiguació)

«Aitana» té aquests significats:
* Toponíma:
** Serra d'Aitana, serralada valenciana, a uns pocs quilòmetres de la costa de la Marina
* Biografies:
** Aitana Bonmatí i Conca, futbolista catalana
** Aitana Joana Mas Mas, política valenciana
** Aitana Ocaña Morales, coneguda com a Aitana, cantant catalana
** Aitana Sánchez-Gijón, actriu hispanoitaliana
# Nguyễn Ngọc Như Quỳnh

Nguyễn Ngọc Như Quỳnh (Khánh Hòa, 1979) és una bloguera, dissident i activista vietnamita, coneguda sota el pseudònim Mẹ Nấm (en català: Mare Bolet). És una activa defensora del medi ambient i els drets humans al seu país.
Va ser arrestada per primera vegada el 2009 i alliberada després de nou dies de detenció sota la condició de tancar el seu bloc.
El 29 de maç de 2017 va rebre de la primera dama dels Estats Units Melania Trump i del sotssecretari d'Estat d'Afers polítics Thomas A. Shannon, el premi Internacional Dona Coratge.

## Referències

* ↑ «Biographies of the Finalists for the 2017 International Women of Courage Awards» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2017].
* ↑ «Vietnam's 'Mother Mushroom' blogger fears arrest - Global Journalist» (en anglès), 10-11-2014. [Consulta: 18 març 2018].
* ↑ «Vietnamese court upholds Nguyen Ngoc Nhu Quynh prominent blogger's 10-year jail term – Statement of concern by scholars and professionals - Europe Solidaire Sans Frontières» (en anglès). [Consulta: 18 març 2018].
* ↑ «Vietnam: Free Blogger ‘Mother Mushroom’» (en anglès), 28-06-2017. [Consulta: 18 març 2018].
* ↑ «2017 International Women of Courage Award» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2017].
# Molí de Vent (Constantí)

El Molí de Vent és una obra de Constantí (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí està situat vora la séquia dels Molins. És de planta quadrangular i té forma de torre. L'edifici es divideix en tres franges horitzontals, i els murs són d'opus caementicium i estan delimitats per cadenes cantoneres de maons. La primera part és l'accés a l'interior, que es realitza per una obertura adovellada en arc de mig punt i brancals també de maó. A la part superior hi ha una obertura romboidal envoltada de maons. Tot seguit, el segon fris està delimitat per dues cornises de maó, i dona pas al tercer pis, compost per una obertura rectangular rematada per la mateixa tipologia de maó desenvolupada a la resta de l'edifici. Una cornisa envolta la coberta, que és plana i amb un merlet a cada cantonada, i sobre la qual es conserva una estructura de ferro, on hi havia unes aspes que mogudes pel vent aixecaven l'aigua d'un pou situat sota el molí.

## Història

El molí pertanyia al Mas Mascaró i a mitjans del segle XX es va deixar d'utilitzar la força del vent i l'aigua es treia amb un motor de gasoil.

## Referències

* 1 2 «Molí de Vent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# Tourton

El torton (en occità, o tourton en francès) és una especialitat culinària de la vall del Champsaur, inventada en el petit llogaret de Buissard, en els Alts Alps (Occitània). És una varietat de bunyol, farcit amb puré de patates o carn, i fregit en oli.

## Composició

Tradicionalment, els tortons eren l'aliment dels dies de festa per excel·lència en aquelles valls dels Alps. Hi havia tortons salats i dolços. En la versió salada, el farciment es compon bàsicament de puré de patates i de ceba picada i ofegada en oli d'oliva, assaonat amb sal i pebre. Els tortons dolços tradicionals s'emplenen de composta de poma, prunes seques, melmelada o compota de gerd, nabiu o fruita del bosc. La recepta dels tortons és prou antiga, i n'han sorgit variants en les quals s'afegeix formatge, cansalada fregida, carn capolada, castanyes i verdures ofegades, com els porros. Com a darreries n'hi ha també de xocolata.
Els tortons de patata es poden menjar calents, acompanyats d'una amanida verda a la qual s'afegeix un gra d'all.
La sabor del torton depèn de la finor de la pasta, que és prou difícil d'obtenir. Un truc és d'usar poca pasta, a risc que sigui fràgil i el torton es buidi en fregir-ho.

## Referències

* ↑ Dominique Auzias, Jean-Paul Labourdette. Petit Futé. Alpes 2013, 2013. ISBN 9782746968615.

## Enllaços externs

* Els tortons de la vall del Champsaur (en francès)
# Tour d'Alsàcia

El Tour d'Alsàcia (en francès Tour Alsace) és una cursa ciclista per etapes que es disputa anualment a Alsàcia, França, durant el mes de juliol o agost. La primera edició es disputà el 2004, sent reservada a ciclistes amateurs fins al 2006. Des del 2007 la cursa forma part de l'UCI Europa Tour, amb una categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2004 | Stéphan Ravaleu | Jérôme Chevalier | Olivier Grammaire |
| 2005 | Alexandr Sabalin | Thijs Zonneveld | Julien Guiborel |
| 2006 | Johannes Fröhlinger | Alexandru Pliușchin | Nicolas Reynaud |
| 2007 | Benoît Luminet | Paul Moucheraud | Giuseppe Ribolzi |
| 2008 | Robert Bengsch | Hannes Blank | Steve Houanard |
| 2009 | Simon Zahner | Lubomir Petrus | Frederik Wilmann |
| 2010 | Wilco Kelderman | Hubert Schwab | Nicolas Edet |
| 2011 | Thibaut Pinot | Stian Remme | Nikita Novikov |
| 2012 | Jonathan Tiernan-Locke | Alexandru Pliușchin | Warren Barguil |
| 2013 | Silvio Herklotz | Fernando Orjuela | Philipp Walsleben |
| 2014 | Karel Hník | Jack Haig | Jan Hirt |
| 2015 | Vegard Stake Laengen | Sam Oomen | Bjørn Tore Hoem |
| 2016 | Maximilian Schachmann | Scott Davies | Kilian Frankiny |
| 2017 | Lucas Hamilton | Carl Fredrik Hagen | Brandon McNulty |
| 2018 | Geoffrey Bouchard | Marc Hirschi | Brandon McNulty |
| 2019 | Thomas Pidcock | Michal Schlegel | Jimmy Janssens |
| 2020 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2021 | José Félix Parra | Sébastien Reichenbach | Leon Heinschke |
| 2022 | Finlay Pickering | Lennert Van Eetvelt | Roland Thalmann |
| 2023 | Sebastian Berwick | Mathys Rondel | Frank van den Broek |
| 2024 | Joris Delbove | Colby Simmons | Jørgen Nordhagen |

## Referències

* ↑ Tour d'Alsace (Fra) - Cat.2.2 a memoire-du-cyclisme.eu

## Enllaços externs

* Web oficial
# Regice

Regice és un personatge fictici de la saga de videojocs de Pokémon, així com d'altres jocs i productes derivats. És de tipus gel. És originari de la regió de Hoenn i destaca per la seva alta defensa.

## Referències

* ↑ Rodríguez, J. A. «El legendario Regice llega a Pokémon Go» (en castellà). IGN, 22 juny 2018. [Consulta: 8 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Regice a la Bulbapedia
Espècies de Pokémon :
# L'Œil de Vichy

L'Œil de Vichy és una pel·lícula documental dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1993.

## Argument

Aquesta pel·lícula està realitzada només d'imatges d'arxiu: els noticiaris oficials emesos en les pantalles franceses durant 1940 i 1944 (l'ocupació nazi). Aquells noticiaris eren controlats pel govern de Vichy, que col·laborava amb els nazis, així la majoria d'ells són propaganda.

## Repartiment

Michel Bouquet ... Narrador (veu)
Personatges que surten:
* Maquisard Alfonso ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* General Bergeret ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Jean Bichelonne ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Maquisard Boczov ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Pierre Boisson ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Abel Bonnard ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* René Bousquet ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Amédée Bussière ...Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Préfet Carle ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Procureur Cassaigneau ...Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Marcel Cerdan ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* François Darlan ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
* Joseph Darnand ... Ell mateix (imatges d'arxiu)
# Amaril·lidàcies

Les amaril·lidàcies (Amaryllidaceae) són una família de plantes angiospermes de l'ordre de les asparagals.
Les espècies d'aquesta família són plantes perennes i herbàcies que creixen a partir d'un bulb.

## Taxonomia

Dins d'aquesta família es reconeixen 71 gèneres:
* Acis Salisb.
* Agapanthus L'Hér.
* Allium L.
* Amaryllis L.
* Ammocharis Herb.
* Apodolirion Baker
* Atacamallium Nic.García
* Boophone Herb.
* Brunsvigia Heist.
* Calostemma R.Br.
* Cearanthes Ravenna
* Chlidanthus Herb.
* Clinanthus Herb.
* Clivia Lindl.
* Crinum L.
* Crossyne Salisb.
* Cryptostephanus Welw. ex Baker
* Cyrtanthus Aiton
* Eucrosia Ker Gawl.
* Eustephia Cav.
* Galanthus L.
* Gethyllis L.
* Gilliesia Lindl.
* Griffinia Ker Gawl.
* Haemanthus L.
* Hannonia Braun-Blanq. & Maire
* Hessea Herb.
* Hieronymiella Pax
* Hippeastrum Herb.
* Hymenocallis Salisb.
* Ipheion Raf.
* Ismene Salisb. ex Herb.
* Lapiedra Lag.
* Latace Phil.
* Leptochiton Sealy
* Leucocoryne Lindl.
* Leucojum L.
* Lycoris Herb.
* Mathieua Klotzsch
* Miersia Lindl.
* Namaquanula D.Müll.-Doblies & U.Müll.-Doblies
* Narcissus L.
* Nerine Herb.
* Nothoscordum Kunth
* Pamianthe Stapf
* Pancratium Dill. ex L.
* Paposoa Nic.García
* Paramongaia Velarde
* Phaedranassa Herb.
* Phycella Lindl.
* Plagiolirion Baker
* Proiphys Herb.
* Pyrolirion Herb.
* Rauhia Traub
* Rhodolirium Phil.
* Scadoxus Raf.
* Schickendantziella Speg.
* Shoubiaonia W.H.Qin, W.Q.Meng & Kun Liu
* Sprekelia Heist.
* Stenomesson Herb.
* Sternbergia Waldst. & Kit.
* Strumaria Jacq.
* Traubia Moldenke
* Trichlora Baker
* Tristagma Poepp.
* Tulbaghia L.
* Ungernia Bunge
* Urceolina Rchb.
* Vagaria Herb.
* Worsleya (Traub) Traub
* Zephyranthes Herb.

## Referències

* 1 2 «Amaryllidaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 5 maig 2024].