OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Evenos

* Per a altres significats, vegeu «Evè (desambiguació)».
L'Evenos (grec: Εύηνος, [évinos]) és un riu de Grècia que recorre la regió d'Etòlia. Naix al Mont Eta i desemboca al Golf de Patres a l'alçada de Mesolongi, no lluny del cap d'Antírrio.
Segons la mitologia grega, Evè era un déu-riu de qui Hesíode explica que era fill d'Ocèan i Tetis i, per tant, germà de les Oceànides. Segons una altra versió, però, era un heroi fill d'Ares que es va llançar al riu i d'aquesta manera li va donar nom.
L'Evenos va ser l'escenari mitològic de la mort del centaure Nessos, mort per Hèracles perquè va atacar a Deianira mentre passaven per aquest riu. Hèracles, viatjant en companyia de Deianira, s'atura davant el riu. Nessos ajudava a travessar el riu als viatgers portant-los al coll a canvi d'uns diners, s'oferí a ajudar a Deianira a creuar-lo; però quan va arribar al mig del riu, va intentar violar-la. Hèracles el va matar amb una fletxa que havia sucat al verí de la Hidra de Lerna. Nessos, moribund, aconsellà a Deianira d'arreplegar la seva sang i oferir-la a Hèracles com a poció d'amor, per assegurar la seva lleialtat per sempre. Deianira va obeir i va sucar la seva túnica a la sang del centaure. Però en realitat era una venjança del centaure, atès que la túnica va absorbir el verí de la hidra, i quan Hèracles se la va posar, va morir entre greus patiments.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Evenus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ Hesíode. Teogonia, 345
# Parròquia de Sant Miquel (València)

La Parròquia de Sant Miquel fou una parròquia medieval de la ciutat de València. La parròquia de Sant Miquel rep el seu nom per l'església de Sant Miquel i Sant Sebastià, que actualment es troba sita al barri d'El Botànic, al districte d'Extramurs. La primigènia església de Sant Miquel es trobava a la plaça del Tossal des dels temps de Jaume I fins a l'any 1947, quan fou enderrocada després de restar en runes des de la guerra civil espanyola.
Geogràficament, la parròquia de Sant Miquel es trobava enmarcada entre el carrer de la Corona al nord, el carrer de Quart al sud i el carrer de Dalt a l'est i limita amb les parròquies de Sant Joan al sud, Santa Creu i Sant Bartomeu al nord i Sant Nicolau a l'est. A l'oest es trobava amb la muralla medieval de València i amb l'única entrada d'aquesta a la parròquia: el Portal dels Tints. Dins de la parròquia de Sant Miquel es trobava la moreria de València, la qual ocupava aproximadament la meitat del territori de la parròquia. Sant Miquel, al ser porta d'entrada a la ciutat des de Castella, estava habitada majoritàriament per jornalers dels camps extramurs propers i per artesans.
L'origen de la parròquia es troba als anys posteriors a l'entrada del Rei Jaume I a la ciutat de València, qui establí sobre les antigues mesquites 13 esglésies parroquials que farien de divisió administrativa de la ciutat. Les parròquies es mantingueren en actiu com a divisió administrativa fins a poc després de la promulgació dels Decrets de Nova Planta, al segle xviii. En l'actualitat, el territori de l'antiga parròquia de Sant Miquel forma part del barri del Carme, al districte de Ciutat Vella (la València intramurs).

## Referències

* Reconquista, parroquias y distritos de la ciudad de Valencia (XIV-XVIII)
* Emilia Salvador Esteban: "Distritos urbanos en la Valencia moderna. Un proceso de secularización, racionalidad y concerción."
# Pedro Javier Manzi Cruz

Pedro Manzi (Montevideo, 13 d'octubre de 1988) és un futbolista professional nascut a l'Uruguai que juga com a davanter al C.E. L'Hospitalet.
Format al futbol canari, va fitxar pel C.E. L'Hospitalet a l'estiu de 2017.

## Referències

* ↑ «L'última oportunitat de Manzi».
# Orestias tutini

Orestias tutini és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias tutini» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# La Clota (la Vall d'en Bas)

La Clota és una masia situada al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.
Es troba al vessant oest del Serrat del Fumàs, concretament als peus del Puig Oriol.
# Bescuit (desambiguació)

«Bescuit» té aquests significats:
* Gastronomia:
** Bescuit, pasta de farina cuita dues vegades
** Bescuit (pa), pa cuit dues vegades
** Bescuit de mar, galeta marinera
** Bescuit di Prato, bescuits típics de la Toscana
** Bescuit o galeta cuita dues vegades
** Bescuits a la cuina turca
** Bescuit o pa de pessic., coca feta amb farina, ous i sucre
** Bescuit, gelat fet amb ous i xarop de sucre batuts en calent, mescla a la qual s'afegeix després nata o clares d'ou batudes i que finalment es posa a congelar
* Construcció:
Viccionari
# María Elena Sáinz de Rozas

María Elena Sáinz de Rozas és una editora de cinema espanyola, guanyadora d'un Goya al millor muntatge. Amb 18 anys començar a treballar com a deixeble de l'editora Gaby Peñalva a mitjans dels anys seixanta, i va treballar en el departament editorial de pel·lícules de Mariano Ozores o Fernando Fernán Gómez com ¡Cómo está el servicio! (1968). Després treballà com a editora assistent a La muerte de Mikel (1984) d'Imanol Uribe i a les sèries de televisió Ramón y Cajal (1982) i en dos episodis de Las pícaras (1983). Després començà com a editora en pel·lícules de Manuel Summers com Me falta un bigote (1986), ¡Sufre mamón! (1987) o Suéltate el pelo (1988). i després va treballar amb Julio Médem a Vacas (1992) i La ardilla roja (1993), on va destacar per la qualitat del seu treball. Després de treballar a Todos a la cárcel (1993) de García Berlanga va passar a treballar amb Alejandro Amenábar. Per la seva tasca a Tesis (1996) va guanyar el Goya al millor muntatge i fou nominada novament pel seu treball a Abre los ojos (1998).
Després de treballar amb Pilar Miró a El perro del hortelano (1996) i a Tu nombre envenena mis sueños (1996) ha treballat per a la televisió a les sèries Makinavaja (1997), A las once en casa (1998-1999) i Ana y los siete (2002-2005)

## Referències

* ↑ Cecilia Vera, Silvia Badariotti Cómo hacer cine: Tesis, de Alejandro Amenábar, Volum 1, p. 153-155
* ↑ María Elena Sáinz de Rozas a juliomedem.org
* ↑ Tesis al web dels premis Goya
* ↑ Abres los ojos al web dels Goya
# Paul Schall

Paul Schall (Estrasburg, 15 de juny del 1898 - Karlsruhe, 16 d'octubre del 1981) fou un polític autonomista alsacià.
Fou un dels principals dirigents de les organitzacions autonomistes a Alsace, mantingué forts lligams amb Breiz Atao i col·laborà a la revista Peuples et frontières. El 1925 fundà a Saverne el diari Die Zukunft (L'avenir) amb René Hauss i Eugène Ricklin, i que tenia un tiratge de 30.000 exemplars. Aconseguí l'acta de diputat pel Heimatbund, però fou arrestat el 1926 condemnat a un any de presó i cinc de deportació amb els dirigents nacionalistes Eugène Ricklin, Karl Roos i Joseph Rossé en el Procés de Colmar de 1928. El 1931 fou indultat pel president de França Gaston Doumergue i passà a dirigir l’Unabhängige Landespartei (Partit Regional Independent, ULP). El 15 de maig del 1937 participà en una trobada a Estrasburg amb altres nacionalistes alsacians (Robert Schuman (LVP), Camille Dahlet (ELFP), Thomas Seltz (EVP) i Michel Walter (EVP)) per a reclamar autogovern. El juliol del 1939 el seu partit es fusionà amb l’Arbeiter und Bauernpartei (Partit de Treballadors i Camperols, ABP) de Hans Peter Murer per formar l'Elsass-Lothringische Arbeiter und Bauernpartei (ELABP), prohibit el 31 d'agost del 1939.
Durant l'ocupació nazi a Alsàcia, d'antuvi les autoritats franceses l'internaren en un camp de concentració a Nancy, però els ocupadors l'alliberaren i el nomenaren Kreisleiter (governador) de Molsheim i després de Mülhausen, i cap del partit nazi, responsable de centenars de deportacions. Després de l'Alliberament va fugir.
# Kočín-Lančár

Kočín-Lančár és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1262.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ Kočín-Lančár, Obec. «Obec Kočín - Lančár» (en eslovac). [Consulta: 26 gener 2022].
# Aparcador de cotxes

Un aparcador de cotxes (de l'anglès parking valet) és una persona d'un establiment turístic que s'ocupa d'aparcar l'automòbil dels clients quan hi arriben i de tornar-los-el quan en marxen. Un aparcador de cotxes és generalment un empleat de l'establiment o d'un servei subcontractat. Generalment el servei té un cost fix o una taxa basada en el temps que el cotxe està aparcat i es sol donar una propina a l'aparcador.
L'ofici de parking valet probablement va aparèixer per primera vegada en la dècada dels 1930 als Estats Units, on l'escassetat de llocs d'estacionament en ciutats com Nova York, Chicago i Sant Francisco va propiciar el seu creixement. En cap altre lloc aquest servei es va popularitzar com a Los Angeles. Els registres fotogràfics més antics mostren famosos de Hollywood llançant les seves claus a servidors d'aquest gremi. Hi ha una altra varietat destinada a l'aparcament de cotxes als aeroports i estacions de tren: l'aparcador de cotxes acull el viatger en arribar a l'entrada de l'estació o aeroport i aparca, guarda i torna el vehicle al retorn del client.
No s'ha de confondre amb valet parking que és un aparcament sovint en un centre comercial amb serveis: una zona on el conductor pot deixar el seu vehicle i la clau per fer-lo rentar o efectuar altres operacions de manteniment mentrestant fa altres activitats.
Alguns vehicles venen amb una clau addicional, coneguda com una clau d'aparcador que el posa en marxa i obre la porta del costat del conductor, però impedeix que l'aparcador tingui accés als objectes de valor que es troben dins el maleter o la guantera.

## Referències

* ↑ «Aparcador de cotxes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Borda de Xalamanc

La Borda de Xalamanc, o del Xalamanc, de vegades grafiat Xelamanc, és una borda del terme municipal de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà.
Està situada a la part nord-oest del terme, a la partida d'horts de lo Pla, a prop de la riba esquerra del Flamisell i al sud-oest del Pui de Segur.

## Bibliografia

* GIMENO I LLARDÉN, Manuel. "Noms de casa, renoms i toponímia de la Pobla de Segur i els seus agregats: Montsor, Sant Joan de Vinyafrescal i Puimanyons". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1989, 3. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Virgili & Pagès, 1989. ISBN 84-7856-033-5.

## Enllaços externs

* La Borda de Xalamanc en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Francolí pàl·lid

El francolí pàl·lid (Scleroptila levaillantoides) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita praderies d'Àfrica oriental i Meridional des de l'est de la República Democràtica del Congo, Kenya i Uganda, cap al sud, fins a Sud-àfrica meridional.
En els taxons del sector nord de les zones on habita (Etiòpia, el Sudan del sud, Somàlia, Uganda i Kènia), la línea del coll no arriba fins l'ull i la seva panxa es blanca. Els taxons del sud (Angola, Namibia, Botswana, Sud-àfrica i Lesoto) tenen la línea del coll arriba fins l'ull i la panxa es de colo veix-grogenc, considerats per algunes autoritats com a dos espècies separades: el francolí de les acacies (S. gutturalis amb la subespecie lorti) al nord, i el francolí del Orange (S. levaillantoides amb la subespecie jugularis) al sud.
# Papiria de tribunis plebis

La lex Papiria de tribunis plebis va ser una antiga llei romana proposada del tribú de la plebs Gai Papiri Carbó l'any 130 aC quan eren cònsols Claudi Pulcre i Marc Perpenna. Aquesta llei permetia a una persona obtenir el tribunat diverses vegades si era elegit per la plebs. No va obtenir l'aprovació al pronunciar-se en contra Publi Corneli Escipió Emilià Africà Menor.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 127 [Consulta: 15 abril 2022].
# FIFA World Player 2002

El davanter brasiler Ronaldo va guanyar el FIFA World Player of the Year 2002.

## Resultats
### Homes

| Posició | Jugador | Punts | Equip |
| 1 | Ronaldo | 384 | Inter de Milà → Reial Madrid |
| 2 | Oliver Kahn | 171 | Bayern de Múnic |
| 3 | Zinédine Zidane | 141 | Reial Madrid |
| 4 | Roberto Carlos | 113 | Reial Madrid |
| 5 | Rivaldo | 92 | FC Barcelona → AC Milan |
| 6 | Raúl | 90 | Reial Madrid |
| 7 | Michael Ballack | 82 | Bayer Leverkusen → Bayern de Múnic |
| 8 | David Beckham | 51 | Manchester United FC |
| 9 | Thierry Henry | 38 | Arsenal FC |
| 10 | Michael Owen | 34 | Liverpool FC |
# Palau Comtal

«Palau Comtal» té aquests significats:
* Palau Comtal de Barcelona, residència dels comtes de Barcelona i reis d'Aragó
* Palau Comtal de Centelles, monument del municipi de Centelles (Osona)
* Palau Comtal de Cocentaina, palau renaixentista a la població de Cocentaina (el Comtat, País Valencià)
* Palau Comtal d'Oliva, edifici al municipi d'Oliva (la Safor, País Valencià)
* Palau comtal de Vilamajor (Vallès Oriental, Catalunya)
* Palau dels Comtes d'Azahara, monument al municipi de Falset (Priorat)
* Palau dels Comtes de Cervelló, edifici a la localitat d'Anna (Canal de Navarrès, País Valencià).
* Palau dels Comtes d'Empúries, monument del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà)
* Palau dels comtes d'Olocau, edifici d'Olocau a la comarca valenciana del Camp de Túria
* Palau dels Comtes de Vilapaterna, edifici d'estil barroc i neoclàssic al centre de la població de Paterna (Horta Oest, País Valencià)
* Torre del Palau dels Comtes de Cirat, construcció d'origen medieval al centre de Cirat (Alt Millars, País Valencià)
# Kołobrzeg

Kołobrzeg (fins a 1945 Kolberg) és un municipi i balneari del Mar Bàltic a la desembocadura del Parsęta al Voivodat de Pomerània Occidental, Polònia. Les activitats econòmiques principals són el turisme i la pesca.

## Història

El primer esment escrit de la ciutat data del 971. El bisbe Tietmar de Merseburg parla de salsa Cholbergiensis. Pertanyia al ducat de Pomerània. La resistència de la població contra cristianització va ser fort, i només el 1124 Otò de Bamberg va reeixir a imposar la conversió a la nova religió. El 1181 la ciutat va afiliar-se al Sacre Imperi Romanogermànic. El 1255 va rebre drets de ciutat i de 1361 a 1610 va ser membre de la Lliga Hanseàtica. De 1641 a 1721 era una possessió sueca que després de la Gran Guerra del Nord passà a Prússia. Fou capturada per Zakhar Txernixov i Piotr Rumiàntsev durant la Guerra dels Set Anys Durant la Segona Guerra Mundial 80% de la ciutat van ser destrossats. Després de la guerra, la població alemanya va ser expulsat i a la Conferència de Potsdam els Aliats de la Segona Guerra Mundial atorgaren la ciutat a Polònia.

## Llocs d'interès

* La catedral de la Mare de Déu, església gòtica del segle xiv,
* La casa de la vila en estil neogòtic del 1832 per l'arquitecte Karl Friedrich Schinkel
* Museu de l'Exèrcit de Polònia
* Platja i far
* El port
* La catedral de la Mare de Déu

## Persones

* Magnus Hirschfeld (1868-1933), sexòleg, activista LGTB
* Paul Oestreich (1878–1959), pedagog
* Egon Krenz (1937), polític
* Martin Plüddemann (1854-1897), compositor i pedagog musical.

## Vegeu també

* Batalla de Kolberg

## Referències

* ↑ Stone, David. A Military History of Russia: From Ivan the Terrible to the War in Chechnya (en anglès). Nova York: Praeger, 2006, p. 75. ISBN 978-0-275-98502-8.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Kołobrzeg
# Eleccions generals espanyoles de 1813

Durant l'any 1813, i segons el mandat de la nova constitució, es realitzaren eleccions a totes les províncies per a unes noves Corts, que havien de substituir les reunides a Cadis. Seguint l'establert a la mencionada Constitució s'elegiren 149 diputats dels quals 69 signaren el "manifiesto de los persas", reclamant del Rei la dissolució de les Corts, la suspensió de la Constitució i el retorn a l'absolutisme. En conseqüència el Rei dissolgué aquestes Corts, per decret signat a València el 14 de maig de 1814, sense haver arribat a jurar la Constitució, tal com preceptivament havien establert les mateixes Corts, dos mesos abans.

## Composició de la Cambra

← Eleccions generals espanyoles, de 1810 → :
| Partit | Escons | Líder |
| Absolutistes (perses) | 69 | |
| Independents i liberals | 80 | |
# Llei del talió

La llei del talió (llatí: lex talionis) és un antic principi de justícia retributiva en el qual la norma imposava un càstig que s'identificava amb el crim comès. D'aquesta manera, no sols es parla d'una pena equivalent, sinó d'una pena idèntica. L'expressió més famosa de la llei del talió és «ull per ull, dent per dent» ,apareguda en l'Èxode veterotestamentari.
Històricament, constitueix el primer intent per establir una proporcionalitat entre dany rebut en un crim i dany produït en el càstig, sent així el primer límit a la venjança lliure.

## Manifestacions

Multitud d'ordenaments jurídics s'han inspirat en la llei del talió, especialment en l'edat antiga i en l'edat mitjana. Encara que poguera semblar una llei primitiva, no obstant això l'esperit d'aqueixa llei és la proporcionalitat de la pena, i l'evitació d'una resposta desproporcionada per la venjança. L'aplicació de la pena, amb barbàrie, al llarg dels segles, no implica un defecte de la llei, sinó un defecte dels aplicadors.
* En el famós codi d'Hammurabi (1792 aC), el principi de reciprocitat exacta s'utilitza amb gran claredat. Per exemple:
** La Llei 229 establia que si un arquitecte feia una casa per a un altre, i no la feia sòlida, i si la casa que havia fet s'esfondrava i matava el propietari de la casa, l'arquitecte seria mort; aquest concepte s'accentua quan s'assenyala que (Llei 230) si la casa fa morir el fill del propietari de la casa, es matarà el fill de l'arquitecte.
** Un nivell següent de penes consistia en la mutilació per una banda del cos en proporció al dany causat. Per exemple la Llei 195 s'establia que si un fill pega al pare, li tallaran les mans; la 196 si un home lliure buida l'ull d'un fill d'home lliure, es buidarà el seu ull; 197 si va trencar un os d'un home, es trencarà el seu os.
** Les penes menors consistien en la reparació del dany retornant matèries primeres tals com plata, blat, vi, etc. En els casos que no existia dany físic, se cercava una forma de compensació física, de manera tal, per exemple, que a l'autor d'un robatori se li tallava la mà.
* En l'Antic Testament, més concretament en la llei mosaica, la llei del talió apareix en Èxode 21:23-25, en Levític 24:18-20 i en Deuteronomi 19:21. Aquest principi seguirà vigent en el judaisme fins a l'època talmúdica on els rabins del moment van determinar que la pena es transformaria en un rescabalament econòmic.
* També el cristianisme ho deixa sense efecte arran del Sermó de la muntanya de Jesús de Natzaret (Mateu 5:38-39).
* La Llei de les XII Taules de Roma mostra en la taula VIII una curiosa combinació entre normes inspirades en la llei del talió, i normes corresponents a sistemes jurídics menys primitivistes. Aquesta barreja sol ser atribuïda al moment de transició jurídica que sorgeix el primer cos legal de Roma.
* En el Dret dels pobles germànics, l'esperit de la llei del talió es manifestava en la dita Blutrache o venjança de sang.
Encara en l'actualitat hi ha ordenaments jurídics que es basen en la llei del talió, especialment en els països musulmans.

## Referències

* ↑ «talió». GEC. [Consulta: 7 març 2024].
# Pandèmia de COVID-19 a Eslovènia

La pandèmia per coronavirus de 2019-2020 va començar a afectar Eslovènia a partir del 4 de març del 2020. El primer cas confirmat de Covid-19 que s'hi va detectar fou un turista que venia del Marroc i havia transitat per Itàlia. El començament de l'epidèmia va suposar un gran repte pel país ja que el nou govern encara no s'havia format després de la dimssió del Primer Ministre anterior Marjan Šarec a la fi de gener.
En data del 18 d'abril es comptabilitzaven 1.317 casos confirmats, 190 persones guarides i 70 morts a Eslovènia.

## Cronologia

El 4 de març de 2020 es va anunciar el primer cas confirmat de persona contaminada pel Covid-19. Es tractava d'un turista que havia vingut de Marroc i havia passat per Itàlia. L'endemà sorgiren cinc casos addicionals, dos que havien estat en contacte amb la primera víctima i els tres altres que s'havien importat d'Itàlia també.
El 6 de març es confirmaren dos nous casos a Maribor. Totes dues persones formaven part del personal mèdic i s'havien contagiat fent esquí durant les vacances a Itàlia. L'endemà es van anunciar 4 nou casos després de fer-se 785 proves, pujant així el total a 12 persones contaminades. El govern vedà llavors tots els esdeveniments públics en espais tancats de més de 500 persones.

## Dades estadístiques

Evolució del nombre de persones infectades amb COVID-19 a Eslovènia
Evolució del nombre de persones guarides del COVID-19 a Eslovènia
Evolució del nombre de morts del COVID-19 a Eslovènia
Evolució del nombre de nous casos confirmats

## Referències

* ↑ «Potrjen osmi primer, z novim koronavirusom je okužen zdravnik ZD-ja Metlika». [Consulta: 6 març 2020].
* ↑ «Prepovedane prireditve v zaprtih prostorih z več kot 500 obiskovalci». [Consulta: 8 març 2020].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# La Foradada del Toscar

La Foradada de Toscar és una vila i municipi de la Baixa Ribagorça. Oficialment pertany a la província d'Osca, a Aragó. Està situat a 980 metres d'altitud, a la dreta del barranc de Foradada (afluent de l'Éssera).
L'any 1981 el municipi tenia 304 habitants.

## Entitats de població

* Espluga i Vacamorta (pertanyents a l'antic terme de Merli) són catalanoparlants. A la resta del municipi es parla aragonès.
* Las Colladas. L'any 1991 el llogaret tenia 15 habitants.
* la Cort. L'any 1991 el llogaret tenia 2 habitants.
* les Corts. Està situat a metres 860 sobre el nivell de la mar. L'any 1991 el llogaret tenia 9 habitants.
* Morillo de Liena. Està situat a metres 649 sobre el nivell de la mar, a l'esquerra del riu Éssera. L'any 1991 el llogaret tenia 84 habitants.
* Navarri, pròxim a Morillo de Liena al marge dret de l'Éssera i al peu de la serra de Campanué. L'any 2009 el llogaret tenia 16 habitants.
* Senz. Està situat a 925 metres sobre el nivell de la mar, a la dreta del barranc de Viu. L'any 2009 el llogaret tenia 24 habitants.
* Viu. L'any 2009 el llogaret tenia 30 habitants. Està situat a la zona aragonesa de l'antic comtat de Ribagorça.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Foradada del Toscar». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 8 setembre 2016].
* 1 2 «La Foradada del Toscar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Las Colladas». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Lacort». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Lascorz». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «La Foradada del Toscar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Morillo de Liena». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Navarri». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «La Foradada del Toscar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Foradada del Toscar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Foradada del Toscar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.