OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piodèrmia gangrenosa

La piodèrmia gangrenosa és una malaltia que causa una necrosi de la pell i teixit subcutani, produint-se, així, profundes úlceres cròniques, generalment a les cames. Les úlceres inicialment i generalment semblen picades d'insectes o petites pàpules, per evolucionar a grans úlceres. Malgrat que les úlceres poques vegades porten a la mort, poden causar dolor i cicatrius.
La malaltia va ser identificada el 1930. Afecta aproximadament 1 de cada 100.000 persones. Encara que pot afectar persones de qualsevol edat, afecta sobretot a la cinquena i sisena dècades de la vida.

## Causes

Encara que l'etiologia no es coneix bé, la malaltia es creu que és degut a una disfunció del sistema immunitari, i el funcionament particularment inadequat dels neutròfils.
Almenys la meitat de tots els pacients amb piodèrmia gangrenosa també pateixen malalties que afecten a la seva funció sistèmica; així poden presentar:
* Malalties inflamatòries dels budells: colitis ulcerosa, malaltia de Crohn
* Artritis: artritis reumatoide, poliartritis simètrica seronegativa
* Malalties hematològiques: mieloma múltiple o gammapatia monoclonal, leucèmia mieloide crònica, leucèmia de cèl·lules piloses, mielofibrosi.
També pot ser part d'una síndrome, per exemple, la síndrome PAPA (piodèrmia gangrenosa, artritis purulenta i acne). Els traumatismes de major o menor importàncies es creu que també hi poden tenir un paper.

## Tipus

Hi ha dos tipus principals de piodèrmia gangrenosa:
* "Típica" la forma ulcerosa, que es produeix a les cames.
* "Atípica" una forma més superficial que es presenta a les mans i altres parts del cos.

## Tractament

El tractament de primera línia per a les instàncies disseminades o localitzades de la piodèrmia gangrenosa és un tractament sistèmic amb glucocorticoides i ciclosporina. L'aplicació tòpica de clobetasol, mupirocina, i gentamicina alternat amb tacrolimús pot ser eficaç. Pot ser necessària la neteja quirúrgica de l'úlcera o de les àrees necròtiques.

## Referències

* 1 2 3 ; Callen, Jeffrey P«Pyoderma Gangrenosum». Emedicine, 23-04-2012.
* ↑ Rashid, RM «Seat belt pyoderma gangrenosum: Minor pressure as a causative factor». Journal of the European Academy of Dermatology and Venereology, 22, 10, 2008, pàg. 1273–4. DOI: 10.1111/j.1468-3083.2008.02626.x. PMID: 18837131.

## Enllaços externs

* DermNet reactions/pyoderma-gangrenosum
# Pía Sarmiento

Pía Carla Sarmiento Escoda, coneguda esportivament com a Pía Sarmiento, (San Juan de la Frontera, 9 de juny de 1986) és una jugadora d'hoquei sobre patins argentina.
Després de quatre temporades al club vilanoví, s'incorporà l'estiu de 2010 al Girona CH. Amb el club lleonès aconseguí l'ascens a l'OK Lliga la temporada 2022-23. També fou la màxima golejadora de la competició amb 59 gols i fou escollida MVP de l'OK Lliga Plata. Internacional amb la selecció argentina, s'ha proclamat campiona del Món en dues ocasions (2004 i 2010), destacant la seva actuació a la final del Mundial de 2010, on anotà dos gols. També guanyà una Copa Amèrica (2010), un Campionat Sud-americà (2004) i un Campionat Panamericà (2005).

## Palmarès
### Clubs

* 1 Copa espanyola d'hoquei sobre patins (2009)
* 1 OK Lliga Plata (2022-23)

### Selecció argentina

* 2 medalles d'or als Campionat del Món d'hoquei sobre patins (2004, 2010)
* 2 medalles de bronze als Campionat del Món d'hoquei sobre patins (2006, 2008)
* 1 medalla d'or a la Copa Amèrica d'hoquei sobre patins (2010)
* 1 medalla d'or al Campionat Sud-americà d'hoquei sobre patins (2004)
* 1 medalla d'or al Campionat Panamericà d'hoquei sobre patins (2005)

### Individual

* 1 MVP de l'OK Lliga Plata (2022-23)
* 1 Màxima golejadora de l'OK Lliga Plata (2022-23)

## Referències

* ↑ «Bembibre Hockey Club renueva a Pía Sarmiento, su gran estrella» (en castellà). InfoBierzo, 24-06-2023. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ Roura, Jordi. «El Girona fitxa per al debut a l'OK Lliga femenina tres campiones del món». Diari de Girona, 07-10-2010. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ «Pía Sarmiento seguirá un año más en el Bembibre Hockey» (en castellà). El Bierzo Digital, 24-06-2023. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ «Las chicas del hockey sobre patines, campeonas del mundo» (en castellà). Clarín, 02-10-2010. [Consulta: 4 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Pía Sarmiento - RinkHockey.net
# Giberto I Pio

Giberto I Pio va succeir al seu pare Galasso I Pio com a senyor de Carpi el 1367 rebent la investidura formal el 8 d'agost de 1387 amb Novi, Fossoli, Gorgatello, Santo Stefano e Rovereto.
Ambaixador de la ciutat d'Urbino a Florència el 1386. Es va casar amb Bianca Casati i en segones noces amb Taddea Fieschi de la família dels comtes de Lavagna, que fou regent del seu fill Marco I.
Va morir el 1389 i va deixar set fills: Alberto i Agnese, de la primera muller, que no van tenir dret a l'herència, i (de la segona dona) Marco I Pio, Alberto, Galasso, Verde (monja) i Niccolò.
# Uthman ibn Ali

Uthman ibn Ali (àrab: أبو النور عثمان باي, Abū n-Nūr ʿUṯmān Bāy), conegut pels francesos com Osman Bey (Tunis, 27 de maig de 1763 - 20 de desembre de 1814), fou bei de Tunis, de la dinastia husaynita de Tunísia, uns mesos del 1814.
A la mort del seu germà gran Muhàmmad ibn Alí (Hammuda Paixà) el 15 de setembre de 1814, fou proclamat bei en preferència al seu nebot Sidi Muhàmmad ibn Muhàmmad (Ibn Hammuda), que va quedar exclòs de la successió. Al cap de tres mesos (21 de novembre de 1714) el seu cosí Mahmud ibn Muhammad, al que Ali II ibn Husayn havia apartat de la successió, el va assassinar mentre dormia i es va proclamar bei. Els seus dos fills Sidi Salih Bey (hereu designat el 15 de setembre de 1814) i Sidi Ali Bey, nascuts el 1782 i 1789, foren executats a la Goulette el 21 de desembre de 1814. Altres dos fills més petits, Sidi Husain Bey (nascut el 1806) i Sidi Ahmad o Muhammad Bey (nascut a Tunis el mateix dia de la mort del seu pare), foren mantinguts en custòdia al Bardo i el primer va morir en captivitat i el segon no van quedar lliure fins al 1855 (va morir el 3 d'abril de 1868).

## Bibliografia

* El Mokhtar Bey, Les Beys de Tunis 1705-1957. Tunis, 2002.
# Nová Vieska

Nová Vieska és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Compta amb una població de 648 habitants (2022).

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1233.

## Referències

* ↑ «Nová Vieska». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].
# Marta Cid i Pañella

Marta Cid i Pañella (Amposta, 29 de juliol de 1960) és una psicòloga i política catalana membre d'Esquerra Republicana de Catalunya. Va ser consellera d'Educació de la Generalitat de Catalunya des del febrer de 2004 fins al maig del 2006.

## Trajectòria personal

Marta Cid és llicenciada en Psicologia, diplomada en Magisteri i postgraduada en Logopèdia per la Universitat de Barcelona. Va ser professora d'Ensenyament General Bàsic entre el 1982 i el 1987 i psicòloga i logopeda de l'Escola d'Educació Especial i Taller Ocupacional d'Amposta (APASA) de 1987 al 2000. És coautora del llibre PHN: la raó d'Estat contra l'Ebre i la Terra.
Marta Cid va practicar l'handbol fins a l'any 1984 i va ser fundadora del Club Handbol Amposta Atlètic. Ha estat membre fundadora de la Coordinadora Antitransvasaments i col·laboradora de diverses entitats i associacions culturals d'Amposta.

## Trajectòria política

Cid és militant d'Esquerra Republicana de Catalunya des de l'any 1978, i hi ha ocupat diferents càrrecs orgànics. Ha estat presidenta de la secció local d'Esquerra a Amposta, presidenta de la Federació Comarcal del Montsià, presidenta regional d'Esquerra a les Terres de l'Ebre i responsable de la Secretaria de Relacions Parlamentàries d'Esquerra a la Federació de l'Ebre. També ha estat membre de l'Executiva Nacional d'Esquerra pel desenvolupament dels seus càrrecs territorials i de Govern. Ha estat cap de llista de la circumscripció de Tarragona per a les eleccions diverses vegades, així com integrant de la llista del Parlament de Catalunya per la circumscripció de Tarragona. El 2000 va ser presidenta del Consell Nacional d'Esquerra.
A nivell institucional, Marta Cid ha estat regidora de l'Ajuntament d'Amposta des de l'any 1993 fins al 2011, consellera comarcal i vicepresidenta del Consell Comarcal del Montsià entre el 2000 i el 2002, senadora de l'Entesa Catalana de Progrés per la circumscripció de Tarragona (2000-2003), diputada al Parlament de Catalunya (2003-2004) i, en el que ha estat el seu més alt càrrec institucional, consellera d'Educació de la Generalitat de Catalunya (febrer 2004-maig 2006).

## Referències

* 1 2 Una maestra al frente de Ensenyament El Mundo, 21 de febrer de 2004
* ↑ Autors varis. PHN: la raó d'Estat contra l'Ebre i la terra Arola editors: 2003
* ↑ La VII assemblea de la PDE convoca els antitransvasistes a Vinaròs Arxivat 2007-10-06 a Wayback Machine. L'Ebre Digital, 23 de febrer de 2004
* ↑ Marta Cid Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine. al web d'ERC
* ↑ Marta Cid al web del Parlament de Catalunya
# Cal Millàs

Cal Millàs és una casa d'Ivorra (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge situat al carrer Major, al costat d'un dels portals d'accés al municipi. Tot i que exteriorment no es pot observar cap tipus d'element destacable, a l'entrada a la planta baixa de l'habitatge hi ha una estructura coberta a partir de tres arcs apuntats adovellats, separats entre ells uns 2 metres. Estan realitzats amb pedra local, rejuntats amb morter, els quals arrenquen des del terra. L'últim arc es troba escapçat a causa de la construcció, pel que sembla posterior, de l'escala que condueix a l'habitatge superior, més ampla a l'arrencada i amb un tram inicial d'ampit on apareix esculpit un cap humà molt rudimentari.
Entre el primer i el segon arc hi ha una premsa de cargol amb rosca i de fusta, destacant la biga també de fusta on s'enroscava el cargol on apareix gravat: "AÑY 1777".

## Història

Segons la tradició aquest edifici hauria pogut ser un hospital.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Millàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Pioggiola

Pioggiola (en cors Pioghjola ) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 69 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 47 | 83 | 79 | 34 | 49 | 69 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Christian Argenti | | |
# Pícea de Sèrbia

La pícea de Sèrbia (Picea omorika) (en serbi: панчићева оморика, pančićeva omorika) és una espècie de conífera de la família Pinaceae. És un endemisme de la vall del riu Drina a l'oest de Sèrbia i l'est de Bòsnia i Hercegovina prop de Višegrad. Ocupa una àrea total de només 60 ha, entre els 800 i els 1.600 m d'altitud.
Aquesta pícea va ser descoberta prop de la vila de Zaovine en la muntanya Tara el 1875, i va rebre el nom per part del botànic serbi Josif Pančić; L'epítet omorika és el nom serbi per a designar aquest arbre.

## Característiques

Arbre de fulla persistent que arriba a fer de 20 a 35 m d'alt, de vegades 40 m. Les fulles són aciculars de 10 a 20 mm de llarg, aplanades en secció transversal, blau blanquinós a sota.

## Cultiu i usos

És de gran importància en jardineria com a arbre ornamental, pot créixer en un marge ampli de sòls fins i tot en els alcalins o els àcids. També es planta per a obtenir fusta i paper.
Abans de l'edat de gel del Plistocè aquesta Pícea ocupava una àrea molt més extensa ocupant gran part d'Europa.

## Referències i enllaços externs

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 8 març 2023].
* 1 2 3 4 Farjon, A. (1990). Pinaceae. Drawings and Descriptions of the Genera. Koeltz Scientific Books ISBN 3-87429-298-3
* 1 2 3 Rushforth, K. (1987). Conifers. Helm ISBN 0-7470-2801-X
* 1 2 Rushforth, K. (1999). Trees of Britain and Europe. Collins ISBN 0-00-220013-9
# Casa Francesc Tort

La Casa Francesc Tort és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa està datada entre els anys 1917 i 1920.

## Descripció

És una casa entre mitgeres, composta de planta baixa, pis i golfes. Façana de composició simètrica, amb finestres escalonades i balcó. Utilització del totxo vist i ceràmica vidriada. Llenguatge modernista tardà. Reformada parcialment fa poc temps.

## Referències

* 1 2 «Casa Francesc Tort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Bisbat de Bururi

El bisbat de Bururi (francès: Diocèse de Bururi); llatí: Dioecesis Bururiensis) és una seu de l'Església catòlica a Burundi, sufragània de l'arquebisbat de Bujumbura. Al 2020 tenia 675.610 batejats d'un total de 1.524.060 habitants. Actualment està regida pel bisbe Salvator Niciteretse.

## Territori

La diòcesi comprèn les províncies de Buriri i Makamba a Burundi.
La seu episcopal és la ciutat de Bururi, on es troba la catedral de Crist Rei
El territori s'estén sobre 5.983 km² i està dividit en 25 parròquies

## Història

La diòcesi va ser erigida el 6 de juy de 1961 en virtut de la butlla Candida Christi del papa Joan XXIII, prenent el territori de l'arquebisbat de Gitega.
El 13 d'abril de 1973 cedí una porció del seu territori a benefici de l'erecció de la diòcesi de Ruyigi.
Originàriament sufragània de l'arquebisbat de Gitega, el 25 de novembre de 2006 esdevingué sufragània de l'arquebisbat de Bujumbura.
El 17 de gener de 2009 cedí una nova porció del seu territori a benefici de l'erecció de la diòcesi de Rutana.

## Cronologia episcopal

* Joseph Martin, M.Afr. † (6 de juy de 1961 - 17 de setembre de 1973 renuncià)
* Bernard Bududira † (17 de setembre de 1973 - 19 de novembre de 2005 mort)
* Venant Bacinoni † (25 de juy de 2007 - 15 de febrer de 2020 jubilat)
* Salvator Niciteretse, des del 15 de febrer de 2020

## Estadístiques

A finals del 2020, la diòcesi tenia 675.610 batejats sobre una població de 1.524.060 persones, equivalent al 44,3% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diàques | religiosos | religiosos | parroquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diàques | homes | dones | |
| 1969 | 136.206 | 461.690 | 29,5 | 49 | 7 | 42 | 2.779 | | 46 | 49 | 12 |
| 1980 | 154.200 | 427.700 | 36,1 | 29 | 7 | 22 | 5.317 | | 25 | 53 | 13 |
| 1990 | 215.447 | 656.056 | 32,8 | 23 | 22 | 1 | 9.367 | | 4 | 60 | 13 |
| 1998 | 309.024 | 782.377 | 39,5 | 35 | 33 | 2 | 8.829 | | 9 | 74 | 32 |
| 2001 | 309.024 | 782.377 | 39,5 | 36 | 34 | 2 | 8.584 | | 9 | 74 | 32 |
| 2002 | 370.841 | 900.016 | 41,2 | 68 | 68 | | 5.453 | | 5 | 77 | 18 |
| 2003 | 397.903 | 916.608 | 43,4 | 53 | 53 | | 7.507 | | 5 | 67 | 18 |
| 2004 | 412.526 | 969.157 | 42,6 | 59 | 59 | | 6.991 | | 5 | 88 | 18 |
| 2006 | 413.960 | 966.391 | 42,8 | 76 | 76 | | 5.446 | | 5 | 98 | 20 |
| 2012 | 467.000 | 1.256.000 | 37,2 | 71 | 70 | 1 | 6.577 | | 6 | 93 | 18 |
| 2015 | 538.613 | 1.333.000 | 40,4 | 82 | 80 | 2 | 6.568 | | 9 | 106 | 20 |
| 2018 | 658.400 | 1.462.660 | 45,0 | 105 | 105 | | 6.270 | | 8 | 129 | 23 |
| 2020 | 675.610 | 1.524.060 | 44,3 | 122 | 121 | 1 | 5.537 | | 17 | 112 | 25 |

## Bibliografia

* (llatí) Butlla Candida Christi, AAS 54 (1962), p. 374

## Enllaços externs

* Anuari pontifici del 2017 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Bururi (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org
# Vaquer

«Vaquer o Vaqué» té aquests significats:
* Vaquer o cowboy, encarregat de les tasques relacionades amb la ramaderia i que fa la seva tasca a cavall a Amèrica del Nord
* Cavall vaquer, cavall que munta una persona per a treballar amb bestiar
* Toponímia:
** Font del Vaquer, font del municipi de la Torre de Cabdella (Pallars Jussà)
** Puig del Vaquer, muntanya a cavall del municipis de Llançà (l'Alt Empordà) i França
** Serrat del Vaquer, serra al municipi de les Valls de Valira (l'Alt Urgell)
* Biografies:
** Antoni Vaquer Ramis (Felanitx, Mallorca, 1916 -Palma, 1991) escriptor, music i pintor
** Fernand Vaquer (1889, Torre d'Elna -1979, Tresserra), jugador francès de rugbi a 15
** Gabriel Vaquer Vicenç (Felanitx, 1475 -Lluc, Mallorca), prevere felanitxer
** Jaume Vaquer Xamena (Felanitx, Mallorca, 1878 -1963), eclesiàstic
** Manuel Vaqué Ferrandis (Barcelona, 1914-2003), empresari català fundador de l'empresa Inoxcrom
** Rafel Vaquer i Palmer (Palma, 1957), publicista, dissenyador i dibuixant mallorquí
# Los Auténticos Decadentes

Los Auténticos Decadentes és un grup musical argentí format en l'any 1986 per Cucho, Nito i el Francès. El seu estil és una barreja entre diferents ritmes, que van des del rock cumbiancha i arriben a la Belada o el Bolero inclusivament, formant així un so únic. És considerada com una de les bandes de música més importants del país, i rep el suport de grans figures com Lucca Prodan, David Byrne, Manu Chao, Andrés Calamaro, i altres grups nacionals i internacionals, per la seua extensa trajectòria, la qualitat de les seues obres, la seua popularitat i el seu poder de convocatòria. Festejant 20 anys van tocar en el Luna Park de Buenos Aires i van gravar un DvD en viu que s'editarà a cap d'any.
Les seues cançons (amb lletra modificada) es canten en els estadis de futbol per les aficions de tot el continent. En els últims anys han assolit un èxit en Mèxic molt important, tocant en 2006 en el Palau dels Esports i en el 2007 en el Teatre Metropolitan.
Algunes de les seues cançons són ja clàssiques en la vida nocturna llatinoamericana com "Corazón", "Loco (Tu Forma de Ser)", "Entrega el Marrón", "El Murguero", "Los piratas", "La guitarra", "Vení Raquel".
# Mas el Pomaret

El Mas el Pomaret és una obra de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga masia modernitzada i transformada en institut psicogeriàtric. De planta quadrada amb terrat i balustrada, portal d'arc rebaixat, balcó central i finestres amb els marcs de pedra de l'antiga masia. A la part alta hi ha un obelisc amb rellotge de sol. Presenta construccions annexes, una d'elles habilitada com a capella. La casa està envoltada d'una tanca amb entorn enjardinat amb alguna palmeta i també es pot veure una feixa que s'havia conreat.

## Història

Havia estat una pagesia i avui és la Clínica Ergos. Fins a l'any 1977 fou regida per una comunitat de monges. Entre els metges que hi treballaren hi havia el Dr. Juncosa.

## Referències

* 1 2 «Mas el Pomaret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Mas el Pomaret». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Cala Justell

La cala Justell, també anomenada cala Gestell, és una platja natural del municipi de Vandellós i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) situada dins l'Espai Natural Protegit de la Rojala-Platja del Torn, a tocar de la central nuclear de Vandellòs. Té una longitud de 254 metres i una amplada mitjana de 27 metres, formada per sorra gruixuda, fina, còdols o blocs, amb un pendent d'entrada a l'aigua bastant pronunciat. No disposa de cap servei. S'hi practica el nudisme. Està guardonada amb la Bandera Ecoplayas, que distingeix les platges que destaquen per la seva política de qualitat mediambiental.
En el rereplatja hi ha dunes i una zona humida, on antigament hi havia una llacuna litoral en rambla i, a causa de l'acumulació de sediments, pedres i restes vegetals, la seva superfície es va anar reduint fins a la total desaparició de la làmina d'aigua. El 2017-2018 es va recuperar la llacuna i s'hi va reintroduir el samaruc, peix endèmic del País Valencià i el sud de Catalunya, en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ «Cala justell, un arenal com els d’abans». Ara, 01-07-2020.
* ↑ «Cala Justell». L'Hospitalet de l'Infant i la Vall de Llors.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala Justell». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Quatre platges i una cala de Vandellòs, reconegudes amb la Bandera Ecoplayas». Diari Més, 19-04-2023.
* ↑ «Creació d’una llacuna litoral a cala Justell per a la conservació del samaruc (Valencia hispanica). EIN La Rojala – Platja del Torn. Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant». Parcs naturals de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
# Plaça Espanyola (l'Hospitalet de Llobregat)

La Plaça Espanyola és una obra de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una plaça trapezoidal limitada amb els carrers Progrés, Desemparats i Montseny. L'església de la Verge dels Desemparats i la Font del mig de la Plaça, són els elements que li donen identitat. La plaça, conserva encara alguns edificis d'habitatges d'estil "Art-Déco" i la Casa Baiges de R. Puig i Gairalt en estil clarament racionalista.
La font, de forma octogonal, destaca com un piló al conjunt de la Plaça. Està construït en diferents materials com el maó, la rajola esmaltada, la pedra artificial, ferro forjat i niquelat. Està format per un pilar a sobre del qual hi ha un entaulament i la teulada de forma cònica.

## Història

La Plaça Espanyola està inclosa al procés d'urbanització de Climent Mas i Pere Romaní, aprovat el 1902. La manca d'aigua en aquest sector mobilitzà els propietaris que feren construir la font modernista que hi ha al mig. Aquesta plaça ha estat tradicionalment un dels punts de referència a la vida social i cultural de les barriades de Collblanc i La Torrassa.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça Espanyola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].