OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arang Khan

* Per a altres significats, vegeu «Erengh Khan».
Arang Khan (també Erenk Khan o Erengh Khan) fou kan de Khivà vers 1714 a 1715. Era kan dels kungrats. Segons el costum dels uzbeks, membres de les famílies reials genguiskànides eren enviats a les diverses hordes (kazakhs, karakalpaks i altres), i la família reial arabshàhida havia subsistit entre la tribu kungrat dels karakalpaks i aralians, i a la mort de Yadigar Khan, el seu kan fou cridat a ocupar el tron de Khivà. Els aralians agafaven el seu nom de l'illa d'Aral al delta de l'Oxus, a la desembocadura del riu a la mar d'Aral. Va governar poc temps i el va succeir Shir Ghazi Khan.

## Referències

* ↑ Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Attu Station

Attu Station és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 20 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Attu Station tenia 20 habitants. La densitat de població era de 0,1 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 35% entre 18 i 24, un 60% entre 25 i 44, un 5% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones hi havia 1.900 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 1.900 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Attu Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Fact Sheet- Attu Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Auerbakhita

L'auerbakhita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor d'Alexander Andreevitch Auerbakh (12 de febrer de 1844, Kašin - 9 de juny de 1916, Staraja Russa), enginyer de mines, fabricant i mineralogista rus, que va ser el primer a Rússia a utilitzar tècniques microscòpiques per estudiar els minerals.

## Característiques

L'auerbakhita és un sulfur de fórmula química MnTl₂As₂S₅. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Químicament es troba relacionada amb la gladkovskyita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5579/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Vorontsovskoe, situat al raion de Serov (óblast de Sverdlovsk, Rússia), on es troba en forma de cristalls prismàtics curts molt petits i grans irregulars que no superen els 15x5 µm. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Auerbakhite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 gener 2022].
# Arundinarina

Les arundinarines (Arundinarinae) són una subtribu de bambú (la tribu bambúsia de la família de les poàcies). Aquesta comprèn 17 gèneres.
El 1925, Takenoshin Nakai va crear un nou gènere, el Pleioblastus. Aquest ha estat discutit per diversos botànics, i les espècies es classifiquen de vegades com altres gèneres, habitualment dins l'Arundinaria. Aquesta confusió pot deure's als períodes llarguíssims que hi ha entre floracions dels bambús, i només s'està resolent gràcies a anàlisis d'ADN.
# Bagarius suchus

Bagarius suchus és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 70 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 40-42.

## Alimentació

Menja peixos.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Chao Phraya i Mekong.

## Ús comercial

És venut fresc a nivell local.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Assistència Palmesana

L'Assistència Palmesana és una societat recreativa i mutualista fundada a Palma el 1858. Creada com a societat de socors mutus, a poc a poc es consolidà com a centre cultural de les classes populars de Palma. Tengué un orfeó musical, fundat el 1899, una secció de teatre i organitzà festes populars, espectacles taurins i esports. El 1954, se'n va fer una reestructuració, amb canvi d'estatuts, i es convertí en societat cultural-recreativa. Més tard, el 1973, es decidí a donar un suport més ampli als espectacles artístics i es posà en funcionament, l'any següent, el grup de teatre homònim. Des d'aleshores, la companyia va oferir gairebé més de cent funcions i va posar en escena autors com Joan Mas, Lluís Segura i Xesc Forteza. El seu local ha estat sempre a la plaça de l'Assistència Palmesana, abans plaça des Pes de sa Palla, i ha servit de seu a nombroses entitats: la Casa de Menorca, el Moto-Club Balear, la Federació d'Escacs i el Club de Futbol Atlètic Balears, i després del Patronat Obrer de San Josep. Des del 1973 en fou president Francesc Albertí Palau.

## Referències

* ↑ «Assistència Palmesana». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 255. ISBN 84-8661702-2.
# Astèrix i Cleopatra (pel·lícula)

Astèrix i Cleopatra (títol original en francès, Astérix et Cléopâtre) és una pel·lícula de dibuixos animats francobelga estrenada el 19 de desembre de 1968 basada en el còmic homònim Astèrix i Cleopatra, de René Goscinny i Albert Uderzo. Es tracta de la segona pel·lícula de les aventures d'Astèrix el gal, després d'Astèrix el gal (1967). Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

«El teu poble és decadent; és incapaç de grans empreses». Aquestes paraules les diu Juli Cèsar a Cleopatra, la qual, enfurismada, decideix demostrar-li de què és capaç. Per això mana que, en un termini de tres mesos, es construeixi a Juli Cèsar un gran palau a Alexandria. L'arquitecte encarregat de portar a terme aquest projecte és Numerobis. Si no ha aconseguit acabar el palau en el temps establert es convertirà en un plat llaminer per als cocodrils. Numerobis, com que no està gaire segur de poder complir el tracte, demana ajuda a un mag gal, Panomàrix. Finalment, Panoràmix, Astèrix i Obèlix -i també Idèfix- acompanyaran l'arquitecte i l'ajudaran en la construcció del palau. Quan els gals tornen al seu poblat celebren amb un gran banquet la victòria.

## Referències

* ↑ «Astèrix i Cleopatra». ésAdir. [Consulta: 27 gener 2013].
* ↑ «Pel·lícules». Televisió de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2013].
# Barbus petitjeani

Barbus petitjeani és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Bafing (conca del curs superior del riu Senegal) i curs superior del riu Níger a Guinea.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus peloponnesius

Barbus peloponnesius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de l'oest de Grècia des de riu Thiamis fins al Peloponés. Introduït al riu Isonzo (nord-est d'Itàlia), Montenegro, Albània, Macedònia, Hongria, Polònia i Ucraïna.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Economidis, P.S., 1995. Endangered freshwater fishes of Greece. Biol. Conserv. 72:201-211.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bagrat III de Taron

Bagrat III de Taron (en grec antic Πανκράτιος Ταρωνίτης 'Pankratios Taronites') va ser príncep de Taron de l'any 966 o 967 al 968. Va succeir el seu pare Aixot III de Taron conjuntament amb el seu germà Gregori II de Taron (Gregorios Taronites), i després d'unes breus negociacions el 968 van cedir el principat a l'Imperi Romà d'Orient rebent a canvi de la cessió de vastes terres a l'imperi i el títol de patrici cadascun dels dos germans. Va morir l'any 979.
Bagrat va ser un dels fundadors del llinatge dels Taronita però els seus membres van ser menys importants i molts no són coneguts.

## Referències

* ↑ Kajdan, Alexandr P. The Oxford Dictionary of Byzantium. Oxford: Oxford University Press, 1991, p. 2012-2013. ISBN 9780195046526.
# Banisa

Banisa (en francès Banize) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 134 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 225 | 172 | 174 | 149 | 134 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Georges Coudert | |
| 2008- | Benno Servazeix | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Basidiocarp

Un basidiocarp o basidioma és l'esporocarp d'un fong basidiomicet, l'estructura multicel·lular on el hymenium (productor d'espores) s'origina.
Els basidiocarps són característics dels fongs himenomicets; en canvi elsUrediniomicets i Ustilaginomicets no fan aquesta estructura. Com altres esporocarps epigeus (que surten sobre la terra) els basidiocarps que són visibles a ull nu (especialment aquells amb una morfologia més o menys agaricoide se'n diuen xampinyons o simplement bolets, mentre que els hipogeus (subterranis) els basidiocarps s'anomenen falses tòfones.

## Estructura

En tots els basidiocarps els basidis estan en la superfície de l'hymenium, i els basidis finalment produeixen espores. En la seva forma més simple el basidiocarp consisteix en una estructura fructífera indiferenciada amb l'hymenium a la superfície això passa en fongs molt simples. En basidiocarps més complexos hi ha una diferenciació entre un estípit (anàleg a les tiges de les plantes) i una capçada anomenada pileus, i diversos himenòfers.

## Imatges

* Basidiocarp d'Amanita muscaria, un agàric.
* Basidiocarps de Ramaria rugosa
* Basidiocarps de Craterellus tubaeformis.

## Vegeu també

* Ascocarp

## Enllaços externs

* Evolution & Morphology in the Homobasidiomycetes: The Clade/Morphology Chart by Gary Lincoff & Michael Wood, MykoWeb, novembre 27, 2005.
* "Mycomorphology Part 1: Why Do Mushrooms Look Like Mushrooms?" per Peter Werner, Mycena News, Desembre 2002. (Arxivat a MycoWeb)
* "Mycomorphology Part 2: Basidiocarp Keeps its Balance" per Peter Werner, Mycena News, Març 2003. (Arxivat a MycoWeb)
# Basidi

El basidi (basidium) és l'òrgan de reproducció que produeix espores exògenes i és característic del himenòfor en els .basidiomicets. Un basidi normalment porta quatre espores sexuals anomenades basidiospores; ocasionalment el seu nombre pot ser de dos, quatre o fins i tot vuit. En un basidi típic, cadascuna de les basidiospores s'origina a la punta d'una estreta banya anomenada esterigma i es descarrega a la maduresa.
Etimòlogicament basidium significa literalment petit pedestal, ja que és la manera com el basidi aguanta les espores. Un basidi immadur s'anomena basídiol.
Del Basidi on té lloc la cariogàmia se n'anomena probasidi.

## Estructura

La majoria dels basidiomicets tenen basidis unicel·lulars simples (holobasidis), però en alguns grups són pluricel·lulars (fragmobasidis). Per exemple, en l'ordre Uredinales es presenten fragmobasidis de quatre cèl·lules que estan septats (separats per parets) transversalment. Els basidis poden tenir estípit o ser sèssils.

## Mecanisme de descàrrega de la basidiospora

En la majoria dels basidiomicets, les basidiospores es descarreguen activament. La força propulsora es deriva d'un canvi sobtat del centre de gravetat de l'espora descarregada.
La descàrrega amb èxit de les espores només és possible quan hi ha prou vapor d'aigua disponible per a ser condensat en l'espora.
Alguns basidiomicets el mecanisme de descàrrega és diferent, per exemple en l'ordre Phallales (per exemple Phallus impudicus) necessiten insectes com a vectors de la dispersió d'espores, en el cas dels pets de llop Lycoperdales i Sclerodermataceae es dispersen quan els basidiocarps sofreixen una pertorbació i les espècies de fongs d'ocells de niu Nidulariales fan servir un sistema d'esquitxada de la copa. En aquests casos això representa que evolutivament han tingut la pèrdua de la descàrrega activa de forma independent.

## Referències

* Ingold, C.T. 1998. Ballistosporic basidia. The Mycologist 12:50-52.
* Ingold, C.T. 1991. A view of the active basidium in heterobasidiomycetes. Mycological Research 95:618-621.
* Money, N.P. 1998. More g's than the Space Shuttle: ballistospore discharge. Mycologia 90:547-558.
* Pringle, A., S.N. Patek, M. Fischer, J. Stolze, and N.P. Money. 2005. The captured launch of a ballistospore. Mycologia 97:866-871.

## Enllaços externs

* AmericanMushrooms.com: Com es reprodueixen els fongs?
* Spore discharge and dispersal in mushrooms per Heino Lepp, Australian National Botanic Gardens.
* "Using a Microscope: Basidia and Cystidia" per Michael Kuo, MushroomExpert.com
# Batalla de Goito

La batalla de Goito va ser un episodi de la primera guerra d'independència italiana. Va tenir lloc el 30 de maig de 1848, quan l'exèrcit austríac comandat pel general Radetzky va ser rebutjat mentre intentava desallotjar el primer Cos de l'exèrcit sard de les posicions que tenia per protegir els ponts sobre el Mincio, al poble de Goito a aproximadament 20 km al nord-oest de Màntua. Víctor Manuel II, rei d'Itàlia, va ser lesionat a la cuixa per un tret.

## Referències

* ↑ Embree, Radetzky, p. 88-92.

## Bibliografia

* Embree, Michael. Radetzky's Marches: The Campaigns of 1848 and 1849 in Upper Italy. Helion & Company Solihull, 2011, p. 148–153. ISBN 978-1-906033-24-8.
# Barbacoll bru

El barbacoll bru (Nonnula brunnea) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita la selva humida del sud-est de Colòmbia i l'est de l'Equador i del Perú.
# Barbus reinii

Barbus reinii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 55 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Marroc.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbut del miombo

El barbut del miombo (Tricholaema frontata) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae). Habita sabanes amb acàcies, especialment miombo, del centre i est d'Angola, Zàmbia, sud-est de la República Democràtica del Congo, sud-oest de Tanzània i nord de Malawi.
# Barbut de MacClounie

El barbut de MacClounie (Pogonornis macclounii) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que ha estat considerat una subespècie del barbut carabrú.
Habita la selva humida, matollars i boscos d'Angola, Burundi, república del Congo, Malawi Zàmbia i Tanzània.
# Batàvia

«Batàvia o Batavia» té aquests significats:
* Batàvia (regió), la zona geogràfica on vivien els bataus.
* Batavia, antic nom de la ciutat de Jakarta, capital d'Indonèsia.
* Batavia (Illinois)
* Batavia (Iowa)
* Batavia (Nova York)
* Batavia (Ohio)
# Batòlit

Un batòlit (del grec: bathos, fondària + lithos, roca) és una massa extensa de granitoides que s'estén durant centenars de km i cobreix més de 100 km² en l'escorça terrestre. Els batòlits estan composts per múltiples plutons individuals els quals poden ensolapar-se o intersecar-se. Els grans volums dels batòlits es deuen a una gran producció repetida de magma durant els períodes de l'orogènesi. Els batòlits es fan de roques fèlsiques o tipus de roques intermedis com el granit, monzonita de quars, o diorita.

## Llista de batòlits
### Àfrica

* Batòlit granític d'Asuan, Egipte
* Cape Coast Batholith, Ghana
* Hook granite massif, Zàmbia
* Paarl Rock, Àfrica del Sud
* Sibebe, Swaziland
* Mubende Batholith, Uganda

### Europa

* Leinster Batholith
* Cornubian batholith
* Ljusdal Batholith
* Batòlit del Mont Dant Lluís

### Amèrica del Nord

* Boulder Batholith
* British Virgin Islands
* Chambers-Strathy Batholith
* Enchanted Rock
* Golden Horn Batholith
* Idaho Batholith
* Sierra Nevada Batholith
* South Mountain Batholith, Nova Scotia
* Peninsular Batholith
* Stone Mountain
* Pike's Peak Granite Batholith
* Chilliwack batholith

### Oceania

* Moruya Batholith
* Median Batholith, New Zealand

### Amèrica del Sud

* Parguaza rapakivi granite Batholith
* Batòlit de la costa peruviana
* Batòlit de Cordillera Blanca
* Batòlit de la costa xilena
* Batòlit de Panguipulli
* Batòlit Patagonià
** Batòlit Patagonià Nord
** Batòlit Patagonià Sud

### Índia/Tibet

* Batòlit Trans-Himalaià
* Batòlit de Karakorum

## Referències

* 1 2 Pitcher, Wallace. 1993. The Nature and Orogin of Granite. Blackie Academic & Professional. Páginas: 193-217
* 1 2 3 Hall, Antony. 1987. Igneous Petrology. LongmanScientific & Technical. Páginas: 91-93
* ↑ USGS BATHOLITHS and LACCOLITHS, PLUTONS and STOCKS DIKES and SILLS Arxivat 2011-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ Batholith (geology), Brittannica Academic Edition.
* Plummer, McGeary, Carlson, Physical Geology, Eighth Edition (McGraw-Hill: Boston, 1999) pages 61–63 ISBN 0-697-37404-1
* Glazner, Bartley, Coleman, Gray, Taylor, Are plutons assembled over millions of years by amalgamation from small magma chambers?, GSA Today: Vol. 14, No. 4, pp. 4–11

## Enllaços externs

* Idaho Batholith
* The Cornubian Batholith Arxivat 2008-04-18 a Wayback Machine.
# Bardia

Bardia o Barra (també apareix com Burdia) fou un estat tributari protegit de l'agència de Malwa a l'Índia central.
La seva superfície era de 18 km² i la població de 538 habitants el 1901. Tenia uns ingressos estimats vers 1900 de 15.000 rupies. El sobirà tenia el títol de rao i era de casta rajput del clan chauhan. Rebia tankahs de Gwalior, Holkar i Dewas.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Batil d'Alexandria

Batil d'Alexandria (grec antic: Βάθυλλος, llatí: Bathyllus) fou un llibert grecoromà, favorit de Mecenàs (junt amb Pílades de Cilícia i Hiles, el seu deixeble) que en el regnat d'August va assolir un excepcional nivell en l'art de la dansa o ballet anomenat pantomim.
Fou molt admirat pel públic romà; l'art va subsistir durant tot l'Imperi Romà. Batil era principalment còmic mentre Pílades era principalment tràgic.

## Referències

* Bathyllus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Belgodère

Belgodère (en cors Belgudè) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 2007 tenia 432 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 397 | 443 | 367 | 453 | 331 | 371 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1959-1965 | Louis Orsini | |
| 1965-1979 | Ambroise Colombani-Malaspina | |
| 1979-1989 | Antoine Canioni | |
| 1989-2001 | Joseph Firroloni | |
| 2001- | Lionel Mortini | PNC |