OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lögrétta

Lögrétta (Nòrdic antic: Consell de la Llei) va ser durant el període de l'Estat Lliure d'Islàndia la màxima institució legislativa de l'Althing (parlament) a l'edat mitjana d'Islàndia. Era l'òrgan que interpretava les lleis sobre les disputes entre els colons vikings i posteriorment els terratinents i bóndi islandesos, entre altres rols.
El seu origen és tan antic com la mateixa fundació de l'Althing el 930. La seva composició original era de 39 goðar i 9 suplents. Cada goði disposava de dos assessors que s'asseien un darrere i un altre davant seu. Amb l'entrada del cristianisme, els dos bisbes de l'illa també van ocupar un lloc predominant en l'assemblea però sense assessors.
Un lögsögumaður presidia les sessions que es convocaven cada dos diumenges o més sovint si s'estimava oportú. Les sessions tenien lloc a cel obert, reunits en un cercle o rectangle i tothom podia ser present en les deliberacions encara que no tots estaven autoritzats a accedir a l'espai habilitat, reservat per als cabdills. No se sap on van tenir lloc aquestes sessions, però algunes fonts del segle xiii citen que va poder ser en un lloc anomenat lögberg (o roca de la llei) on una vegada a l'any el lögsögumaður recitava de memòria un terç de la llei.
La institució podia tenir atributs excepcionals per sobre de la llei, com el poder de ratificar tractats internacionals actuant en assumptes exteriors de l'illa com el pactat amb Olaf II el Sant (m. 1030), on van definir l'estat dels islandesos a Noruega i dels noruecs a Islàndia.
Després de la dissolució de l'Estat Lliure, la institució va seguir activa però únicament com a tribunal de justícia i capacitat legislativa limitada. Van desaparèixer els goði que van ser substituïts per una cort suprema de 36 homes, elegits entre 84 bóndi que representaven cada regió en l'Althing.
La institució va disposar de dos advocats que convocaven als membres de Lögrétta en grups de 6, 12 o 24 membres que jutjaven casos individuals. Segons el Jónsbók, els membres de Lögrétta havien de «jutjar afers legals que s'hi presenten i que siguin legítims».
Lögrétta va ser la màxima institució legal islandesa fins que va canviar la llei el 1593. El 1594 es va construir un edifici a l'oest per altres activitats relacionades amb l'antiga institució, que va estar vigent fins a la seva demolició el 1798. El congrés va abolir la figura de Lögrétta cap al 1800.

## Referències

* ↑ Dumville, David N., (2008) The Viking World, Stefan Brink and Neil Price (editor), Routledge (publ.), New York, Cap. “Vikings in insular chronicling” ISBN 0-203-41277-X Cap. 42, p. 573
* ↑ Jessy L. Byock (2001), Viking Age Iceland, Penguin Books, ISBN 0141937653 p. 174
* ↑ Jessy L. Byock (2001), Viking Age Iceland, Penguin Books, ISBN 0141937653 p. 175

## Bibliografia

* Byock, Jesse L., Medieval Iceland: Society, Sagas, and Power, University of California Press, Berkeley, CA 1990
* Gjerset, Knut, History of Iceland, The MacMillan Company, NY 1924
* Laxness, Einar, Íslandssaga, vol. 1, Bókaútgáfa Menningarsjóds og Þjódvinafélagsins, Reykjavik 1974
# Philip LeSourd

Philip S. LeSourd és un lingüista i professor d'antropologia de la Universitat d'Indiana als Estats Units. És un dels principals experts del món en la llengua maliseet-passamaquoddy i en la família de les llengües algonquines.
LeSourd va obtenir tant la llicenciatura com el doctorat en lingüística al Massachusetts Institute of Technology. Va quedar fascinat amb els idiomes algonquins després d'una classe en llengua mesquakie (fox) d'Ives Goddard a la Universitat Harvard poc després d'acabar la seva llicenciatura. A instàncies de Karl Teeter i després de Ken Hale, va passar un temps residint entre els maliseet i els passamaquoddy a Maine, Estats Units i Nova Brunswick, Canadà. Va estudiar la llengua amb l'expert Robert Leavitt de l'Institut Mi'kmaq - Maliseet a la Universitat de Nova Brunswick, i també mitjançant l'estudi d'una varietat dels parlants nadius. LeSourd, Leavitt i el parlant natiu passamaquoddy David Francis, Sr van engegar un projecte de diccionari Anglès - Maliseet-Passamaquoddy, del que en va resultar publicat un diccionari titulat Kolusuwakonol, vuit anys després d'iniciar el projecte. El projecte ha continuat des de llavors amb el finançament d'Industry Canada i la National Science Foundation, i s'ha posat a disposició en línia.
LeSourd ha continuat activament la investigació Maliseet-Passamaquoddy i d'una varietat d'altres idiomes algonquins.

## Enllaços externs

* Perfil a la Indiana University
* Kolusuwakonol: Philips S. Lesourd's English and Passamaquoddy-Maliseet Dictionary a Amazon.com
* Accent and Syllable Structure in Passamaquoddy (Outstanding Dissertations in Linguistics) a Amazon.com
* Maliseet - Passamaquoddy Dictionary pel Mi'kmaq - Maliseet Institute
* Saving a Native Language Arxivat 2005-12-11 a Wayback Machine. per Robert M. Leavitt, presentat a “Revitalizing Algonquian Languages Conference: Sharing Effective Language Renewal Practices II” al Mashantucket Pequot Museum & Research Center, Feb. 2004, credits LeSourd's role
# Microcosmus

Microcosmus és un gènere de tunicats de la família Pyuridae, que conté les espècies següents:
* Microcosmus albidus Michaelsen, 1904
* Microcosmus anchylodeirus Traustedt, 1883
* Microcosmus anomalocarpus Millar, 1988
* Microcosmus arenaceus Sluiter, 1904
* Microcosmus australis Herdman, 1898
* Microcosmus bitunicatus Monniot & Monniot, 2001
* Microcosmus claudicans (Savigny, 1816)
* Microcosmus curvus Tokioka, 1954
* Microcosmus exasperatus Heller, 1878
* Microcosmus glacialis (Sars, 1859)
* Microcosmus hartmeyeri Oka, 1906
* Microcosmus helleri Herdman, 1881
* Microcosmus hernius (Monniot & Monniot, 1973)
* Microcosmus hirsutus Sluiter, 1900
* Microcosmus longicloa Monniot & Monniot, 1991
* Microcosmus madagascariensis Michaelsen, 1918
* Microcosmus miniaceus Sluiter, 1900
* Microcosmus multiplicatus Tokioka, 1952
* Microcosmus multitentaculatus Tokioka, 1953
* Microcosmus nudistigma C. Monniot, 1962
* Microcosmus oligophyllus Heller, 1878
* Microcosmus pacificus Monniot & Monniot, 2001
* Microcosmus planus Kott, 1975
* Microcosmus polymorphus Heller, 1877
* Microcosmus propinquus Herdman, 1881
* Microcosmus psammiferus Monniot, Monniot, Griffiths & Schleyer, 2001
* Microcosmus pupa (Savigny, 1816)
* Microcosmus sabatieri Roule, 1885
* Microcosmus santoensis Monniot & Monniot, 2003
* Microcosmus savignyi Monniot, 1962
* Microcosmus senegalensis Michaelsen, 1915
* Microcosmus squamiger Michaelsen, 1927
* Microcosmus stoloniferus Kott, 1952
* Microcosmus trigonimus Millar, 1955
* Microcosmus tuberculatus Kott, 1985
* Microcosmus vesiculosus Monniot & Monniot, 2001
* Microcosmus vulgaris Heller, 1877

## Referències

* ↑ World Register of Marine Species - Karen Sanamyan & Claude Monniot. «Microcosmus Heller, 1877» (en anglès). Ascidiacea World Database. Shenkar N, Gittenberger A, Lambert G, Rius M, Moreira Da Rocha R, Swalla BJ, Turon X, 2013. [Consulta: June 20, 2013].
# República de Geòrgia (1861)

La República de Geòrgia era el terme informal com s'anomenava ocasionalment a l'Estat nord-americà de Geòrgia immediatament després de la seva secessió dels Estats Units d'Amèrica el 19 de gener de 1861. L'ordenança, feta pública aquell mateix dia, tenia com a punt més destacat: "Declarem i ordenem, que la Unió que ara existeix entre l'Estat de Geòrgia i els altres Estats, sota el nom dels Estats Units d'Amèrica, queda dissolta, i que l'Estat de Geòrgia està en plena possessió de drets per a exercir el seu poder i drets de sobirania en el que respecta a un Estat lliure i independent", i al·legava com a motiu de la seva separació l'abolició de l'esclavitud que, es creia, volia promulgar Abraham Lincoln, el nou President dels Estats Units, i que efectivament acabaria aprovant el 1863. Alguns diaris locals van publicar la notícia amb el títol de "República de Geòrgia".
La independència d'aquest incipient Estat no arribà a complir un mes, ja que el 4 de febrer Geòrgia va passar a formar part dels Estats Confederats d'Amèrica. La seva condició d'Estat productor en massa de cotó, i la necessitat d'esclaus per a tal explotació (462.230 dels habitants tenien la condició d'esclau, gairebé la meitat) feien aquesta República un candidat més que adient per a formar part de la Confederació. A més, la seva extensa xarxa de ferrocarril i la seva posició geogràfica allunyada del Nord feia aquest un bon territori per a preparar la rereguarda, formar els soldats i tancar els presos en l'eventual Guerra civil americana, com efectivament passaria després.

## Referències

* ↑ «Ordinances of Secession of the 13 Confederate States of America» (en anglès). civil-war.net. The Civil War Home Page. Arxivat de l'original el 11 de juny 2004. [Consulta: 11 juliol 2014].
* ↑ «The Emancipation Proclamation» (en anglès). archives.gov. Featured documents. [Consulta: 12 juliol 2014].
* ↑ «Georgia Slave Map» (en anglès). sonofthesouth.net. sonofthesouth. [Consulta: 12 juliol 2014].
# Glauc de Règion

Glauc de Règion (grec antic: Γλαῦκος, llatí: Glaucus) fou un poeta i músic grec nascut a Règion, de vegades considerat simplement itàlic, que va escriure una obra titulada σύγγραμμά τι περὶ τῶν ἀρχαίων ποιητῶν τε καὶ μουσικῶν sobre els músics i poetes antics.
Diògenes Laerci cita opinions seves sobre Empèdocles i Demòcrit, i diu que era contemporani de Demòcrit. La seva obra fou també atribuïda a l'orador Antifont, segons diu Plutarc.

## Referències

* ↑ 4.Glaucus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 276
# Can Preses

Can Preses o les Preses és un antic mas prop del veïnat de Llocalou, al costat de la pista que mena a Sant Martí de Capsec al terme de la Vall de Bianya (la Garrotxa). Arquitectònicament és d'estructura molt senzilla; és de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes laterals. Disposa de baixos, per guardar-hi el bestiar, pis per a habitatge i golfes. Va ser bastit amb pedra poc escairada i pedra volcànica; les obertures es troben repartides pels murs sense tenir en compte cap ordenació. El mas està envoltat de pallisses i cabanes.

## Història

L'any 1000 l'alou Preses va passar a ser del priorat de Santa Maria de Besalú; les terres de l'esmentat alou s'estenien des del mas Serrat al mas Socarrats i des d'aquest i El Parer a la ribera de Bianya.
El prior Fra Guerau establí l'any 1255 per Arnau de Presas dues peces de terra pròximes al seu mas. El maig de 1265, Fra Guillem, prior de Santa Maria, concedí a Pere de Roca, militar de Bellvespre, el dret de prendre l'aigua que necessités del molí de Bellvespre per regar llur mas Presas.
El mas va passar, per venda, als hereus del mas Roig i més tard a Guillem Collferrer d'Olot (1543). Aquest el va vendre cinc anys més tard a Pere Calm, de la parròquia de Sant Joan les Fonts, el primer dia de gener de 1548, restant des d'aleshores en poder de la família Calm.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas les Preses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Nínox de Luzon

El nínox de Luzon (Ninox philippensis) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida de les illes Filipines. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Nínox de Luzon». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 249. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Luzon Boobook. Ninox philippensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2023].
# Plaça de la Catedral (Vic)

La Plaça de la Catedral és una plaça pública de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una de les places de més interès històric de la ciutat degut a les múltiples transformacions dels edificis que en formen part. Actualment és presidida per la catedral i el Palau Episcopal. Els edificis que l'envolten encara conserven restes del segle xi. Destaca també una casa modernista que enllaça amb el carrer de l'Escola i un monument al centre de la plaça, que recorda l'antiga església de la Rodona. A mitjans del segle xix, davant de la catedral s'hi instal·là un col·legi de noies, les Beates, que el portaven monges d'aquesta congregació.

## Història

No fou una plaça fins que es finalitzà l'obra de la catedral actual, el 1803. Des del 888 l'espai era ocupat per una església dedicada a Santa Maria, que fou construïda de nou, amb planta circular, el 1080, i prengué el nom popular de Santa Maria de la Rodona. Tenia l'absis cap a ponent, que donava a un carreró anomenat de Jubaltar, actualment molt modificat i amb el nom de Gibraltar. L'espai intermedi, entre l'església de Santa Maria i la Catedral, formava el fossar de Santa Maria, únic cementiri de la ciutat fins al 1806 que es traslladà al nivell inferior del claustre. El 1803 s'enderrocà la Rodona i es construí un monument recordant l'antiga església que també s'enderrocà el 1936, i es refé posteriorment de manera semblant. S'acabà de formar la plaça amb el carrer de Santa Maria que travessà la muralla i s'alineà amb el carrer de l'Escola desapareixent l'antic edifici de la Universitat Literària.

## Referències

* 1 2 «Plaça de la Catedral». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Mike Harrington

Mike Harrington (segle XX) és un programador i empresari nord-americà. És el cofundador de l'empresa de videojocs Valve. Després de l'èxit del primer producte de Valve, Half-Life (1998), Harrington va deixar Valve l'any 2000. El 2006, va cofundar el servei d'edició fotogràfica Picnik.

## Biografia
### Carrera

Anteriorment programador de jocs a Dynamix i dissenyador del sistema operatiu Windows NT a Microsoft, Harrington va fundar Valve el 1996 amb Gabe Newell, un altre antic empleat de Microsoft.
Harrington i Newell van finançar de manera privada el desenvolupament del videojoc debut de Valve, Half-Life (1998), que Harrington també va ajudar a programar. En aquells moments digué: "A Microsoft sempre et preguntes 'Tinc èxit jo o és Microsoft?' Però amb Half-Life vaig conèixer en Gabe i amb ell vam construir aquest producte i empresa des de zero." El 15 de gener de 2000, Harrington va dissoldre la seva associació amb Newell i va deixar Valve per passar temps amb la seva dona. Segons Newell, Harrington no volia arriscar un altre projecte després de l'èxit de Half-Life.
El 2006, Harrington va cofundar el servei d'edició de fotos Picnik amb l'amic i antic company Darrin Massena. Picnik va ser adquirit per Google el març de 2010. Harrington va deixar Google el març de 2011. El gener de 2012, va cofundar una altra empresa amb Massena, Catnip Labs. Harrington va ser el CTO del Comitè per a la Infància del 2016 al 2018, i va exercir com a CTO d'Amplion des de novembre de 2018 fins a març de 2020.

## Referències

* ↑ «Mike Harrington Interview». PlanetHalfLife.com, 20-11-1999. Arxivat de l'original el 3 novembre 1999. [Consulta: 6 gener 2008].
* ↑ Dunn, Jeff. «Full Steam ahead: The History of Valve» (en anglès). GamesRadar+, 04-10-2013. [Consulta: 5 abril 2014].
* 1 2 3 4 Keighley, Geoff. «The Final Hours of Half-Life and Half Life 2». Gamespot UK. Arxivat de l'original el 18 octubre 2012. [Consulta: 5 gener 2008].
* ↑ CVG Staff. «Creative Minds: Gabe Newell». Computer and Video Games, 28-09-2007. Arxivat de l'original el 6 gener 2011. [Consulta: 5 gener 2008].
* ↑ «Mike Harrington's LinkedIn profile». LinkedIn. [Consulta: 2 octubre 2014].
* ↑ Thorne, James. «This startup wants to accelerate ‘precision medicine’ with its growing biological data platform». GeekWire, 12-08-2019. [Consulta: 16 agost 2019].
# Canby

«Canby» té aquests significats:
* Canby (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota.
* Canby (Oregon), població dels Estats Units a l'estat d'Oregon.
# Rascló saracura

El rascló saracura (Aramides saracura) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita els boscos del sud-est del Brasil fins al Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Rascló saracura». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Central nuclear Bruce

La Central Nuclear Bruce, oficialment i en anglès Bruce Nuclear Generating Station és una central nuclear ubicada a la riba oriental del Llac Huron a Ontario, Canadà. Ocupa 932 ha de terreny. Pren el seu nom de Bruce Township,el municipi on la planta va ser construïda, ara oficialment Kincardine a causa d'amalgamació de municipis. És una de les centrals nuclears més grans del món. I l'empresa més gran de la zona, que dona feina a 4.000 empleats.

## Referències

* ↑ «Global Security Article». Arxivat de l'original el 5 desembre 2011. [Consulta: 22 març 2011].
* ↑ Gord L. Brooks. «A Short History of the CANDU Nuclear Power System, Revision 2». Canteach, 01-12-2002. Arxivat de l'original el 23 juliol 2011. [Consulta: 25 març 2011].
* ↑ «Bruce Power About Us». Bruce Power, 24-08-2015. Arxivat de l'original el 2 abril 2019. [Consulta: 2 abril 2019].
# Can Pruna

Can Pruna és una obra popular del municipi de Tordera (Maresme), que data de l'any 1607. inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia ha sofert diverses reformes, dues de les quals consten inscrites a les finestres de la façana, 1816 i 1838. La transformació de masia a restaurant fou cap a l'any 1963.

## Descripció

Es tracta d'una masia formada per un cos central i dos cossos laterals a la que se li va afegir un cos lateral en forma de "L", respectant l'estil de l'edifici. L'edifici consta de planta baixa i dos pisos. Té un bonic portal de llinda recta i un pati central que distribueix els cossos de l'edifici. A l'interior cal destacar la volta que presenta el sostre de l'entrada, on els rajols són col·locats ens forma d'espiga, poc corrent en aquesta zona segons els experts; això denota que fou una casa de rellevant importància a la zona.

## Història

La denominació "Pruna" prové del cognom dels rebesavis de l'actual família propietària. La casa ha passat per cinc generacions de "Vallmañas" que varen perdre el cognom de "Pruna" a l'heretar la finca una pubilla. No es conserva documentació oficial sobre la construcció de la masia, però sí es conserven contractes matrimonials, testaments, documents de reformes etc.

## Referències

* 1 2 «Can Pruna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Malur pitblau

El malur pitblau (Malurus pulcherrimus) és una espècie d'ocell de la família Maluridae, és endèmica del sud d'Austràlia.
L'hàbitat natural d'aquest ocell són les zones de muntanya baixa mediterrània.
# Pike Road

Pike Road és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pike Road tenia 310 habitants, 110 habitatges, i 95 famílies. La densitat de població era de 32,3 habitants/km².
Dels 110 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,2% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 13,6% no eren unitats familiars. En el 12,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 96,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.492 $ i la renda mediana per família de 105.116 $. Els homes tenien una renda mediana de 88.307 $ mentre que les dones 17.321 $. La renda per capita de la població era de 36.912 $. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pike Road». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pike Road». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Província d'Haut-Ogooué

La Província de Haut-Ogooué és una de les nou províncies del Gabon. Ocupa una àrea de 36,547 km². La capital de la província és Franceville.

## Departaments

Haut-Ogooué es divideix en 8 departaments:
* Djoue (Onga)
* Djououri-Aguilli (Bongoville)
* Lekoni-Lekori (Akieni)
* Lekokot (Bakoumba)
* Lemboumbi-Leyou (Moanda)
* Mpassa (Franceville)
* Plateaux (Leconi)
* Sebe-Brikolo (Okondja)
# Carcacía

San Pedro de Carcacía és una parròquia del municipi gallec de Padrón, a la província de la Corunya. Va ser un municipi independent entre 1822 i 1834.
L'any 2013 tenia 785 habitants, repartits entre 18 entitats de població: Bandín, Berxaos, Casal, Corral, Cruxeiras de Abaixo, Cruxeiras de Arriba, Guimaráns, A Igrexa, Lamas, O Outeiro, Pousada, Rial, Ribadulla, Rumille, Sande, Sinde, Sobrerribas i Xoane.
Hi ha unes 20 empreses. Té un camp de futbol, camp de festes, escoles d'Infantil i Primària, una casa rural, alguns bars i una platja fluvial al riu Ulla. Entre els seus monuments destaquen l'església parroquial, diverses creus, fonts i molins. Existeixen diverses associacions de tipus cultural i esportiu.
En aquesta localitat va néixer el poeta Macías O Namorado, que dona nom a una plaça de Padrón i a l'institut d'Educació Secundària de la vila.
A més de les festes patronals, se celebren Sant Isidre Llaurador, Sant Antoni i la Verge del Roser.

## Referències

* ↑ IES Macías O Namorado
# Rascló ventregrís

El rascló ventregrís (Gymnocrex plumbeiventris) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita aiguamolls i vegetació de rivera a les Moluques septentrionals, illes Aru i Misool, Nova Guinea, i Nova Irlanda.
# Can Roig i Torres

Can Roig i Torres és un edifici emblemàtic de Santa Coloma de Gramenet, al Barcelonès, que actualment es fa servir com a seu de l'Escola Municipal de Música. És una obra protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'estil modernista afrancesat, es disposa d'esquena als carrers que el delimiten, on forma xamfrà, i presenta la façana principal al jardí. La casa és formada per dos cossos en angle, de planta baixa i un pis (i semisoterrani al cos esquerre) i golfes, units pel cos d'accés amb l'escala, coronat per la característica torre en punxa. Tota la coberta és de ceràmica blava. A l'interior hi ha mostres d'arts decoratives, com treball de la fusta, serralleria, etc.

## Història

Va ser construïda entre el 1910 i el 1913 per iniciativa de Rafael Roig i Torres. La construcció va guanyar el premi de l'Ajuntament i la Diputació de Barcelona. Durant la Guerra va ser hospital, després va ser seu de la Falange, més tard una escola. L'any 1987 es remodelà per a convertir-la en l'Escola Municipal de música. L'any 2007 es va inaugurar al subsòl de l'edifici el nou Auditori Can Roig i Torres.

## Referències

* 1 2 «Can Roig i Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Escola Can Roig i Torres» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.137, 01-12-2013, p.5. ISSN: 1695-2014.