OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Calvin (Oklahoma)

Calvin és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 279 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calvin tenia 279 habitants, 120 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 224,4 habitants per km².
Dels 120 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.357 $ i la renda mediana per família de 23.409 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.083 $ mentre que les dones 16.500 $. La renda per capita de la població era de 10.651 $. Entorn del 21,6% de les famílies i el 27% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calvin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calvin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Calvin Coolidge

John Calvin Coolidge (Plymouth, Vermont, Estats Units, 4 de juliol de 1872 - Northampton (Massachusetts), 5 de gener de 1933)va ser president dels Estats Units entre el 3 d'agost de 1923 i el 3 de març de 1929. Anteriorment al càrrec va ser advocat, funcionari, governador de l'estat de Massachusetts i vicepresident durant la presidència de Harding. En morir el President Harding, va assumir la presidència, i després va complir un altre període com a president electe.
El seu mandat destaca pel creixement econòmic, lligat a la innovació en les comunicacions i la rebaixa general dels impostos sobre la majoria de la població. Per contra, va protagonitzar un període de relatiu aïllacionisme exterior.

## Referències

* ↑ Palmowski, Jan. Historia Universal del siglo XX (en castellà). Madrid: Complutense, 1998, p. 161. ISBN 9788489784574.
# Cadeyern Fendigaid

Cadeyern Fendigaid (segle v – Aylesford, Kent, 447) va ser un rei de Powys.
El seu nom, Cadeyrn, significa príncep guerrer, i Fendigaid vol dir beneït. Es diu que era el desè fill de Gwrtheyrn (L'Alt Rei Vortigern); segons cròniques tardanes, es creu que Vortigern va ser rei dels bretons, i que acabà perdent de facto el seu regne a mans dels invasors saxons liderats per Hengist i Horsa. Amb quins drets, aleshores, Cadeyern hauria estat sobirà de Powys, és una matèria poc clara; potser hauria estat un rei-vassall de Vortigern.
Morí en la batalla de Rithergabail (en l'actual Aylesford, comtat de Kent), quan s'enfrontava al seu germà Vortimer que s'havia rebel·lat contra Vortigern. Va ser enterrat vora el dolmen megalític de Kit's Coyty House. Acabaria succeint-lo en el tron el seu fill, Cadell Ddyrnllwg; potser tingué encara un altre fill, Rhyddfedd Frych o Rhyddfedd ap Categern.
# Cal Caballé (Sant Julià de Ramis)

El Mas Cavaller és una masia al terme municipal de Sant Julià de Ramis (Gironès) protegit com a bé cultural d'interès local. És una masia de planta baixa, pis i golfes amb teulat a una vessant pel davant, i pel darrere a nivell del primer pis. Actualment se li ha afegit una nova construcció a l'est, també de planta baixa, pis i golfes. A oest hi ha una pallissa d'arc rebaixat i badius rectes.
La casa està situada a solana i de cara a l'era i s'entra per una porta de llinda plana. Aquesta façana està arrebossada i mitjanament composta, seguint una simetria respecte a la porta, d'obertures de llinda plana. La part de les golfes se soluciona amb obertures d'arc de punt rodó. El central més gran és per a l'entrada de farratge. L'interior és per tres crugies perpendiculars a la façana, escala al fons de l'entrada i en U, que dona a la sala gran i a les cambres, situades als laterals.Historia de la Mare de déu del Collell, p 115: "…otro sucedió a los onse de setiemnre del año 1623 en casa de un tal cavaller de la parròquia de San Iulian de Ramas, donde estuvieron dentro de un poso por espasio de 3 horas…" (miracle on la verge els deslliura).

## Notes

* 1 2 3 4 5 «Cal Caballé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 novembre 2015].
# Cal Calixtus

Cal Calixtus és un edifici del segle xix a Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès) monument protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici organitzat en planta baixa, primer pis, terrat i torratxa amb mirador, amb galeries i jardí, emplaçat en un solar fent cantonada, on es nota el regust historicista en cada un dels seus elements: l'encoixinat a la planta baixa, la balustrada de ceràmica motllurada al pla, al terrat i mirador, les reixes de ferro colat, les palmetes clàssiques, les columnes de ferro colat amb capitells clàssics, les voltes de maó de pla, les cartel·les. Cal esmentar l'extraordinària vidriera modernista afegida a la galeria posteriorment i l'ampli jardí.

## Història

La casa es construeix en el moment de consolidació del tercer eixample de Sant Sadurní del XIX. La Diputació convertí l'antic camí de l'estació en un tram de la carretera que comunicaria la vila amb l'eix Barcelona-Tarragona i construí el pont que salvava la riera de Lavernó (1883). Tot això fa que el carrer Diputació es converteixi en una de les principal vies de sortida. Si les grans famílies es van ubicar a l'eix dels carrers Raval, Escayola i Hospital, aquest carrer acollirà majoritàriament artesans i constructors que s'han vist afavorits pel creixement demogràfic i econòmic de la vila.
L'edifici és en els antics terrenys de Miquel Ferrer, que sol·licita urbanitzar part de la seva propietat el 1875. Cal Calixtus va ser construït el 1885 pel mestre d'obres Narcís Aran Vidal. La casa fou adquirida per Pau Torelló i Borràs, nascut a Sant Sadurní, que exercí la professió de mestre però l'abandonà per dedicar-se a la indústria. Posteriorment, la casa fou adquirida per la família Oliver, que als anys vint iniciaren la producció de cava sota la marca Calixtus.

## Referències

* ↑ «Cal Calixtus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 abril 2012].
* 1 2 «Cal Calixtus». Pla d'Ordenació Urbanística Municipal: Catàleg de patrimoni arquitectònic. Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 maig 2012].
# Cotinga aladaurada

La cotinga aladaurada (Lipaugus ater) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes costaneres del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cotinga aladaurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Cynoglossus roulei

Cynoglossus roulei és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de la Xina.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Marquesat de Castellmeià

El Marquesat de Castellmeià és un títol nobiliari concedit el 1716 per Felip V a Francesc de Junyent i de Marimon.

## Titulars

* Francesc de Junyent i de Marimon: 1r marquès de Castellmeià.
* Francesc de Junyent i de Vergós (1662-1735): 2n marquès de Castellmeià, baró de Montclar.
* Josep d'Amat i de Junyent: 3r marquès de Castellmeià i 2n Marquès de Castellbell.
* Joaquim de Càrcer i d'Amat (1836-1923): 8è marquès de Castellbell, marquès de Castellmeià i baró de Pau i de Talamanca
* Maria Dolors d'Amat-Càrcer i de Ros: 9a marquesa de Castellbell, Gran d'Espanya, baronessa de Maldà i Maldanell
* Salvador de Vilallonga i de Càrcer (1891-1974): 10è marquès de Castellbell, Gran d'Espanya (reial carta de successió BOE 23 de gener de 1953), marquès de Castellmeià, baró de Segur, baró de Maldà i Maldanell
* Maria Antònia de Vilallonga i Cabeza de Vaca (+2013, Barcelona): 11è marquesa de Castellmeià. Filla de Salvador de Vilallonga i de Càrcer, heretar del seu pare el títol marquesa de Castellmeià per reial carta de successió: BOE 15 de gener de 1979. Al morir sense descendència el títol queda vacant des del 8 de novembre de 2013.
* María Atalanta de Vilallonga i Meyer: 12è marquesa de Castellmeià (reial carta de successió: BOE 9 de febrer de 2017)

## Bibliografia

* Fluvià i Escorsa, Armand. Repertori de grandeses, títols i corporacions nobiliàries de Catalunya. Barcelona, 1998.

## Enllaços externs

* Marta Muntada i Artiles Els integrants de l'Acadèmia dels Desconfiats (Barcelona, 1700-1703)

## Referències

* ↑ My Heritage
# Hulusi Behçet

Dr. Hulusi Behçet (Istanbul, Imperi Otomà, 20 de febrer de 1889 - İstanbul, Turquia, 8 de març de 1948) és un metge turc, descobridor de la malaltia de Behçet. El 1934, quan es legisla la llei de cognoms a Turquia, accepta Behçet, el nom del seu pare, com a cognom.

## Referències

* ↑ http://www.hulusibehcet.net/behhayat.htm
* ↑ Dongsik Bang; Eun-So Lee; Seonghyang Sohn Behçet’s Disease: A Guide to its Clinical Understanding Textbook and Atlas. Springer Science & Business Media, 8 març 2001, p. 81–. ISBN 978-3-540-66761-2.

## Vegeu també

* Coronel Abdullah Bey
# Huma Abedin

Huma Mahmood Abedin (Kalamazoo, Michigan, 28 de juliol de 1976) és una assessora política nord-americana coneguda pel seu treball, durant molt de temps, com a ajudant de Hillary Rodham Clinton. Va ser ajudant de la Secretària d'Estat, i Cap de Personal del Departament d'Estat. Anteriorment va exercir com a ajudant de Clinton durant la campanya per la nominació demòcrata a les eleccions presidencials de 2008. Esta casada amb Anthony Weiner, ex representant al Congrés dels Estats Units per Nova York. Abedin va ser la vicepresidenta de la campanya de Clinton per a la campanya de les presidencials del 2016.

## Referències

* ↑ McDevitt, Caitlin. «Happy Birthday, Huma! - CLICK». politico.com, 28-07-2011.
* ↑ YALAMANCHILI, PAVANI (21 d'agost de 2007)
* ↑ Trebay, Guy «Campaign Chic: Not Too Cool, Never Ever Hot». The New York Times, 22-07-2007.
* ↑ Morgan, Spencer «Hillary's Mystery Woman: Who Is Huma?». The New York Observer, 01-04-2007.
# Ingeldorf

Ingeldorf (en luxemburguès: Angelduerf; en alemany: Ingeldorf) és una vila de la comuna d'Erpeldange situada al districte de Diekirch del cantó de Diekirch. Està a uns 27 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de juliol de 1850, Ingeldorf formava part de la ciutat d'Ettelbruck.

## Referències

* ↑ «Ingeldorf». [Consulta: 5 octubre 2015].
# Iñaki Ábalos

Iñaki Ábalos (Sant Sebastià, 9 de juliol de 1956) és un arquitecte espanyol. Es va titular a l'Escola Superior d'Arquitectura de Madrid, on va ser professor durant 4 anys. És catedràtic d'arquitectura a GSD Harvard University i de projectes arquitectònics a ETSAM-UPC. Ha estat professor visitant a diverses universitats com a la de Columbia (Nova York, 1995) i a la Universitat de Cornell (Ithaca, 2007-2008). El seu treball s'ha publicat en nombrosos articles, revistes o monografies, com Àrees de Impunitat, Reciclatge de Madrid Ábalos & Ferrers, Gran Tour del 2005 publicada pel CAAM i la fundació ICO. És, també, membre del Comitè Científic del Congrés CIBARQ organitzat per CENER (Espanya) des del 2005 i membre de la Junta de Directors de l'Institut d'Arquitectura de Barcelona (2008-2012). Actualment dirigeix el Departament d'Arquitectura de la Universitat Harvard i participa en la Biennal de Venècia com a comissari del Pavelló d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Iñaki Ábalos». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Iñakuyu

Iñakuyu, Iñak uyu o Iñak uyo és el nom d'un conjunt arqueològic situat a l'illa Koati de Bolívia, també coneguda com l'«Illa de la Lluna», al costat bolivià del llac Titicaca. És a la província de Manco Kapac en el departament de La Paz a l'oest de l'estat.

## Història

Aquest jaciment arqueològic està relacionat amb un temple inca dedicat a Mama Quilla i un acllahuasi (residència de dones escollides), per la qual cosa el lloc també és denominat «Palau de les verges» o «Casa de les joves escollides». Aquest lloc era un dels principals temples dedicats a la lluna i ací els inques realitzaven una cerimònia denominada «coya raymi».

## Característiques arquitectòniques

El recinte, que en el passat incloïa dues plantes, presenta actualment 35 habitacions amb parets de pedra unides amb fang; els sostres són fets amb la tècnica de la falsa volta. Aquest lloc es troba sobre una terrassa a la meitat d'una costa; l'estructura cerimonial té una esplanada de 55 m de llarg i 24 d'ample; el frontis està decorat amb símbols esglaonats i nínxols trapezoïdals tant de pedra com de tova. Quasi tota l'estructura és feta amb pedres sense llaurar, tret d'una habitació que està revestida amb pedres finament treballades.

## Vegeu també

* Religió inca.

## Referències

* 1 2 3 «Iñakuyu - Illa de la Lluna». La Paz al món: Turisme de diversitat. Portal web oficial del Govern Autònom de La Paz. [Consulta: 24 juny 2011].
* 1 2 Teresa Vergara. «Tahuantinsuyo: El mundo de los Incas». A: Teodoro Hampe Martínez. Historia del Perú. Incanato y conquista. Barcelona: Lexus, 2000. ISBN 9972-625-35-4.
# Hyperolius igbettensis

Hyperolius igbettensis és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun, Costa d'Ivori, Ghana, Nigèria i, possiblement també, a Benín, República Centreafricana, Txad i Togo.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2006. Hyperolius igbettensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Jakob Moralt

Jakob Moralt (Múnic, 29 de desembre de 1780 - Múnic, 21 de maig de 1820) va ser un violista i músic de la cort reial.
Jakob Moralt va fer aprenent de Christof Geitner i va aprendre a tocar la viola alta, en la qual més tard es va convertir en un virtuós. Quan tot just tenia 17 anys va ser acceptat a la música del tribunal electoral com a aprenent. Que se'ls permetés fer d'aprenent o d'accés a la música de la pista electoral van ser anys d'aprenentatge per perfeccionar l'instrument i familiaritzar-se amb la interpretació de l'orquestra, sense pagament i sense reclamacions d'acceptació posterior al conjunt d'orquestra.
Poc s'ha conservat de Jakob Moralt, el nom del qual es menciona en moltes enciclopèdies musicals nacionals i estrangeres, però només és cert que va ser més tard un músic de la cort reial ben nomenat i un virtuós de la viola. Jakob Moralt fou membre de la "Musical Academy" de Múnic des que es va fundar.
Amb els seus germans Johann Baptist, Joseph i Philipp va formar l'anomenat Moralt Quartet, un dels primers quartets de corda viatgers. Els viatges el van portar a Suïssa, França, Anglaterra i Alemanya. Els informes contemporanis diuen que va guanyar gran fama, sobretot a través de gires de concerts amb els seus germans, que eren famosos com a bons artistes, cadascun al seu instrument, segons F.J. Lipowsky, que l'havia de conèixer com a contemporani.
"També va tocar a l'orquestra de Múnic, però no al quartet", assenyala Grove. Potser Jakob només va participar-hi poc temps, perquè gairebé al mateix temps el seu germà, el violista Georg Moralt, apareix com a membre del quartet.
El que és segur és que Jakob Moralt, ara músic de la cort reial, es va casar el 29 de maig de 1811, a les 6 del vespre a l'església de Sant Pere de Múnic, amb Maria Therese Raabin, la filla de Bräumister de Seefeld, després del música de la cort reial Intendanz havia emès la llicència de matrimoni prescrita per als servents reials.
Quan Moralt va morir el 1820, el més gran dels seus sis fills tenia només vuit anys. El seu germà, el director instrumental reial Joseph Moralt, va assumir l'educació dels orfes i es va casar amb la seva mare, fins llavors la seva cunyada, el 1827.

## Vegeu també

* Moralt (família de músics)

## Bibliografia

* Die Musik in Geschichte und Gegenwart (MGG). Allgemeine Enzyklopädie der Musik begründet von Friedrich Blume.
* Albert Aschl: Die Moralt. Lebensbilder einer Familie. (Privatdr. 1960)

## Notes

* ↑ "Baierisches Musik-Lexikon, Múnic 1811"
* ↑ Diccionari de música i músics. Vol. V, pàgina 886"

## Enllaços externs

* http://www.hjwr.de/moralt/moralt_de/vorwort_de.html Arxivat 2017-08-09 a Wayback Machine.
# Ilan Ramon

Ilan Ramon (20 de juny 1954 - 1 de febrer 2003) (en hebreu: אילן רמון) va ser aviador militar de la força aèria israeliana, i més tard el primer astronauta israelià. Ramon va ser l'especialista de càrrega útil del transbordador espacial de la missió STS-107, l'última missió del transbordador espacial Columbia, on ell i sis membres de la tripulació van morir en un accident de reentrada sobre el sud de Texas.

## Vegeu també

* Accident del transbordador espacial Columbia

## Enllaços externs

* (anglès) NASA - Ilan Ramon
* (anglès) Official biography at NASA
# Ilanshura

Ilanshura (Ilansura o Ilanşura) va ser un antic regne de la zona del Tigris, a la moderna Turquia. La seva situació exacta no és coneguda però es pot situar propera a Hisn Kayfa.
En temps de Zimri-Lim rei de Mari era rei d'Ilanshura Haya Sumu, el principal aliat del rei a la zona. Haya Sumu (o Khaya-Sumu) estava casat amb dues filles de Zimri-Lim. Ilanshura s'esmenta nombroses vegades a les tauletes de Mari. Segurament era una ciutat hurrita o situada en un territori de població hurrita.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Siria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 417. ISBN 9788446019497.

## Bibliografia

* Mari in retrospect: fifty years of Mari and Mari studies, per Gordon Douglas Young,American Oriental Society. Middle West Branch,Society of Biblical Literature. Mid-West Region. Visió parcial del llibre (completa per la part d'Ilansura i pels regnes de la zona) a Google Llibres
# Ilang-ilang nan

L'ilang-ilang nan (Desmos chinensis) és una planta de la família de les anonàcies.

## Distribució i hàbitat

Aquesta planta es troba a l'Àsia del sud-est, des del Nepal fins a les Filipines. Creix als marges dels boscos de les planes, fins a una altura de 600 m. De vegades creix com a planta ruderal a la vora dels camins i als terrenys alterats. Prefereix als llocs lleugerament ombrívols.
Aquesta planta s'utilitza a Bangkok per fer ombra a les voreres del carrer.

## Descripció

És una enfiladissa relativament petita que creix només fins als 400 cm d'alçada si troba un suport adequat. Les plantes de talla normal rarament ultrapassen els 150 cm. Les fulles són fosques, lanceolades i membranoses.
L'ilang-ilang nan produeix flors de color verd groguenc. Floreix tot l'any i les flors donen una fragància suau i molt agradable als matins, però no gens intensa comparada amb l'ilang-ilang veritable.
Els carpels madurs tenen d'un a 7 segments. Són negres i brillants.

## Vegeu també

* Ilang-ilang

## Referències

* ↑ Desmos chinensis; Dwarf Ylang Ylang Shrub
* ↑ «Desmos chinensis (Dwarf Ylang Ylang Shrub)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2014. [Consulta: 31 març 2009].
* Plantes de la pen. Malaia, Desmos chinensis Lour.
# Jaume de Cervera (senyor de Gebut)

Jaume de Cervera (?, 1276) fou un noble del llinatge dels Cervera de la subbranca de Gebut i Algerri.

## Orígens familiars

Fill de Ramon de Cervera, senyor de Gebut.

## Matrimoni i descendents

* 1. ∞ ?. Filla:
* Adolça de Cervera, casada amb Pere I d'Ayerbe, fill bord de Jaume I d'Aragó.

## Possessions territorials

Senyor de Gebut i Meià.

## Biografia

Participà en la conquesta de Mallorca i posteriorment fou tutor del comte Àlvar d'Urgell. L'any 1260 fou un dels cabdill de la Quarta revolta nobiliària contra Jaume I d'Aragó. Morí vers el 1276 sense deixar cap hereu mascle; la seva filla, Aldonça de Cervera, es casà amb Pere d'Ayerbe, fill bord de Jaume I d'Aragó i baró d'Ayerbe.

## Bibliografia

* «Jaume de Cervera (senyor de Gebut)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Jaume de Cervera (senyor de Gebut) Llinatge de Cervera de Gebut i Algerri (Branca menor de: Llinatge Cervera) :
| Títols |||
| Precedit per: Ramon de Cervera (pare) | Senyor de Gebut | Succeït per: Pere I d'Ayerbe (gendre) |
# Jaume de Mallorca

Jaume de Mallorca és el nom dels següents personatges:
* Jaume de Mallorca (fill de Jaume II) (1278 - 1330), infant de Mallorca, primogènit del rei Jaume de Mallorca i d'Esclarmonda de Foix, renuncià al tron per fer-se franciscà
* Jaume I de Mallorca o Jaume el Conqueridor (Montpeller, 1208 - Alzira, Regne de València, 1276), rei d'Aragó, de Mallorca, de València, comte de Barcelona, d'Urgell, i senyor de Montpeller (1213-1276)
* Jaume II de Mallorca el Bon Rei (Montpeller, 1243 - ciutat de Mallorca, 1311), rei de Mallorca, comte de Rosselló i Cerdanya i senyor de Montpeller (1276-1313)
* Jaume III de Mallorca (Catània, Sicília, 1315 - Llucmajor, 1349), rei de Mallorca, comte de Rosselló i la Cerdanya i senyor de Montpeller (1324-1349)
* Jaume IV de Mallorca (Montpeller, 1335 - Sòria, 1375), rei nominal de Mallorca, comte nominal de Rosselló i la Cerdanya (1349-1375) i rei consort de Nàpols (1363-1375)
# Inestabilitat (meteorologia)

En meteorologia, la inestabilitat és l'estat d'una massa d'aire les condicions físiques de la qual es presten al desenvolupament d'amplis moviments de convecció verticals.
La inestabilitat és més profunda com més accentuat sigui el gradient de les temperatures verticals i com més humit estigui l'aire.

## Referències

* ↑ «Inestabilitat (meteorologia)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Front (meteorologia)
* Inestabilitat Kelvin-Helmholtz
* Galerna
# Ineta Radēviča

Ineta Radēviča (Letònia, 13 de juliol de 1981) és una atleta letona, especialista en la prova de salt de longitud, amb la qual va arribar a ser subcampiona mundial el 2011.

## Carrera esportiva

Al Mundial de Daegu 2011 gana la medalla de plata en salt de longitud amb una marca de 6,76 metres, després de la nord-americana Brittney Reese i per davant de la belarussa Nastassia Mironchyk-Ivanova.

## Referències

* ↑ «Ineta Radēviča». [Consulta: 1r gener 2018].
# Inesita

La inesita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom del terme grec per fibres de carn, en al·lusió al seu color i hàbit.

## Característiques

La inesita és un inosilicat de fórmula química Ca₂(Mn,Fe)₇Si$_{10}$O$_{28}$(OH)₂·5H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la inesita pertany a «09.DL - Inosilicats amb 5 cadenes dobles periòdiques, Si$_{10}$O$_{28}$» juntament amb la piergorita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1887 a la mina Hilfe Gottes, a Oberscheld, Dillenburg (Hessen, Alemanya). Se n'ha trobat a tots els continents excepte a l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat inesita únicament a la pedrera Aymar, a Gualba (Vallès Oriental, Barcelona).

## Referències

* ↑ «Inesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ «Aymar Quarry, Gualba quarries, Gualba, Vallès Oriental, Barcelona, Catalonia, Spain» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2016].