OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Velleguindry-et-Levrecey

Velleguindry-et-Levrecey és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 158 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Velleguindry-et-Levrecey era de 158 persones. Hi havia 60 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 16 parelles sense fills, 28 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 69 habitatges, 57 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 9 estaven desocupats. 64 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 57 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris i 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 37 en tenien cinc o més. 49 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 36 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Velleguindry-et-Levrecey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 16 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 12 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 112 persones, 78 eren actives i 34 eren inactives. De les 78 persones actives 74 estaven ocupades (39 homes i 35 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 34 persones inactives 15 estaven jubilades, 13 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Velleguindry-et-Levrecey hi havia 58 unitats fiscals que integraven 168 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.986 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Velleguindry-et-Levrecey hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ «Revenus fiscaux des ménages en 2008». Arxivat de l'original el 2012-08-29. [Consulta: 6 abril 2011].
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Velleguindry-et-Levrecey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Velleguindry-et-Levrecey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Anne Acheson

Anne Crawford Acheson (Portadown, Comtat d'Armagh, 5 d'agost del 1882- Lagan Valley Hospital, Lisburn, 13 de març del 1962) va ser una escultora irlandesa. Va rebre la seva formació en el Victoria College de Belfast, l'Escola d'Art de Belfast i el Royal College of Art de Londres. Va ser alumna d'escultura de Edouard Lanteri i va exposar en la Royal Academy of Arts i internacionalment. Va ser premiada amb l'Orde de l'Imperi Britànic el 1919. Va viure a Londres i Glenavy, Comtat de Antrim, Irlanda del Nord.

## Referències

* ↑ Anne Acheson. Ashtead Pottery. Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. ttp://www.ulsterbiography.co.uk/biogsA.htm#achesAC]| Consulta 6 de juliol del 2009
* ↑ Anne Crawford Acheson. Dictionary of Ulster Biography. 1993. Arxivat 2007-07-06 a Wayback Machine. Consulta 6 de juliol del 2009
* ↑ «Anne Crawford Acheson (1882 - 1962): Sculptor» (en anglès). Dictionary of Ulster Biography. [Consulta: 10 març 2017].
# Virgilia divaricata

Virgilia divaricata és una espècie d'arbre petit perenne de la família de les lleguminoses. Són originaris de Sud-àfrica i es distribueixen per una petita i estreta franja al llarg de la costa sud-est. Els jardiners no han de dubtar en plantar-ne en jardins i parcs, ja que es tracta d'un arbre bell, de port atractiu i de ràpid creixement. És molt similar a Virgilia oroboides i sovint es confonen entre si. Tots dos són petits arbres de mida mitjana, amb un hàbitat espès, arrodonit i de creixement ràpid quan són joves i amb branques que creixen arran de terra. També són de vida curta relativa, la seva esperança de vida mitjana és de 12 a 20 anys. El seu nom comú africà "keurboom" està inspirat en la bellesa d'aquests arbres i significa "l'elecció de tots els arbres", de keur vol dir elecció i boom, arbre. El nom genèric Virgilia es va posar en honor de Virgili, un notable poeta romà. L'epítet específic divaricata significa divergent, i fa referència a les branques que s'estenen àmpliament

## Morfologia

És un arbre petit que pot aconseguir fins a 1,3 metres d'alçada en un any i pot arribar a la seva alçada completa en només pocs anys, però poques vegades supera els 10 metres d'alçada encara que V. oroboides pot arribar fins a 15 metres. L'escorça és de color gris platejat i suau en els arbres joves, a mesura que l'arbre es fa gran l'escorça es torna gris i aspre. El tronc pot créixer fins a 600 mm de diàmetre.
Les fulles Són compostes i pinnades en les dues espècies. V. divaricata té 5-9 parells de folíols més 1 de terminal, mentre que V. oroboides té 6-12 parells de folíols més el folíol terminal. Els folíols tenen vores senceres i les estípules cauen d'hora i són més petits i de color verd grisenc i estan densament cobertes de pèls vellutats, mentre que les de V. divaricata són verdes i gairebé sense pèl.
Les flors són pentàmeres, és a dir, amb cinc pètals de color blanc cremós i són oloroses, són bisexuals o hermafrodites, presenten tant gineceu com androceu, és a dir, tots dos sexes en una mateixa flor. Els fruits són càpsules carnoses dehiscents, vermelloses que es van enfosquint a negre a mesura que van madurant.

## Ecologia

Creix per sota de 1.200 m però des de les muntanyes de Klein Swartberg a George prop de Port Elizabeth al Cap Oriental. Totes dues tenen lloc en els marges dels boscos, el més sovint al costat de rierols o riberes dels rius, sinó també en els vessants i matolls. Es troba en abundància en l'àrea de Knysna i Plettenberg Bay, particularment al llarg del riu Keurbooms, que pren el seu nom d'aquest arbre. Han estat cultivats a Anglaterra, Austràlia i EUA.

## Notes

* ↑ «Virgilia divaricata a EOL» (en anglès). [Consulta: 8 juny 2015].
* ↑ «Virgilia divaricata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 8 juny 2015].
* 1 2 3 http://www.plantzafrica.com/planttuv/virgilia.htm
# Vescomtat de Gimois

El vescomtat de Gimoés fou una jurisdicció feudal de Gascunya sorgit cap a l'any 1000 a la comarca homònima. Va passar al senyor Jordà II d'Illa Jordà cap al 1195 i després al seu fill Jordà III (1195-1205). Aquest va repartir els seus dominis deixant Illa Jordà al fill Bernat II Jordà i el vescomtat de Gimois i la senyoria de Terrides al fill Otó. Aquest es va casar amb Alix i va tenir al seu successor Bernat que no va tenir fills mascles. La seva filla Marcida es va casar amb Joan, vescomte de Coserans, i el vescomtat va quedar unit a aquesta casa (branca dels comtes de Comenge).
# Argument ad nauseam

Un argument ad nauseam és un terme llatí usat per descriure un argument el qual ha estat continuat 'fins [el punt de] la nàusea'. Per exemple, la frase «aquest tema ha estat discutit ad nauseam» vol dir que el tema en qüestió ha estat debatut àmpliament i que els involucrats en el debat ja se n'han cansat.
Es tracta d'una fal·làcia extensament usada en la retòrica política i es poden trobar milers d'exemples, començant pels eslògans electorals. Així, també és una de les bases de la propaganda moderna. La majoria de publicitat es basa en la repetició d'una virtut, un eslògan o una propietat que, a força de sentir-la, acaba sent entesa com una veritat per a la societat. Per exemple, és el cas de la publicitat repetitiva de les suposades propietats dietètiques gairebé miraculoses d'alguns aliments fabricats per algunes marques conegudes (que si fan aprimar, depurar, purgar, regular el nivell de colesterol, etc.)
Ja Lenin, un dels grans oradors de la història, va dir que si una cosa és presentada com a veraç suficients vegades, esdevé una veritat a ulls de la gran majoria. És a dir, la fal·làcia pot consistir a repetir una asseveració fins que aquesta siga considerada certa per alguna gent.

## Referències

* ↑ ad nauseam - Definitions from Dictionary.com
* ↑ Ehrlich, Eugene H. Amo, amas, amat, and more : how to use Latin to your own advantage and to the astonishment of others. New York : Harper & Row, 1985. ISBN 978-0-06-181249-1.

## Vegeu també

* Ad libitum
# Volpedo

Volpedo, (Volped en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Casalnoceto, Godiasco, Monleale, Montemarzino, Pozzol Groppo i Volpeglino.
Les frazione de Ca' Barbieri, Casanova, Cascinetta, Cà Stringa, Croce i Ghilina pertanyen al municipi de Volpedo.

## Galeria fotogràfica

* Ajuntament
* Església parroquial
* Plaça Quarto Stato i palau Malaspina
* Vista de Via Torraglio
* Vista del poble vell
* L'estudi de Pellizza da Volpedo
* Panorama de Volpedo
* Volpedo amb el Monte Rosa
# Antoni Soy i Casals

Antoni Soy i Casals (Ripoll, Ripollès, 1950), professor honorífic d'economia de la Universitat de Barcelona, fou alcalde d'Argentona (1999-2006), elegit en la candidatura Entesa per Argentona; entre el 2003 i el 2007 també ocupà els càrrecs de vicepresident de la Federació de Municipis de Catalunya i de vicepresident del Consell Comarcal del Maresme. Va pertànyer a ERC entre el 2003 i principis del 2011.
El desembre de 2006 és nomenat Secretari d'Indústria i Empresa de la Generalitat de Catalunya, càrrec del qual és destituït el gener de 2011. El 14 de desembre de 2010 s'anuncia el nomenament d'Antoni Soy com a degà de la Facultat d'Empresa i Comunicació de la Universitat de Vic. A partir del novembre de 2012 torna a la seva plaça de professor universitari en economia aplicada a la Universitat de Barcelona, de la que actualment està jubilat.
Ha realitzat diversos treballs aplicats d'economia, ha publicat diferents articles acadèmics i de divulgació, capítols de llibres i llibres sobre economia, el darrer dels quals fou "Sortir de l'euro per a sortir de la crisi?" a Edicions Viena. Ha col·laborat amb diferents mitjans de comunicació (TV3, Catalunya Ràdio, COM, Avui, El Punt, L'Econòmic, etcètera). Actualment publica una columna periòdicament a Directa i a El Punt Avui. També escriu a vegades a Catarsi Magazín, Crític i Sin Permiso.

## Referències

* ↑ «Soy Casals, Antoni». web. Institut d'Economia de Barcelona. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ «Antoni Soy nou president d'ERC de Mataró». web. Ajuntament d'Argentona. [Consulta: 5 gener 2015].

## Enllaços externs

* «ElRipollès.info: El ripollès Antoni Soy deixa el deganat de la Universitat de Vic».
# Arroyo Alto

Arroyo Alto és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 320 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arroyo Alto tenia 320 habitants, 72 habitatges, i 67 famílies. La densitat de població era de 2.059,2 habitants per km².
Dels 72 habitatges en un 51,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,8% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 6,9% no eren unitats familiars. En el 5,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,4% tenia menys de 18 anys, un 15% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
Entorn del 31% de les famílies i el 56,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arroyo Alto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arroyo Alto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Arroyo (Puerto Rico)

Arroyo és un municipi de Puerto Rico localitzat a la costa sud de l'illa, també conegut amb els noms del Pueblo del Café, la Capital Taína i el Pueblo de Los Corsos. Limita al nord amb el municipi de Patillas; al sud amb el mar Carib; l'oest amb Guayama i a l'est amb Patillas.
El municipi està dividit en 8 barris: Cuatro Calles, Pueblo Este, Pueblo Oeste, Ancones, Guásimas, Palmas, Yaurel i Pitahaya.

## Referències

* ↑ Grupo Editorial EPRL «Municipio de Arroyo» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, 03-06-2015 [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 9 juny 2015].

## Enllaços externs

* Informació d'Arroyo Arxivat 2015-06-23 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
# Vicente Uribe Galdeano

Vicente Uribe Galdeano (Bilbao, 30 de desembre de 1902 – Praga, 11 de juliol de 1961) va ser un polític espanyol, dirigent del Partit Comunista d'Espanya (PCE) i Ministre d'Agricultura (1936-1939).

## Biografia

Obrer metal·lúrgic, es va afiliar al PCE el 1923 i va ingressar en la seva direcció el 1927. El 1936 va ser el representant comunista en l'elaboració del manifest del Front Popular de cara a les eleccions del 16 de febrer d'aquest any, en les quals fou elegit diputat per Jaén. Després de l'esclat de la Guerra Civil espanyola (1936-1939) va ser nomenat Ministre d'Agricultura en els governs presidits pels socialistes Francisco Largo Caballero i Juan Negrín.
Després de la derrota republicana es va exiliar a Mèxic, formant part del Secretariat del PCE instal·lat en aquest país. Uribe seria el màxim dirigent del Partit a l'exili americà durant la Segona Guerra Mundial, nomenant Santiago Carrillo responsable de les tasques organitzatives. Després de l'expulsió del Partit de Jesús Hernández Tomás el 1944 va passar a ser el número dos del PCE. Va abandonar Mèxic per a traslladar-se a París el maig de 1946 al costat d'Antonio Mije García per a encarregar-se de la direcció del Partit a França. El 1950 el govern francès, a través del ministre socialista Jules Moch, il·legalitza el PCE, provocant una onada d'arrests i registres.
Uribe marxa a Praga al costat d'Enrique Líster i Mije. El 1954, en el V Congrés, elabora l'Informe sobre el Programa del Partit, començant des de llavors un enfrontament entre els joves encapçalats per Carrillo i Fernando Claudín i els veterans encapçalats per Uribe i Dolores Ibárruri. El febrer de 1956 va assistir al XX Congrés del PCUS, després del qual es frena la crisi en el ple del buró polític celebrat aquest any a Bucarest mitjançant el pacte entre Pasionaria i Carrillo, que comporta la caiguda d'Uribe, acusat de culte a la personalitat en ple procés de desestalinització. Totalment apartat de la direcció del PCE, es va retirar de la política i va morir el 1961 a Praga.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Vicente Uribe a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi
* Vicente Uribe a filosofia.org
# Vila fortificada de Ribesaltes

La Vila fortificada de Ribesaltes és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic de la vila de Ribesaltes, a la comarca del Rosselló, Catalunya Nord.

## Història

Envoltava la totalitat de la vila murallada després que el 1172 Alfons el Bataller, havent pres possessió del Comtat de Rosselló, va autoritzar la població de Ribesaltes que es pogués fortificar amb unes muralles tant fetes amb pedres com amb terra.

## La vila fortificada

De forma oblonga paral·lela al curs de l'Aglí, la vila fortificada de Ribesaltes assoleix els 180 metres de llarg pels 140 d'ample. Hi havia almenys un portal cap al nord i un altre cap al sud. El que es conserva fou construït de bell nou. A l'interior, un carrer recorria l'interior de les muralles, com un camí de ronda, un altre carrer enllaçava els dos portals, i d'altres de més petits completaven la xarxa viària medieval. Es conserva, a l'oest una torre rodona de defensa, i al sud i est hi ha restes de tres torres més i d'altres fragments de les muralles a l'interior d'habitatges. Tot el sector nord-oest conserva visibles les muralles, malgrat les cases encastades a banda i banda. Es tracta d'una muralla originalment del segle xii, però que fou molt refeta el XVII.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Ribesaltes». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Vila fortificada de Ribesaltes». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ La vila fortificada de Ribesaltes en els ortofotomapes de l'IGN
# Voskressensk

Voskressensk - Воскресенск (rus) - és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. Es troba a 88 km al sud-est de Moscou, a la vora del riu Moskvà.

## Història

El lloc és mencionat per primer cop als catastres del 1577. No obstant això, les proves arqueològiques demostren que la zona havia estat habitada des d'èpoques més antigues. El nom de Voskressensk (literalment 'Resurrecció') es deu a l'antiga església de la Resurrecció que es trobava al centre de la vila. Entre els segles XIX i xx s'hi construí l'estació de la línia Moscou-Riazan i l'assentament s'uní amb les viles veïnes de Kriviakino i Neverova per obtenir l'estatus de ciutat el 1938.
# Vrocourt

Vrocourt és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 41 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vrocourt era de 41 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 26 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 26 habitatges eren cases. Dels 20 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vrocourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 19 eren actives i 6 eren inactives. De les 19 persones actives 18 estaven ocupades (9 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 home). De les 6 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren paletes.
L'any 2000 a Vrocourt hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vrocourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vrocourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vigil in the Night

Vigil in the Night és una pel·lícula estatunidenca dirigida per George Stevens i estrenada el 1940, segons la novel·la d'A.J. Cronin.

## Argument

La infermera Anne Lee viu lliurada al seu treball. Però una fatídica nit, es responsabilitza d'un error comès per la seva germana, també infermera, encara que inexperta, que provoca la mort d'un nen. Anne és acomiadada del seu treball, però aviat troba un lloc en un altre hospital, on comença a sentir-se molt atreta per un jove doctor.

## Repartiment

* Carole Lombard: Anne Lee
* Brian Aherne: el doctor Robert Prescott
* Anne Shirley: Lucy Lee
* Julien Mitchell: Matthew Bowley
* Robert Coote: el doctor Caley
* Brenda Forbes: Nora Dunn
* Rita Page: Glennie
* Peter Cushing: Joe Shand
* Ethel Griffies: La infermera East
* Doris Lloyd: Mrs. Martha Bowley
* Emily Fitzroy: germana Gilson

## Galeria

* Carole Lombard
* Brian Aherne
* Anne Shirley

## Referències

* ↑ «Vigil in the Night». The New York Times.
# Wakadoshiyori

Durant el govern del shogunat Tokugawa, al Japó del segle xvii, els Wakadoshiyori (若年寄) o Joves Ancians era una posició governamental d'alt rang. El «consell dels Joves Ancians» de l'època Edo comprenia sis membres, reclutats entre els fudai daimyo (譜代大名), del qual cada un dirigia durant un mes. Ells eren jeràrquicament inferiors als rōjū (老中).
Els Wakadoshiyori estaven encarregats de supervisar els hatamotos (els guardaespatlles del shogun), els artesans, els metges i els impostos pagats pels vassalls del shogun. També vigilaven les activitats a les grans ciutats del país com Kyōto i Ōsaka.
# Waka

«Waka» té aquests significats:
* Waka o yamato-uta, gènere de la poesia japonesa clàssica i un dels principals gèneres de la literatura japonesa
* Waka (canoa), embarcacions maoris, en general canoes de grandària variada
* Waka (mitologia), deessa llangardaix de la mitologia hawaiana