OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rosporden

Rosporden (en bretó Rosporden) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 6.859 habitants. Des de 1999 integra l'antic municipi de Kernével.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 167 | 2 261 | 2 295 | 2 511 | 2 536 | 2 822 | 2 936 | 3 080 | 3 219 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 361 | 3 172 | 3 331 | 3 175 | 3 472 | 3 857 | 4 154 | 4 323 | 4 613 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 776 | 4 999 | 5 161 | 5 188 | 5 346 | 5 311 | 5 369 | 5 606 | 5 603 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 6 066 | 5 863 | 7 062 | 6 735 | 6 485 | 6 441 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilbert Montfort | PS |

## Història

El Partit Autonomista Bretó va celebrar a Rosporden la seva primera reunió oficial i també el seu primer congrés el 10 de setembre de 1927. Hi participaren endemés autonomistes alsacians i corsos i el partit inaugurà el concepte autonomista basat en l'autonomisme alsacià. Hi participaren Yann Sohier, Olier Mordrel, François Debauvais, Morvan Marchal, Paul Schall i Petru Rocca.

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
# Marcial Antonio López Quílez

Marcial Antonio López Quílez, baró de Lajoyosa (Daroca, 30 de juny de 1788 - Madrid, 30 d'abril de 1857) fou un advocat, historiador i polític aragonès, membre de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Fill del farmacèutic Pedro López i de Zenona Quílez, va cursar els primers estudis al col·legi de l'Escola Pia de Daroca; després va passar a Saragossa i posteriorment a la Universitat d'Alcalá de Henares, on va acabar els estudis de Dret. En 1816 era advocat del Col·legi de Madrid, va obtenir l'acta de diputat a Corts Espanyoles per Aragó en les Corts constituents de 1820; va ser primer secretari fins a la seva dissolució en 1823. Per motius polítics es va exiliar a França.
Des de 1824 a 1831 sembla que resideix a Villanueva de Jiloca, segons consta en el llibre de registre de l'Arxiu Parroquial, ja que existeixen suficients dades per pensar que alternava la seva estada a València.
Sembla que va tornar a l'activitat pública cap a 1833; aquest any era nomenat secretari de la reina regent Maria Cristina de Borbó, vídua de Ferran VII. En 1838 va obtenir el títol de baró de Lajoyosa per compra al marquès de Bégida. De 1845 a 1849 va ser director de la Reial Acadèmia de la Història, en la que va ingressar el 1836; i de 1844 a 1857, any en què va morir, fou tresorer de la Reial Acadèmia de la Llengua. També va ser secretari de la de Belles arts. Va morir el 30 d'abril de 1857.

## Bibliografia

* Fuertes Marcuello, Julián (1995): Lajoyosa: un pueblo, un título nobiliario, un hombre. Zaragoza : Diputación Provincial de Zaragoza, Servicio de Publicaciones, 1995. ISBN 84-86947-88-X
* Fuertes Marcuello, Julián (1992): "Marcial Antonio López Quílez, barón de Lajoyosa, un jurista de ayer (siglo XIX) con ideas de hoy dirigidas a la modernización de la agricultura y, en concreto, a la formación de los agricultores ", Congreso Internacional e Iberoamericano de Derecho Agrario (1º. 1992. Zaragoza), p. 299-302 Text complet
* Mañas Ballestín, Fabián (2003): "Algunas personalidades de la comarca", en La Comarca del Campo de Daroca, Zaragoza, Gobierno de Aragón, p. 247-288 Text complet
* Marcial Antonio López Quílez a la xilocapedia, editat sota llicència creative commons
# Serguei Staníxev

Serguei Dmítrievitx Staníxev (en búlgar Сергей Дмитриевич Станишев) (5 de maig de 1966) és un polític búlgar que ocupà el càrrec de primer ministre de Bulgària i president del Partit Socialista Búlgar (BSP).

## Biografia

Staníxev va néixer a Kherson, Ucraïna (llavors part de la Unió Soviètica). El van educar a la Universitat Estatal de Moscou, on va obtenir el doctorat en història el 1994. El maig de 2000 el van triar com a membre del consell suprem del Partit Socialista Búlgar. El desembre de 2001, Staníxev va ser elegit president del Partit Socialista Búlgar. Staníxev ha gaudit d'una aprovació pública considerable, principalment a causa de les seves grans habilitats intel·lectuals i els seus esforços encertats de modernitzar el Partit Socialista Búlgar.

### Primer ministre

Després de guanyar les eleccions legislatives búlgares de 2005 encapçalant la coalició Coalició per Bulgària, el 27 de juliol de 2005 el Parlament búlgar el va triar com a nou primer ministre, va formar govern fins al 27 de juliol de 2009, quan el nou partit de centredreta Ciutadans pel Desenvolupament Europeu de Bulgària (GERB) de Boiko Boríssov va guanyar les eleccions en les què el BSP va perdre la meitat dels escons,

### President del Partit dels Socialistes Europeus

Poul Nyrup Rasmussen va dimitir com a President a la Convenció Progressista del Partit dels Socialistes Europeus a Brussel·les el 24 de novembre de 2011, i va ser substituït, com a president interí Staníxev, confirmat el setembre de 2012 al Congrés del PSE a Brussel·les, el juny de 2015 a Budapest i el desembre de 2019 a Lisboa.
A principis de juliol de 2014, Staníxev va anunciar que renunciaria com a líder del BSP i el 27 de juliol, al 48è congrés del BSP, el president titular de l'Assemblea Nacional, Mihail Mikov, va ser elegit per succeir a Staníxev com a president del partit.
El 14 d'octubre de 2022 el Partit dels Socialistes Europeus va elegir al suec Stefan Löfven com a president del partit, rellevant Staníxev.

## Referències

* ↑ «Bulgaria opposition wins election» (en anglès). BBC, 06-07-2009. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ «President del Partit dels Socialistes Europeus» (en anglès). Partit dels Socialistes Europeus. Arxivat de l'original el 2018-11-23. [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ Garcia Viscasillas, Elena. «Stefan Löfven, ex premier sueco, elegido presidente del Partido Socialista Europeo, en Berlín» (en castellà). Euronews, 15-10-2022. [Consulta: 25 maig 2024].
# Josep Lletget Torrents

Josep Lletget Torrents (Reus, segle xviii - segle XIX) era un adroguer català que va ser alcalde de Reus i més endavant president de l'Ateneo Libre de Barcelona. Era pare del metge i polític Tomàs Lletget Cailà.
Va ser nomenat alcalde i va prendre possessió del càrrec al gener de 1842, substituint Francesc Subirà Parera. D'ideologia liberal, havia pres part l'any 1838 com a membre de la Milícia nacional al Combat de Morell i Vilallonga, durant el seu mandat es va caracteritzar per les intervencions que va fer per la millora de la ciutat i de les comunicacions amb les poblacions veïnes. La seva primera actuació va ser dissenyar la prolongació de la Mina del Molí i la reparació de les conduccions d'aigua de les fonts públiques de la ciutat. Va reorganitzar l'ensenyament públic, fixant un sou pel mestre de matemàtiques, Bernat Torroja, que donava classes a la Sociedat Patriótica del Fomento de la Instrución que s'havia fundat el 1840, mentre no s'habilitessin nous locals per a l'ensenyament públic. Aprofitant la desamortització que havien dut a terme Mendizábal i Baldomero Espartero, va reorganitzar diversos serveis a la ciutat. L'antic convent de Carmelites, cremat a la bullanga de 1835, va ser convertit en hospital, que va prendre el nom d'Hospital de sant Joan. El convent de les monges carmelites es va transformar en quarter per la Milícia, i el conven de sant Francesc es va destinar a centre d'instrucció pública.
En matèria d'aigües, va autoritzar a la Empresa Hidrofórica que es va crear a inicis d'aquell any, a que obrís pous i mines "sense prejudici de les mines municipals" per abastir la creixent demanda d'aigua. La societat la formaven empresaris locals i el president n'era Gaietà Pàmies Juncosa, un advocat i polític que més endavant seria regidor a l'ajuntament. Va assignar també un pressupost per fer el projecte de remodelació del futur institut al convent de sant Francesc, iniciant unes primeres obres per poder obrir les escoles públiques d'instrucció primària i llatinitat. Va autoritzar, a petició dels comerciants de gra, l'obertura d'un mercat d'aquest gènere els dilluns a la plaça del Castell, sota la porxada. Va ordenar que es fessin reparacions a la carretera de Montblanc.
Cap a finals del seu mandat, que va durar un any, hi va haver una revolta a Barcelona que va portar al bombardeig de la ciutat per part del general Espartero, i Josep Lletget va treure una Disposició per combatre les possibles alteracions de l'ordre públic com a conseqüència, diu Andreu de Bofarull, de "las recientes ocurrencias de Barcelona". Quan Espartero va tornar cap a Madrid al més de desembre, la Milícia de Reus van anar a rendir-li honors, cosa que la premsa barcelonina va titllar de servilisme.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 390.
* ↑ "Actes Municipals 1841-1846", p. 126-127, 128-129, 143, 146.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. é Hijo de Sabater, 1866, p. 274.
# Cases de l'Eixample

Les Cases de l'Eixample és una obra d'Agullana (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cases entre mitgeres situades en un dels carrers del centre del poble. Són cases amb tres crugies perpendiculars a la façana, amb escala de dos trams, a la part central, d'una crugia lateral. Els murs són de pedra amorterada i d'obra de fàbrica. Les voltes de la planta baixa són de pla escarceres, mentre les altres plantes en presenten de quatre punts. Els pisos repeteixen una mateixa composició: sala central, tres cambres amb alcova, cuina i eixida posterior. A les dues plantes superiors les habitacions que donen al carrer disposen de grans balcons de ferro forjat. La senzillesa i funcionalitat d'aquesta tipologia d'habitatges fou, sens dubte, la raó principal perquè s'adaptés a la majoria de carrers de l'eixample del segle xix.

## Referències

* ↑ «Cases de l'Eixample». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Museu Viking World

El Museu Viking World és un museu cultural localitzat en Njarðvík (Islàndia). El museu es va inaugurar el 8 de maig de 2009. La directora és Elisabeth Ward. L'edifici va ser dissenyat per Guðmundur Jónsson.
El museu té en exposició permanent de l'Íslendingur, una rèplica del Vaixell de Gokstad que l'any 2000 va navegar per l'Atlàntic cap a l'Anse aux Meadows, un paratge situat en la punta septentrional de l'illa de Terranova, durant les celebracions del viatge de Leif Eriksson, un explorador viking. El vaixell va ser retornat a Islàndia i es va exhibir a l'aire lliure fins que va ser transferit al nou museu a la tardor de 2008. El vaixell es troba suspès, de manera que els visitants poden caminar per sota del seu casc i veure la mà d'obra.
El museu també alberga l'exposició «Els vikings - La saga de l'Atlàntic Nord» de l'Institut Smithsonian de Washington DC. L'1 de desembre de 2010, una exposició temporal de dos anys amb material cedit pel Museu Nacional d'Islàndia va ser inaugurada amb una cerimònia pagana d'enterrament d'un cos excavat l'any 1868 a Hafurbjarnarstaðanar.

## Referències

* ↑ «Víkingaheimar opna á morgun» (en islandès). vs.is. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Heathen Buried in Iceland, 1,100 Years Post-Mortem» (en anglès). icelandreview.com. Arxivat de l'original el 14 de març 2012. [Consulta: 31 agost 2017].

## Bibliografia

* Jeff Blumenfeld, You Want to Go Where?: How to Get Someone to Pay for the Trip of Your Dreams, New York: Skyhorse, 2009, ISBN 978-1-60239-647-0, p. 29.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del museu
# Roronoa Zoro (One Piece)

Roronoa Zoro (ロロノア・ゾロ) és un dels protagonistes del manga One Piece, escrit i il·lustrat per Eiichirō Oda, i les seves obres derivades.
S'uneix a la tripulació del barret de palla com a primer membre després que Monkey D. Ruffy el salvi de ser executat pel capità de la Marina Morgan. Natural de la vila de Shimotsuki, al East Blue, Zoro s’ha entrenat des de la infància en l'ús de l'espasa, desenvolupant un estil de lluita únic de tres espases, que en té una amb la boca. El seu somni és convertir-se en l'espadatxí més gran del món.

## Creació i concepció

Zoro va utilitzar originalment dues espases en lloc de tres. En Zoro es va planejar originalment per formar part de la tripulació de pirates de Buggy the Clown i hauria estat reclutat per en Ruffy lluny de Buggy. El cognom de Zoro es basava en la pronunciació japonesa del pirata francès François l'Olonnais. En diverses localitzacions occidentals, el seu nom es va canviar a Zolo.

## Recepció

En Zoro sempre es troba entre els tres personatges més populars, normalment només per sota d'en Ruffy en popularitat. Va ocupar el segon lloc en totes les enquestes de popularitat de personatges de Shōnen Jump, excepte la cinquena, on va ocupar el tercer lloc després de Trafalgar Law. A més, en una enquesta del 2007 d'Oricon, Zoro va ser votat com el quart personatge més desitjat per rebre un spin-off. DVD Talk elogia el "divertidíssim" estil de lluita de tres espases de Zoro com un gran exemple del sentit de l'humor del programa.

## Referències

* ↑ Eichiro Oda. One Piece Magazine Vol. 10. Shueisha, 16 setembre 2020. ISBN 978-4-08-102406-3.
* ↑ Volume 24, pages 206–209 (in the Japanese version).
* ↑ Volume 43, pages 214–219 (in the Japanese version).
* ↑ «スピンアウト企画、予想ランキング1位 『デスノート』のL（エル）» (en japonès). Oricon, 05-01-2007. [Consulta: 9 novembre 2008].
* ↑ «DVD Talk Review: One Piece – Season 1, First Voyage». DVD Talk, 25-05-2008. [Consulta: 8 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Roronoa Zoro's bio
# Coll del Forn (Arboçols)

El Coll, o Collada del Forn, és una collada de 688,8 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Arboçols i de Tarerac, tots dos de la comarca del Conflent, a la (Catalunya del Nord).
Està situat al sud-oest del terme comunal de Tarerac, i a l'est del d'Arboçols. Hi passava un camí vell que unia aquests dos pobles.

## Referències

* ↑ El Coll del Forn en els ortofotomapes de l'IGN
# Josep Lliteres Vidal

Josep Lliteres i Vidal (Manacor, 1956), fou membre del Comitè Executiu del partit polític Unió Mallorquina (UM) durant la legislatura 2003-2007 i director insular de Relacions Institucionals. Durant els X i XI Congressos d'UM és nomenat membre del Consell Polític.
Llicenciat en Ciències Biològiques per la Universitat Autònoma de Barcelona l'any 1978 i professor de batxillerat des del 1979 al 1999 al Col·legi Sant Pere de Palma. Durant aquesta mateixa època va ser president de l'Associació de veïns Vogariciar del Molinar i president de la Federació d'Associacions de Veïns de Palma.
Membre del Consell Polític des de l'any 2000, en què es va celebrar el Vuitè Congrés i continua formant part del mateix després del Novè Congrés. També és secretari de Formació i d'Acció Sectorial del Partit. Durant quatre anys (1999-2003) fou el cap d'Administració d'IBABSA. Va desenvolupar el càrrec de director insular de Cultura del Consell de Mallorca el 2003 i de director insular de Relacions Institucionals d'aquesta Institució, del 2004 al 2007. El 2007 va ser nomenat director general de Qualitat Ambiental del Govern de les Illes Balears. Des del 8 de gener de 2010 és gerent de l'Institut d'Estratègia Turística (Inestur) dependent de la Conselleria de Turisme.

## Referències

* ↑ Josep Lliteres és nomenat nou gerent de l'Inestur i Antoni Oliver serà el nou director general de Qualitat Ambiental
# Cases de Sotos

Cases de Sotos (en castellà i oficialment, Casas de Sotos) és una pedania del municipi valencià de Requena (Plana d'Utiel-Requena). El 2015 tenia 19 habitants.
Situada als contraforts de la serra de Martés, a l'oest d'aquesta formació muntanyosa. La pedania de Los Pedrones, a menys de dos quilòmetres, és el nucli de població més proper de certa importància. També és a prop el nucli de La Cabezuela, un llogaret que pertany a Cortes de Pallars (Vall de Cofrents). S'hi arriba des de Requena per la carretera nacional N-330, que arrenca d'El Pontón. Una vegada s'ha entrat a Los Pedrones, cal desviar-se per la CV-433.
Es tracta d'un dels llogarets més petits de Requena i té unes 40 cases, de les quals només 8 estan ocupades de manera permanent; la resta s'ocupen els caps de setmana i durant les vacances. No disposa de serveis ni de comerços.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor de la Comunitat Valenciana, 2009 (IVE)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 abril 2010].
* ↑ Informació a la web de Requena
# New Market (Alabama)

New Market, Alabama és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.864 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Market tenia 1.864 habitants, 692 habitatges, i 534 famílies. La densitat de població era de 41,8 habitants/km².
Dels 692 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 22,8% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 35,2% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.985 $ i la renda mediana per família de 46.696 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.204 $ mentre que les dones 18.188 $. La renda per capita de la població era de 18.799 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Market». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Market». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Iniéstola

Iniéstola és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 27 | 20 | 26 | 17 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Ruth Harriet Louise

Ruth Harriet Louise (nascuda com a Ruth Goldstein el 13 de gener de 1903 a Nova York - 12 d'octubre de 1940) va ser una fotògrafa nord-americana; la primera de Hollywood. Va ser responsable dels retrats de la Metro-Goldwyn-Mayer des de 1925 fins a 1930.

## Biografia

Filla d'un rabí, Ruth Harriet Louise va créixer a New Brunswick, Nova Jersey. Era germana de Mark Sandrich, qui va serr més tard realitzador, productor i guionista, i cosina de l'actriu Carmel Myers. Sentint-se primerament atreta per les belles arts, va ser Nickolas Muray qui la va estimular per fer fotografia i obrir el 1922 el seu estudi a Trenton sota el nom de Ruth Harriet Louise.
Mitjançant el seu germà, va aconseguir entrar a la Metro-Goldwyn-Mayer on va acabar sent la primera dona fotògrafa. Va resultar després responsable dels retratistes durant l'estiu de 1925, quan tenia 22 anys. Durant aquesta carrera, que només va durar 5 anys, s'estima que va realitzar més de 100 000 fotografies i hom la considera equivalent a George Hurrell quant a fotografia de glamur. Va abandonar la MGM el 1930 i es va casar amb el guionista, productor i realitzador Leigh Jason. Va morir el 1940 de les complicacions d'un embaràs.

## Retrats realitzats per Ruth Harriet Louise

* Greta Garbo
* Joan Crawford
* Marion Davies
* Greta Garbo
* Norma Shearer
* Greta Garbo
* Pepi Lederer
* Greta Garbo
* Greta Garbo
* Joan Crawford
* Renée Adorée
* Dorothy Janis
* Lillian Gish
* Dorothy Sebastian

## Bibliografia

* Juliet Hacking: Fotografie in het juiste perspectief. Llibreter, Groningen, 2012. (ISBN 978-90-8998-219-3).
* Robert Dance, Bruce Robertson: Ruth Harriet Louise and Hollywood Glamur Photography. Univ. of Califòrnia Press, 2002. (ISBN 0-520-23347-6).
# Olympique Club Agaza Omnisports

L'Olympique Club Agaza Omnisports és un club de futbol togolès de la ciutat de Lomé. Juga els seus partits a l'Estadi Agoè-Nyivé.

## Palmarès

* Lliga togolesa de futbol:
** 1980, 1984
* Copa togolesa de futbol:
** 1979, 1981, 1984, 1988, 1999

## Futbolistes destacats

* Jean-Paul Abalo
* Emmanuel Adebayor
* Komlan Amewou
* Bachirou Salou
* Tadjou Salou

## Referències

* ↑ «Sheffield United Linked With Shock Move For Emmanuel Adebayor» (en anglès), 23-06-2019.
* ↑ «Togo - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Togo - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «EMMANUEL ADEBAYOR // SENIOR DEBUT: 2001» (en anglès), 20-08-2017. Arxivat de l'original el 2020-10-18.
# Gymnothorax tile

Gymnothorax tile és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Andaman fins a les Filipines i Indonèsia. També a l'Índia i Hawaii.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Marciana (Itàlia)

Marciana és un comune (municipi) de la província de Liorna, a la regió italiana de la Toscana, situat a l'oest de l'illa d'Elba. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.122 habitants.
Marciana limita amb els següents municipis: Campo nell'Elba, Marciana Marina i Portoferraio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 18 març 2020].
# Carles Domingo Pladevall

Carles Domingo Pladevall (Hostalric, Selva, 10 de juny de 1977) és un exfutbolista català que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Va començar la seua carrera a les categories inferiors del FC Barcelona, dins la coneguda com lleva del Mini. El 1994 va guanyar la Copa del Rei i la lliga juvenil. Posteriorment, va militar en l'equip B, a la Segona Divisió.
El 1997, va marxar a l'Sporting de Gijón, amb qui debuta a la màxima categoria. Els asturians van quedar els darrers. Després de dues campanyes, fitxa pel Rayo Vallecano, on qualla una bona temporada que li val la incorporació al Reial Betis. Al conjunt andalús va signar una bona primera campanya, però les dues següents no va tenir tantes oportunitats.
El 2004 marxa a l'Albacete Balompié, on romandrà dos anys abans de retornar a Catalunya per militar amb el Gimnàstic de Tarragona.
Un veterà Mingo va jugar regularment amb el Nàstic a segona divisió, fins que fou finalment descartat la temporada 2011–12, en què el club patiria el descens de categoria.
Com a internacional, Mingo va formar part de diversos combinats espanyols inferiors.

## Referències

* ↑ Llista de baixes; Web oficial del Gimnàstic de Tarragona, 3 de juliol de 2012

## Enllaços externs

* Fitxa a BDFutbol
* Fitxa a Futbolme (castellà)
* Fitxa a Soccerway