OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FC Dukla Praga

El FC Dukla Praga (en txec Dukla Praha) fou un club de futbol txec, de la ciutat de Praga.

## Història

Va ser fundat el 1948 com a ATK Praha. Era el club de l'exèrcit nacional. Evolució del nom:
* 1948: fundació del club amb el nom d'ATK Praga (Armádní tělovýchovný klub)
* 1953: canvi de nom per UDA Praga (Ústřední dům armády)
* 1956: canvi de nom per VTJ Dukla Praga
* 1976: canvi de nom per ASVS Dukla Praga
* 1991: canvi de nom per FC Dukla Praga
* 1996: fusió amb el FC Příbram esdevenint FC Dukla Příbram
Durant la seva història va guanyar un total de 11 lligues i vuit copes txecoslovaques.
L'any 2001 reaparegué com a Fotbalový Klub Dukla Praha.

## Futbolistes destacats

* Ladislav Novák
* Svatopluk Pluskal
* Josef Masopust
* Zdeněk Nehoda
* Ivo Viktor
* Ladislav Vízek
* Pavel Nedvěd

## Entrenadors

Font:
* Ladislav Ženíšek, Jiří Zástěra (1948)
* Ladislav Ženíšek (1949-50)
* Karel Kolský (1951-52)
* Bohumil Musil (1953)
* Karel Kolský (1954-59)
* Bohumil Musil (1959-60)
* Jaroslav Vejvoda (1960-65)
* Bohumil Musil (1965-69)
* Milan Tosnar (1965-70)
* Jaroslav Vejvoda (1969-73)
* Josef Masopust (1973-75)
* Jaroslav Vejvoda (1975-80)
* Ladislav Novák (1980-85)
* Jiří Lopata (1985-87)
* Jaroslav Jareš (1987-90)
* Ivo Viktor (1990-91)
* Michal Jelínek (1991-92)
* František Plass (1992)
* Jiří Fryš (1993)
* Dan Matuška (1993-94)
* Svatopluk Bouška (1994)

## Palmarès

* Lliga txecoslovaca de futbol: 11
** 1953, 1956, 1958, 1961, 1962, 1963, 1964, 1966, 1977, 1979, 1982
* Copa txecoslovaca de futbol: 8
** 1961, 1965, 1966, 1969, 1981, 1983, 1985, 1990

## Secció d'handbol

El Dukla Praga comptà amb una secció d'handbol subcampiona de la Copa d'Europa d'handbol els anys 1967 i 1968 i, finalment Campiona d'Europa l'any 1984 després de derrotar el poderós RK Metaloplastika Šabac a la final.

## Bibliografia

* Horák, Jindřich, Král, Lubomír. Encyklopedie našeho fotbalu : Sto let českého a slovenského fotbalu. Domácí soutěže. Praha : Libri, 1997. 704 p. ISBN 80-85983-22-2
* Jeřábek, Luboš. Český a československý fotbal - lexikon osobností a klubů, Praha: Grada Publishing, 2007. ISBN 978-80-247-1656-5
* Pavel, Ota. Dukla mezi mrakodrapy. Praha : Slávka Kopecká, 2004. 183 p. Sebrané spisy Oty Pavla; vol. 1. ISBN 80-86631-14-1
* Pivoda, Aleš. Legenda se vrátila Praha: MAC, 2013. 157 p. ISBN 978-80-86783-65-9
* Sigmund, Stanislav. FC Dukla 1948-1998. Praha : MJF, 1998. 51 p. ISBN 80-86284-00-X

## Referències

* 1 2 Pivoda 2013, p. 7.
* 1 2 3 4 5 Jeřábek 2007, p. 162.
* ↑ Bouc, František «Dukla Returns». Prague Post, 06-12-2006 [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ Jeřábek 2007, pp. 233-234.
* ↑ «Masopust vzpomíná, jak se v jedenašedesátém málem musel zastřelit» (en czech). Mladá fronta DNES, 22-10-2012. [Consulta: 14 novembre 2013].
* ↑ Pivoda 2013, p. 36.
# Eutiquià

Eutiquià (grec antic: Εὐτυχιανός, Eutykhyianós, llatí: Eutychianus; literalment, 'de bona fortuna', nom tardà, idèntic a Èutic, Èutiques, Eutiqui i als patronímics Eutíquides i Eutiquíades) és el nom dels següents personatges:
* Eutiquià (Ligúria? - Roma, 283), papa de Roma (275 -283), venerat com a sant a diverses confessions cristianes
* Eutiquià, metge de la Grècia romana
* Eutiquià, historiador romà d'Orient del temps de Constantí el Gran conegut per Jordi Codí, segons el qual va ser sofista i secretari de l'emperador
* Eutiquià, amic de l'historiador Agàcies, qui es va comprometre a escriure la seva història per consell d'aquest Eutiquià

## Bibliografia

* Eutychianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 128
# Eutolmi

Eutolmi és el nom dels següents personatges:
* Eutolmi, poeta grec
* Eutolmi, jurista romà d'Orient
# Eutolmi (jurista)

Eutolmi (en llatí Eutolmius, en grec Εὑτόλμιος) fou un jurista romà d'Orient que actuava de patronus causarum (advocat defensor) a Constantinoble.
Va ser un dels setze membres de la comissió creada el 530 per Justinià I per compilar un codi de lleis, la Digesta, comissió presidida per Tribonià.

## Referències

* ↑ Eutolmius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 125
# Estany de Planès

L'Estany de Planès és un estany d'origen glacial del terme comunal de Planès, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Éstà situat a l'extrem sud del terme, al sud-oest del Serrat de les Esques i del Pic de l'Orri, al nord-est del Cambra d'Ase i al sud-est del Puig de l'Home Mort. Al costat nord-oest de l'estany hi ha l'Orri de la Pleta dels Pastors.
Aquest estany és escenari freqüent de rutes excursionistes per aquesta zona dels Pirineus. Aquests rutes solen incloure o bé el Pic de l'Orri, o bé l'l'Estany de Planès.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «118 - Planès». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Planès». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'Estany de Planès en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Una ascensió de Pirineos 3000, amb fotografies». Arxivat de l'original el 2018-06-15. [Consulta: 15 juny 2018].
# FJC

FJC té els següents significats:
* Federació de Joves Cristians, moviment juvenil històric de Catalunya
* Front de la Joventut Catalana, moviment polític històric de Catalunya del Nord
* Federació de Comunitats Jueves de la CIS (del seu nom en anglès Federation of Jewish Communities), organització per la restauració de la cultura jueva als països de la Comunitat d'Estats Independents
# Fairphone 2

El Fairphone 2 és un telèfon intel·ligent fabricat per l'empresa social Fairphone i el primer completament dissenyat per ells. És el primer telèfon intel·ligent modular i està dissenyat per ser fàcilment reparat per l'usuari. Funciona amb el sistema operatiu l'Android 5.1 Lollipop.

## Referències

* ↑ «The architecture of the Fairphone 2: Designing a competitive device that embodies our values» (en anglès). Olivier. Fairphone, 16-06-2015. [Consulta: 18 desembre 2016].

## Vegeu també

* Comerç just
# Festival Internacional de Música de Pollença

El Festival Internacional de Música de Pollença és un dels festivals de música més prestigiosos del món artístic. Aquest festival va néixer a Pollença (Mallorca) l'1 de setembre de 1962 de la mà de diferents precursors culturals que vivien a Pollença, com Philip Newman.
El Festival de Música de Pollença és l'únic membre de la Association Européene des Festivals. Cada any des de la seva creació, durant dos o tres mesos a l'estiu, es fan molts de concerts dedicats sempre a qualque compositor o músic important a nivell internacional. La seva seu es troba dins el claustre del vell Convent de Sant Domènec (Santo Domingo de Pollença) del segle xvi. Gràcies a aquest festival, la vila ha estat situada en el mapa del món i ha rebut milions de visitants amants de la bona música. Al festival han intervingut grans músics de pes internacional, com el violinista Shlomo Mintz, el 5 de setembre de 1962 i amic de Newman, qui anuncià el seu retir del festival el 4 de setembre de 1966.
Des del 2007 el festival compta amb un nou director artístic, el baríton menorquí, Joan Pons i Álvarez, que substitueix al conegut violinista txèc Eugen Prokov que morí en 2005. Prokov havia substituït al conegut violinista anglès, Philip Newman.
En 2008 el festival presentà una programació de concerts i recitals de jazz, gospel, pop, rock, flamenc i clàssica.

## Enllaços externs

* Festival Internacional de Música de Pollença - Lloc web oficial
* Ajuntament de Pollença Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine.
# Euphemia Allen

Euphemia Allen (1861-1949) va ser una compositora britànica. Va compondre la melodia "Chopsticks" en 1877, a l'edat de 16 anys, amb el pseudònim Arthur de Lulli. Va ser la germana de l'editora de música Mozart Allen.

## Referències

* ↑ Fuld, James J. The Book of World-famous Music: Classical, Popular, and Folk (en anglès). Courier Corporation, 2000. ISBN 9780486414751.
# Fita del Pla de les Tres Fites

La Fita del Pla de les Tres Fites és una obra d'Alpicat (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Fita entre els termes d'Alpicat, Rosselló i Torrefarrera. També és el punt de contacte entre el terme municipal de Torrefarrera i l'enclavament de Malpartit, que pertany a Torrefarrera.
Es tracta d'una fita de pedra en forma de prima que descansa sobre una base quadrada.

## Referències

* 1 2 «Fita del Pla de les Tres Fites». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Fita quilomètrica

Un fita quilomètrica és un senyal de trànsit que indica la distància des de l'inici de la carretera, camí o via fèrria per la qual se circula i el punt per qual se circula.
Normalment es classifiquen en dos tipus:
* Fita: és una pedra, normalment de granit, que indica la via per la qual se circula (camins), la distància al seu inici (vies fèrries) o ambdues coses (carreteres).
* Fita quilomètrica: és de metall, i sol incloure la via i la distància a l'inici, a les carreteres.
Quan la fita és especial per als múltiples de 10, es denomina fita miriamètrica. Quan es marca la distància a milles, s'anomena miliari.

## Referències

* Reglament de circulació (fites a la pàgina 79) Arxivat 2013-07-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Fanny (novel·la)

Fanny és una novel·la de Carles Soldevila publicada originalment en català el 1929 per la Llibreria Catalònia a Barcelona. Va aconseguir l'accèssit al Premi Joan Crexells de narrativa l'any 1929, que va guanyar El cercle màgic de Joan Puig i Ferreter. La novel·la és la primera entrega de la trilogia integrada per Fanny, Eva i Valentina. Va ser una de les primeres obres narratives publicades en català després del període noucentista. És una novel·la psicològica escrita emprant el mètode del monòleg interior. L'obra va causar diverses polèmiques ja que va ser acusada d'immoral per part dels sectors més conservadors de la societat.

## Argument

Fanny és una noia educada en una família burgesa de Barcelona. Després de la mort del seu pare, la ruïna familiar i la fugida dels seus germans a l'Amèrica del Sud; Fanny acaba treballant a una revista de l'Avinguda del Paral·lel. La protagonista ha de fer-se càrrec de la seva mare, que no accepta la pèrdua de l'estatus social burgès. La història fa un gir quan Fanny coneix a Jordi, un jove burgès, de qui s'enamorarà, malgrat que representa la classe social de la qual ella va ser apartada.
El personatge de Fanny és el d'una noia jove i intel·ligent que no segueix les normes socials de l'època. Soldevila fa servir els personatges de la novel·la amb finalitat educadora per a la burgesia catalana d'aquella època.
La novel·la transcorre per diversos espais de l'ideari barceloní dels anys 20: el Paral·lel, la Rambla o Pedralbes. També s'hi anomenen llocs com la Biblioteca de Catalunya, la Biblioteca Arús o el Gran Teatre del Liceu.

## Referències

* ↑ «Història del Premi Crexells». [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «'Fanny', de Carles Soldevila (I): Polèmica i modernitat». [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ Molas, Joaquim. Història de la literatura catalana, vol. 10. Barcelona: Ariel, 1987. ISBN 9788434476103.
# Faxaflói

Faxaflói és una badia situada al sud-est d'Islàndia, a la regió de Vesturland. Es troba entre les penínsules de Snæfellsnes al nord i Reykjanes al sud.
Des de la capital de l'illa, Reykjavík, situada al sud de la dita badia, és possible albirar la península d'Akranes (al nord-est) i inclús el Snæfellsjökull, a una distància propera als 120 quilòmetres. Flaxaflói és a la vegada un gran fiord que inclou altres fiords de menor mida.

## Referències

* ↑ Barman, T. G. 1939. Guide to Norway, Sweden, Denmark, Finland, Iceland. London: Cook, p. 507.

## Vegeu també

* Fiords d'Islàndia
# Flap

Els flaps són un tipus de dispositiu hipersustentador que es fa servir per augmentar la sustentació que proporcionen les ales d'una aeronau a una determinada velocitat aerodinàmica. Els flaps solen estar instal·lats al caire de sortida de les ales d'una aeronau d'ales fixes. Els flaps es fan servir per obtenir més sustentació en l'enlairament. Els flaps també poden augmentar l'arrossegament durant el vol i, per tant, es retrauen quan no s'estan utilitzant.
L'extensió dels flaps de les ales n'augmenta la curvatura i el coeficient de sustentació (la sustentació màxima que pot generar una ala). Això permet que l'aeronau generi la sustentació necessària a una velocitat més baixa en reduir la velocitat d'entrada en pèrdua de l'aeronau i, per tant, la velocitat més baixa a la qual l'aeronau pot volar de manera segura. L'augment de la curvatura també fa que les ales generin un major arrossegament, cosa que pot resultar útil durant l'aproximació i l'aterratge perquè alenteix l'aeronau. En algunes configuracions d'aeronaus, un dels efectes secundaris útils de desplegar els flaps és la reducció de l'angle de capcineig de l'aeronau, que abaixa el morro i, per tant, ofereix al pilot una millor vista de la pista d'aterratge per sobre del morro durant l'aterratge. Tanmateix, en altres configuracions, segons el tipus de flap i la ubicació de les ales, els flaps poden alçar el morro (encabritament) i obstruir la vista de la pista del pilot.
Hi ha molts tipus diferents de flaps. L'elecció depèn de la mida, la velocitat i la complexitat de l'aeronau en la qual es fan servir, així com el període en el qual es dissenyà l'aeronau. Els flaps senzills, els flaps de ranures i els flaps de Fowler són els més habituals. Els flaps de Krueger es troben al caire d'atac de les ales i es fan servir en moltes aeronaus de reacció.
Els flaps de Fowler, Fairey-Youngman i Gouge augmenten la superfície alar a més de canviar-ne la curvatura. Aquesta major superfície sustentadora redueix la càrrega alar i, per tant, redueix encara més la velocitat d'entrada en pèrdua.
Alguns flaps s'instal·len a altres llocs. Els flaps del caire d'atac formen el caire d'atac de les ales i, quan es despleguen, giren cap avall per augmentar la curvatura alar. L'avió de curses de Havilland DH.88 Comet tenia flaps a sota del fuselatge i davant del caire de sortida de les ales. Molts biplans Waco Custom Cabin tenen els flaps a mitja corda, a la part inferior de l'ala superior.

## Referències

* ↑ «Flap». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ferrocarril Lankelz

El Ferrocarril Lankelz es troba a Esch-sur-Alzette, al sud-est de Luxemburg, i és un ferrocarril en miniatura a una escala d'un terç de la mida normal (7 1/4 o 184 mm d'amplada). El ferrocarril funciona a les tardes dels diumenges i festius de maig a mitjan octubre.
Construït el 1997, amb pistes de via estreta, està completat amb ponts, túnels i una estació, disposats en dues seccions; una és de 1.000 metres de longitud, l'altra de 350 metres. Hi ha una locomotora de vapor, dos motors dièsel i un tramvia. Els viatges poden fer-se en tren de vapor o tren diesel.

## Referències

* ↑ «Welcome to Esch-sur-Alzette». Luxembourg National Tourist Office. [Consulta: 15 octubre 2015].
* ↑ «Chemins de Fer Lankelz» (en francès). Rail.lu. [Consulta: 15 octubre 2015].
# Font d'en Roca

La Font d'en Roca és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La font d'en Roca se situa a l'indret conegut popularment com “El Triquet”, al costat de la muralla medieval. És la font més particular de la Vila Vella ja que s'hi accedeix per unes escales que comencen al carrer de la Torre del Saltant. La font es troba encaixada en un espai de parets altes. Els dos dolls d'aigua són molt abundants.

## Referències

* ↑ «Font d'en Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Font d'en Ribes (Collserola)

La Font d’en Ribes és una font d'aigua no potable al terme de Sant Cugat del Vallès dins del Parc Natural de Collserola. És a la capçalera del torrent de la Rabassada, just per sota de la carretera de la Rabassada i a tocar de la font del mateix nom. En raja poca aigua. Situada enmig del bosc amb una petita zona de pícnic, va ser construïda l'any 1909 i va ser restaurada l'any 1995.
Es tracte d’una font modernista amb fons blanc, decoració floral en rosa, sanefes i rètols en blau i motllures en verd. La font és coronada per una gran fulla d’acant sobre l’any de construcció de la font 1909. Per sota, el nom de la font. Disposa de dos bancs laterals, revestits amb trencadís, amb respatller ondulat.

## Referències

* ↑ Accés a la font d’en Ribes [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ La font d’en Ribes [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ Descripció de la font d’en Ribes [Consulta: 28 febrer 2022].
# Font d'en Xameques

La Font d'en Xameca és una obra de Roses (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Font pública situada al nucli urbà, al costat de tramuntana de la plaça Sant Pere, a la sortida del carrer Sant Isidre.

## Descripció

Es tracta d'una font d'obra, formada per un cos piramidal, rematat amb una esfera, sobre una base cúbica. La font està decorada amb un mosaic fet amb fragments de rajola. Les tessel·les, irregulars per haver estat obtingudes pel trencament de rajoles comuns, són de color groc, blau cel i blau fosc. La distribució de les tessel·les és en línies, d'un sol color, amb ondulacions en forma de creu o cercles.

## Història

Font projectada per Jaume Turró, "Xameques", artista de Roses reconegut per un estil pictòric molt personal.

## Referències

* 1 2 3 «Font d'en Xameques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Font de les Passades

La Font de les Passades és una font del terme de l'antic poble d'Herba-savina, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament era del terme d'Hortoneda de la Conca.
Està situada a 1.168 m d'altitud, a la partida de les Passades, cap a la meitat del recorregut del barranc de la Malallau, a la seva dreta. És molt a prop del límit dels termes municipals de Conca de Dalt i d'Abella de la Conca, a la vall de Carreu. És just a ponent del Pla del Tro i a llevant de l'extrem nord del Serrat de la Malallau.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Flettner Fl 184

El Flettner Fl 184 va ser un autogir alemany de reconeixement nocturn i antisubmarí desenvolupat durant els anys trenta per Anton Flettner.

## Disseny

El Fl 184 era un autogir de dos seients amb cabina tancada. Els rotors del Fl 184 tenien una longitud de 12 m i un sistema de control de pas cíclic. La motorització de l'aeronau estava subministrada per un motor Siemens-Halske Sh 14A de 160 CV a una hèlix de fusta de dues pales.$^{[1]}$

## Història operacional

L'únic Fl 184, matrícula D-EDVE, estava previst que es posés a prova per al reconeixement nocturn a finals de 1936. Tot i això, abans que es poguessin realitzar aquestes proves, es va incendiar en vol i es va estavellar. Després de l'accident es va cancel·lar tot el programa i no es van fabricar més aparells.

## Referències

* ↑ Nowarra, Heinz J.. Die deutsche Luftrüstung 1933-1945. Koblenz: Bernard & Graefe, 1985-©1988. ISBN 3-7637-5464-4.
# Flettner Fl 265

El Flettner Fl 265 va ser un helicòpter experimental dissenyat per Anton Flettner.

## Disseny i desenvolupament

Aquest helicòpter, desenvolupat el 1938 amb el suport de la Kriegsmarine, va fer possible, per primera vegada, el pas d'ala rotativa a l'autorotació i tornada, convertint-lo en l'helicòpter més segur del seu temps. En contrast amb el Flettner Fl 185, el Fl 265, és el primer exemple de d'un sincròpter, tenia dos rotors entrecreuats de 12 m de diàmetre, alimentats per un motor radial BMW-Bramo Sh 14 de 160 CV (119 Kw) situat al morro del fuselatge, equipat amb un ventilador per ajudar la refrigeració. Es van construir sis helicòpters, però no va entrar en producció, ja que Flettner havia dissenyat el Flettner Fl 282 Kolibri i aquest es el que es va fabricar finalment.

## Referències

* ↑ Ford, Roger, 1947-. Germany's secret weapons of World War II. ISBN 978-0-7858-3007-8.
# Fotoliasa

Les fotoliases, en anglès:Photolyases, (EC 4.1.99.3) són enzims reparadors d'ADN que reparen els danys causats per l'exposició a la llum ultraviolada. El mecanisme d'aquests enzims requereix la llum visible, preferentment del violeta/blau del'espectre, i el mecanisme es coneix com la fotoreactivació.
Filogenèticament la fotoliasa és un enzim antic el qual es presenta i és funcional en moltes espècies, des dels bacteris als fongs i en les plantes i els animals. La fotoliasa és particularment important en la reparació del dany induït per la llum ultraviolada en les plantes. El mecanisme de la fotoliasa ja no funciona en els humans i altres mamífers placentaris que es fa en el menys eficient sistema de la reparació per excisió dels nucleòtids.
Les fotoliases són flavoproteïnes. Aquest enzim actua fent la transferència d'electrons.
Algunes cremes solars contenen fotoliasa entre els seus ingredients, i pretenen que proporcionen una acció reparadora respecte al dany per llum ultraviolada en la pell.

## Proteïnes humanes que contenen aquest domini

CRY1; CRY2;

## Referències

* ↑ V. Thiagarajan, M. Byrdin, A.P.M. Eker, P. Müller & K. Brettel «Kinetics of cyclobutane thymine dimer splitting by DNA photolyase directly monitored in the UV». Proc. Natl. Acad. Sci. USA, 108, 2011, pàg. 9402–9407. DOI: 10.1073/pnas.1101026108.
* ↑ Selby, Christopher P.; Sancar, Aziz «A cryptochrome/photolyase class of enzymes with single-stranded DNA-specific photolyase activity». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 103, 47, 21-11-2006, pàg. 17696–700. DOI: 10.1073/pnas.0607993103. PMC: 1621107. PMID: 17062752.
* ↑ Michael Lynch, José Ignacio Lucas-Lledó; Lynch, M. «Evolution of Mutation Rates: Phylogenomic Analysis of the Photolyase/Cryptochrome Family». Molecular Biology and Evolution, 26, 5, 19-02-2009, pàg. 1143–1153. DOI: 10.1093/molbev/msp029. PMC: 2668831. PMID: 19228922.
* ↑ Sancar, A. «Structure and function of DNA photolyase and cryptochrome blue-light photoreceptors». Chem Rev, 103, 6, 2003, pàg. 2203-37. DOI: 10.1021/cr0204348. PMID: 12797829.
* ↑ Kulms, Dagmar; Pöppelmann, Birgit; Yarosh, Daniel; Luger, Thomas A.; Krutmann, Jean; Schwarz, Thomas «Nuclear and cell membrane effects contribute independently to the induction of apoptosis in human cells exposed to UVB radiation». PNAS, 96, 14, 1999, pàg. 7974–7979. DOI: 10.1073/pnas.96.14.7974. PMC: 22172. PMID: 10393932.