OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan I de Wittelsbach

Joan I de Baviera (29 de novembre de 1329 - 20 de desembre de 1340), (en alemany: Johann das Kind, Herzog von Niederbayern), va ser el darrer duc de la Baixa Baviera des 1339 a 1340.
Joan I era el fill d'Enric XIV (II), duc de la Baixa Baviera, i de Margarida de Bohèmia. Els seus avis materns van ser Joan I de Bohèmia i Elisabeth de Bohèmia
Es va casar amb Anna de Baviera (1326 - 3 de juny de 1361), filla de Lluís IV de Baviera. Era un menor d'edat quan va pujar al tron de la Baixa Baviera, sent del darrer duc, exercint només un any (sota regència), ja que va morir amb 11 anys a finals del 1340, quan el ducat de la Baixa Baviera va passar a l'emperador i parent Lluís IV (que era el duc Lluís IV d'Alta Baviera), que va reunir les dues parts del ducat de Baviera el gener de 1341 (com a Lluís IV de Baviera). La seva mare Margarida de Bohèmia, com a membre de la dinastia dels Luxemburg, llavors va haver de tornar a Bohèmia.

## Referències

* Sigmund von Riezler: Geschichte Bayerns, Scientia, Aalen 1964, (Neudruck der Ausgabe Gotha 1880)
* Foundation for Medieval Genealogy
# Nyctixalus moloch

Nyctixalus moloch és una espècie d'amfibi que viu a l'Índia i, possiblement també, a Bhutan i la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Dutta, S., Bordoloi, S. & Borah, M.M. 2004. Nyctixalus moloch. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Illes Kermadec

Les Illes Kermadec constitueixen un arxipèlag a l'oceà Pacífic, pràcticament deshabitades i que pertanyen administrativament a Nova Zelanda. Estan distribuïdes aproximadament en direcció Nord-Sud i conformen un arc insular de la seva pròpia placa tectònica, coneguda com a placa de les Kermadec.

## Situació

Les illes estan disseminades al llarg d'uns 230 km de Nord a Sud. En concret, entre els 29°S - 178°O de l'illa Raoul i els 31,5°S - 179°O de L'Espérance. Se situen a uns 900 km al Nord-est de l'Illa del Nord de Nova Zelanda i a uns 1.000 al Sud-oest de les Tonga.

## Illes

L'arxipèlag està format per quatre illes principals i uns quants illots, sobretot al voltant de cadascuna de les primeres, alguns dels quals només afloren durant la marea baixa. La superfície emergida total és de 33 km$^2$.
Les quatre illes principals són:
* L'illa Raoul, la més gran, 29,4 km$^2$, i més septentrional.
* L'illa Macauley, 3,1 km$^2$ i 110 km al sud-sud-est de l'anterior.
* L'illa Curtis, 0,6 km$^2$ i 35 km al sud-sud-est de l'anterior.
* L'illa de L'Espérance, 0,05 km$^2$ i 80 km al sud-sud-est de l'anterior.
Les illes estan deshabitades, excepció feta dels funcionaris temporalment destacats a l'estació de meteorologia i telecomunicació ubicada a l'illa Raoul.

## Història

Sembla que les illes tingueren habitants polinesis a principis del primer mil·lenni però quan hi van arribar els europeus, el 1788, ja eren deshabitades. Els francesos d'Antoine Bruny d'Entrecasteaux hi van arribar el 1792 mentre buscaven l'expedició perduda de Jean-François de La Pérouse. Van batejar l'arxipèlag en honor de Jean-Michel Huon de Kermadec, capità d'un dels vaixells, L'Espérance, que també donaria nom a una de les illes.

## Ecologia

Per la seva situació aïllada, les Kermadec formen una ecoregió pròpia, classificada com a bosc subtropical humit. Això fa que presentin una gran riquesa de flora i fauna autòctona i endèmica.
Els gats i les rates introduïts pels navegants van suposar un cataclisme per la fauna, sobretot ocells. Per altra banda, les cabres alliberades pels vaixells van delmar fortament la vegetació i van arrasar boscos sencers. Des de 1937, les illes són reserva natural i des de 1990 el seu mar és reserva marina. S'han fet esforços per foragitar els depredadors invasors i es va recuperant de mica en mica l'equilibri original. És per això que les visites a les illes són molt restringides.

## Activitat sísmica

L'origen de les illes és volcànic atesa la seva situació al límit de la seva placa tectònica. Això comporta que la regió sigui especialment activa pel que fa a moviments sísmics. Darrerament han sofert terratrèmols d'intensitat superior als 7 graus: el 16 de maig de 2006 (grau 7,6) i el 21 d'octubre de 2011 (grau 7,4).
# Sílvia Bonastre i Peremateu

Sílvia Bonastre i Peremateu (Terrassa, Vallès Occidental, 29 de novembre del 1981) és una jugadora d'hoquei sobre herba catalana.
Formada al Club Deportiu Terrassa, va debutar en competicions estatals la temporada 1999-00. Amb el club terrassenc va guanyar tres Campionats de Catalunya (2000-02), tres Lligues espanyoles (2000-02) i dos Copes de la Reina (2000 i 2001). La temporada 2002-03 va fitxar pel Reial Club de Polo, amb el qual va aconseguir tres Campionats de Catalunya (2003, 2004 i 2006), dues Lligues espanyoles (2003 i 2006) i tres Copes de la Reina (2003-05). Internacional amb la selecció espanyola en 180 ocasions entre 2001 i 2010, va competir en diferents edicions del Campionat del Món i d'Europa, destacant el subcampionat d'Europa de 2003. També va participar en els Jocs Olímpics d'Atenes 2004 i de Beijing 2008, aconseguint un diploma olímpic. Va retirar-se al final de la temporada 2010-11. Tanmateix, va tornar a la competició breument, disputant la segona volta de la lliga espanyola amb l'Atlètic Terrassa HC la temporada 2018-19.
Llicenciada en Ciències de l'Activitat Física i l'Esport per l'INEFC de Barcelona, després de la seva retirada, ha exercit com a coordinadora pedagógica i el setembre de 2018 va ser escollida responsable de la línia femenina de l'Alt Rendiment Català de la Federació Catalana de Hockey. També ha exercit com a entrenadora de la selecció catalana femenina sub-16. Entre d'altres reconeixements, va rebre la medalla de la ciutat de Terrassa al mèrit esportiu per la seva participació als Jocs Olímpics d'Atenes 2004.

## Palmarès
### Clubs

* 6 Campionats de Catalunya d'hoquei sobre herba femenina: 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 i 2006
* 5 Lligues espanyoles d'hoquei sobre herba femenina: 1999-00, 2000-01, 2001-02, 2002-03 i 2005-06
* 5 Copes espanyoles d'hoquei sobre herba femenina: 2000, 2001, 2003, 2004 i 2005

### Selecció espanyola

* 1 medalles d'argent als Campionat d'Europa d'hoquei sobre herba femení: 2003

## Referències

* 1 2 «Sílvia Bonastre i Peremateu». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sánchez, Javier. «Berta Bonastre y Carlota Petchame, primas e internacionales: "Vivimos el hockey desde la cuna"» (en castellà). El Mundo, 10-01-2020. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ Font Manté, Àlex. «“Cap esportista està realment preparat per a la retirada”». Ara, 25-06-2017. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Silvia Bonastre: "Sigo enamorada del hockey"» (en castellà). Real Federación Española de Hockey, 05-03-2019. Arxivat de l'original el 2022-04-09. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «L'egarenca Sílvia Bonastre, nova responsable de la línia femenina de l'ARC». Terrassadigital.cat, 09-05-2019. [Consulta: 21 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Sílvia Bonastre Peremateu - FIH (anglès)
# Philautus mooreorum

Philautus mooreorum és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Meegaskumbura, M. & Manamendra-Arachchi, K. 2006. Philautus mooreorum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Joan I el Roig

Joan I el Roig -en bretó Yann Iañ ar Ruz, en francès Jean Ier le Roux- (1217 o 1218 - 8 d'octubre de 1286, Castell de l'Isle), fill de Pere I Mauclerc, batlle de Bretanya i d'Alix de Thouars, va ser duc de Bretanya entre 1221 i 1286 i comte de Richmond el 1268.

## Biografia

Va esdevenir duc de Bretanya en títol el 1221, a la mort de la seva mare, però, com que només tenia quatre anys, el seu pare va assegurar la regència. Joan va fer les seves primeres armes el 1232, quan el seu pare va haver de reprimir revoltes dels seus barons. El 1237, prengué personalment el govern del ducat, i va haver de reprimir la revolta d'un dels seus vassalls, Pere de Craon. El 1239 va incorporar al ducat el port de Brest. El 1242 va lluitar a Poitou per compte del rei de França i va sotmetre el comtat de la Marca.
Es va casar amb Blanca de Navarra, filla de Teobald I de Navarra el Cançoner, comte de Xampanya i rei de Navarra, i aquest darrer el va designar com el seu successor en el regne de Navarra. El 1240 va expulsar els jueus de Bretanya. El 1254, a canvi d'una compensació anual de tres mil lliures, va renunciar definitivament a aquesta successió a favor del seu cunyat Teobald II de Navarra el Jove.
Va tenir nombrosos enfrontaments amb el clergat i la noblesa bretona. En conflicte amb el bisbe de Nantes, va ser excomunicat pels bisbes bretons i es va acabar sotmetent; però els nobles, veient-lo afavorir els sacerdots, van prendre llavors les armes. Joan els va acabar sotmetent. Va acompanyar llavors a Lluís IX de França a la vuitena croada (1270), i va poder escapar a la pesta que va matar el rei, tornant al seu ducat.

### Matrimoni i descendència

El 1236, es va casar amb Blanca de Navarra (1226 - 1283), filla de Teobald I de Navarra el Cançoner, comte de Xampanya i rei de Navarra i d'Agnès de Beaujeu. Tindran vuit fills:
* Joan II (1239 – 1305), duc de Bretanya. El seu pare li va transferir el títol de comte de Richmond el 1268. Es va casar amb Beatriu d'Anglaterra
* Pere (2 d'abril de 1241 – 19 d'octubre de 1268), senyor de Dinan, Hédé, Léon, Hennebont i la Roche-Derrien
* Alix de Bretanya (6 de juny de 1243 - 2 d'agost de 1288), senyora de Pontarcy, casada amb Joan I de Blois-Châtillon, comte de Blois i de Chartres ;
* Tibau o Teobald (23 de juliol de 1245 – 23 d'octubre de 1246), enterrat a l'abadia de Saint-Gildas de Rhuys ;
* Tibau o Teobald (9 de novembre de 1247), mort jove, enterrat a l'abadia de Saint-Gildas de Rhuys ;
* Elionor (1248), morta jove, enterrada a l'abadia de Saint-Gildas de Rhuys;
* Nicolau (8 de desembre de 1249 – 14 d'agost de 1251), enterrat a l'abadia de Saint-Gildas de Rhuys ;
* Robert (6 de març de 1251 – 4 de febrer de 1259), enterrat a l'església del Convent dels Franciscans de Nantes.

## Referències

* ↑ la Seva genealogia a Medieval Lands
# Operación de quiste hidatídico de pulmón

Operación de quiste hidatídico de pulmón, realitzada en 1899 -algunes fonts assenyalen que va poder ser en 1900-, és un film argentí en blanc i negre, sense so, rodat pel camerògraf Eugenio Py, sent la primera pel·lícula en la qual es va filmar una operació quirúrgica, a càrrec del cirurgià Alejandro Posadas.
El camerògraf va utilitzar un "Cronofotógrafo Elgé", desenvolupat per Léon Gaumont. La pel·lícula, de menys de dos minuts de durada, es va extraviar i va ser rescatada abans de la demolició del vell Hospital de Clínicas de la Universitat de Buenos Aires. Ha estat reconegut per les cinemateques de l'Argentina, París i Bèlgica com el primer document fílmic d'una cirurgia en el món. L'operació va ser realitzada en l'esmentat hospital, al costat d'una finestra per la qual entrava la llum del sol, l'única il·luminació que s'utilitzava en aquesta època.

## Referències

* 1 2 Pignatelli, Adrián. «Así fue la primera operación filmada de la historia de la medicina: se hizo en Buenos Aires hace más de 120 años», 5 enero 2020. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Finkielman, Jorge. The Film Industry in Argentina: An Illustrated Cultural History. Jefferson, Carolina del Norte: McFarland, 2004.
* ↑ . Ediciones del Jilguero. ISBN 987-95786-5-1.

## Enllaços externs

* Operación de quiste hidatídico de pulmón a YouTube
# Oriol de Nova Guinea

Oriolus szalayi és una espècie d'ocell de la família dels oriòlids (Oriolidae) que habita boscos, matolls i manglars de Nova Guinea i les illes Raja Ampat.
# Tercera via

«Tercera Via o tercera via» té aquests significats:
* Tercera via (política), revisió de la socialdemocràcia que combina elements del liberalisme econòmic apareguda a finals dels anys 80
* Tercera Via valenciana, revisió del fusteranisme des de postures valencianistes apareguda a finals dels anys 80
* Tercera Via (música), productora musical catalana.
* Tercera Via (Andorra), partit polític d'Andorra.
* Tercera Via (partit polític), partit polític palestí.
# Judici final (desambiguació)

«Judici final» té aquests significats:
El Judici Final: denominació religiosa de la fi del món.
Aquest concepte té múltiples representacions artístiques:
* Judici Final de la capella Sixtina (1537-1541), obra de Miquel Àngel
* El judici d'Osiris esdeveniment culminant i principal per tot bon creient egipci.
* El Judici Final, obra de Roger van der Weyden del segle XV
# Philautus nanus

Philautus nanus és una espècie extinta de granota que va viure a Sri Lanka.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & de Silva, A. 2004. Philautus nanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Christel Ferrier-Bruneau

Christel Ferrier-Bruneau (Montpeller, 20 de maig de 1982) és una ciclista canadenca d'origen francès. Professional des del 2007, actualment milita a l'equip SAS-Macogep. Combina la carretera amb el ciclocròs i el ciclisme de muntanya.

## Palmarès en ruta

* 2009
** Campiona de França en ruta
* 2010
** 1a a la Copa de França
** 1a al Cholet-Pays de Loire Dames
** 1a al Ladies Berry Classic’s Cher
** 1a al Gran Premi de França
* 2011
** Campiona de França en ruta
* 2013
** Medalla d'or als Jocs de la Francofonia en ruta

## Palmarès en ciclocròs

* 2008-2009
** 1a a la Challenge la France cycliste
* 2009-2010
** 1a a la Challenge la France cycliste
* 2010-2011
** 1a a la Challenge la France cycliste

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Joan I de la Roche

Joan I de la Roche (?-mort el 1280) va succeir el seu pare Guiu de la Roche com a duc d'Atenes el 1263. Es deia d'ell que era culte i que, encara que procedia d'una família de francs, parlava grec amb fluïdesa i llegia Heròdot.

## Activitat durant el govern d'Atenes

El 1275, Joan, amb 300 cavallers més, va anar en auxili del seu aliat Joan I de Tessàlia i van alliberar Neopàtria, que estava bloquejada per un exèrcit de mercenaris al servei de l'Imperi Romà d'Orient. Va ser en aquesta batalla que va dir "Gran és el seu nombre però molt pocs entre ells són autèntics homes", recordant una frase d'Heròdot en referència als perses en la batalla de les Termòpiles (480 aC). A canvi d'aquest suport Joan de Tessàlia va donar en matrimoni la seva filla al fill del de la Roche, Guillem, juntament amb les ciutats de Zetounion, Gardiki, Gravia i Siderokastron com a dot.
L'any següent, l'emperador romà d'Orient Miquel VIII Paleòleg va envair Eubea i Tessàlia. Joan es va unir a Gilbert de Verona i junts van anar a alliberar Negroponte, que estava sota setge de Licari. Mentre es desenvolupava la batalla, a sis milles al nord, a Vatonda, Joan va caure del seu cavall i fou capturat. També van fer captiu a Gilbert i molts altres cavallers que van ser alliberats mitjançant un pagament.
El 1280 va morir sense haverse casat i sense descendència; el va succeir en el ducat el seu germà Guillem I de la Roche.

## Referències

* ↑ Geanakoplos, 1959, p. 283.
* ↑ Històries d'Heròdot VII, 210
* ↑ Fine, 1994, p. 188.
* ↑ Setton, Wolff i Hazard, 1969, p. 257.

## Bibliografia

* Fine, John Van Antwerp. The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest (en anglès). University of Michigan Press, 1994. ISBN 978-0-472-08260-5.
* Geanakoplos «Greco-Latin Relations on the Eve of the Byzantine Restoration: The Battle of Pelagonia-1259» (en anglès). Dumbarton Oaks Papers, 7, 1953.
* Setton, Kenneth M.; Wolff, Robert Lee; Hazard, Harry. A History of the Crusades: The Later Crusades, 1189-1311 (en anglès). Univ of Wisconsin Press, 1969.
# Taure Estatili Corví

Taure Estatili Corví (en llatí: Titus Statilius Corvinus) o Tit Estatili Taure Corví (Titus Statilius Taurus Corvinus; en grec antic: Τίτος Στατίλιος Ταύρος Κουρβίνος) va ser un magistrat romà que va néixer al segle i. El seu pare era Tit Estatili Taure, cònsol l'any 11. La seva mare es deia Valèria Messalina, i era filla de Marc Valeri Messala Corví. Un germà seu, Tit Estatili Taure, va ser cònsol l'any 44.
Va ser elegit cònsol l'any 45 junt amb Marc Vinici. Era probablement el mateix Estatili que va conspirar contra l'emperador Claudi juntament amb Servi Asini Cèler.

## Referències

* ↑ El nom aclaparadorament més habitual en les inscripcions és Taure Estatili Corví, amb un ús del cognomen patern com a praenomen poc habitual, però propi de l'època julioclàudia, i emprat per distingir-lo dels germans. No obstant això, ocasionalment també es troba el praenomen de Titus (Titus Estatili Taure Corví), esmentat per Cassi Dió i emprat invariablement per tots els seus lliberts. El cognomen de Corví, d'altra banda, provenia de la seva mare, filla de Marc Valeri Messala Corví. Vid. «Statilius 17». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «Corvinus, Taurus Statilius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 860.
* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: «Claudi», 13.2.
# Judici particular

El judici particular, segons l'escatologia cristiana, és el judici diví a què és sotmès una persona immediatament després de la seva mort, en contraposició al judici general (o Judici Final) de totes les persones a la fi del món.

## Referències

* ↑ «Particular Judgment», 07-02-2023.
# Pinealòcit

Els pinealocits són cèl·lules presents a la glàndula pineal encarregades de la producció de melatonina. Els pinealocits posseeixen un orgànul anomenat cinta sinàptica, considerat com un marcador específic per als pinealocits. En ells s'hi troben els enzims serotonina N-acetiltransferasa i acetilserotonina O-metiltransferasa, els quals converteixen la serotonina a melatonina.
La melotonina s'allibera al torrent sanguini mitjançant prolongacions citoplasmàtiques llargues que fan contacte amb els capil·lars i que s'assemblen als axons de les neurones. La secreció de serotonina està estimulada per la innervació simpàtica del gangli cervical superior. També té un procés citoplasmàtic curt que es connecta als pinealocits adjacents mitjançant desmosomes i unions comunicants.
Els pinealocits tenen forma irregular i el seu nucli té un nuclèol prominent.

## Enllaços externs

* Boston University 144. Endocrine System pineal gland, pinealocytes and glial cells (anglès)
# Christchurch United FC

El Christchurch United FC és un club de futbol de Christchurch (Nova Zelanda). Fou el resultat de la fusió de Christchurch City AFC, Western AFC, Shamrock i Christchurch Technical. Fou conegut com a Trans Tours United de 1976 a 1978 per patrocini.

## Palmarès

* Lliga Nacional de Futbol de Nova Zelanda:
** 1973, 1975, 1978, 1987, 1988, 1991
* Copa Chatham:
** 1972, 1974, 1975, 1976, 1989, 1991
* Canterbury League:
** 1998

## Referències

* ↑ Christchurch United webpage
* ↑ Mainland Soccer - Club Page
* ↑ «NZ Clubs Database». Arxivat de l'original el 2019-11-04. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ RSSSF.com - New Zealand - List of Champions - National Champions since 1970
* ↑ «Finals results, with links to year by year competition details». RSSSF, 2010.
# Othmar Franz Lang

Othmar Franz Lang (Viena, 8 de juliol de 1921 - 2005) va ser un escriptor austríac que és conegut com a autor d'obres de literatura juvenil amb un notable contingut d'anàlisi social.
Lang era farmacèutic de formació i, després de ser mobilitzat durant la Segona Guerra Mundial, va treballar com a dramaturg, reporter, editor i en feines diverses. D'ençà del 1953 va viure com a escriptor independent i va escriure més de 60 llibres que s'han traduït a una vintena idiomes.

## Referències

* ↑ Serrasolses, Lluís. «Clàssics i joves: La casa del pont, d'Othmar Franz Lang», diumenge, 17 gener 2010. [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ Sotorra, Andreu. «La natura, única possibilitat de l'home de ser ell mateix». Avui, 01-10-1989. [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ El riu esborra el meu rastre. La Galera, 1989, p. 199. ISBN 978-84-246-8424-2.
# Crookston (Minnesota)

Crookston és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2009 tenia 7.869 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crookston tenia 8.192 habitants, 3.078 habitatges, i 1.819 famílies. La densitat de població era de 640,3 habitants per km².
Dels 3.078 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,5% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 14,9% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.609 $ i la renda mediana per família de 44.157 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.564 $ mentre que les dones 21.021 $. La renda per capita de la població era de 17.219 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crookston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crookston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Tahuantinsuyo

Tahuantinsuyo (en grafia tradicional) o Tawantin Suyu (en la nova ortografia quítxua) és el nom donat pels inques al seu imperi. Literalment significa "les quatre parts del món" o "les quatre províncies del món" en quítxua. Cada una d'aquestes regions rebia un nom particular:
* Chinchaisuyu: les regions septentrionals.
* Collasusyu: les regions meridionals.
* Antisuyu: les regions orientals.
* Cuntisuyu: les regions occidentals.
Vegeu també: Imperi Inca.
# Omutínskoie

Omutínskoie (en rus: Омутинское) és un poble (possiólok) de l'óblast de Tiumén, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 9.201 habitants.