OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gomméville

Gomméville és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 145 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gomméville era de 145 persones. Hi havia 57 famílies, de les quals 19 eren unipersonals (11 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 19 parelles sense fills i 19 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 87 habitatges, 61 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 86 eren cases i 1 era un apartament. Dels 61 habitatges principals, 55 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien dues cambres, 10 en tenien tres, 22 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 47 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 29 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gomméville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 12 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 92 persones, 67 eren actives i 25 eren inactives. De les 67 persones actives 60 estaven ocupades (35 homes i 25 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 25 persones inactives 10 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Gomméville hi havia 63 unitats fiscals que integraven 153 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.354 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Gomméville hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gomméville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gomméville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Canal del Schaalsee

El Canal del Schaalsee, en alemany Schaalseekanal, és un canal no navegable de Slesvig-Holstein a Alemanya entre el llac de Schaalsee a Salem i el llac de Küchensee a Ratzeburg.
Es va construir entre 1923 i 1925 per aprofitar el desnivell d'uns trenta metres entre els dos llacs per alimentar la central hidroelèctrica de Farchau. És la central més gran d'aquest tipus a Slesvig-Holstein tot i ser de capacitat modesta: l'equivalent de quatre-centes famílies. Una de les turbines històriques del 1925 sempre funciona. La central també té una funció per estabilitzar el nivell del llac de Schaalsee i protegir contra aigües altes. Tot i això, en desviar l'aigua, el canal va baixar el cabal del riu Schaale, l'efluent natural del llac, el que té un impacte negatiu en la biodiversitat d'aquest.
El canal és un lloc aficionat per senderistes i canoistes.

## Referències

* ↑ Goldammer, Götz. Der Schaale-Kanal : Relikterforschung historischer Binnenkanäle zwischen Elbe und Ostsee (en alemany). Stuttgart: Steiner, 1997, p. 326 (Volum 87 de Mitteilungen der Geographischen Gesellschaft in Hamburg). ISBN 9783515073820.
* ↑ Luxen, Heinz-Georg. «Tour 21: der Schaalseekanal». A: Die schönsten Kanutouren in Schleswig-Holstein und Hamburg 48 Kanuwandertouren auf Auen, Flüssen und Seen. (en alemany). Duisburg: Kanu-Verlag, 2016 (Top Kanu-Touren). ISBN 9783937743660.
* ↑ Dreessen, Norbert «Die Turbine von 1925 läuft immer noch» (en alemany). Lübecker Nachrichten, 29-12-2017.
* ↑ Meier, Thorsten «Die Schaale braucht mehr Wasser» (en alemany). SVZ, 29-09-2016.
* ↑ «Gewässerbeschreibung Wakenitz-Schaalseekanal-Tour» (en alemany). Fluss Info, 25-03-2016. [Consulta: 17 abril 2018].
# Final Fantasy V

Final Fantasy V (ファイナルファンタジーV, Fainaru Fantajī Faibu) és un videojoc de rol creat i publicat per Squaresoft el 1992 que forma part de la sèrie de videojocs Final Fantasy. El joc va sortir tan sols al Japó per la Super Famicom (Coneguda internacionalment com a Super Nintendo), i fou portat per TOSE amb petites diferències a Sony PlayStation i a Nintendo Game Boy Advance.
Final Fantasy V fou l'últim joc de la sèrie en què el creador de la sèrie, Hironobu Sakaguchi, va prendre el rol de director. Va sortir a la venda a Amèrica i Europa molt més tard que en terres nipones, i el seu major encert fou expandir, millorar i consolidar definitivament el sistema de tasques del primer i tercer joc de la sèrie.
El 2013, Square va llençar el joc per a iOS i android.

## Referències

* ↑ «Final Fantasy V». Apple. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ Sánchez, Javi. «Square lanza «Final Fantasy V» para Android». Fotogramas. [Consulta: 9 març 2014].
# Ras Ifriqya

Ras Ifriqya (àrab: رأس إفريقية, Raʾs Ifrīqiya, ‘Cap d'Ifríqiya’) és un cap de Tunísia a la vora del qual se situa la ciutat de Mahdia, que fou capital dels fatimites. S'hi va construir una fortalesa otomana que encara es conserva i també hi ha un far.
# Nastro d'argento al millor actor debutant

El Nastro d'argento al millor actor debutant (Cinta de plata) és un premi cinematogràfic concedit anyalment pel Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics Italians (Sindacato Nazionale dei Giornalisti Cinematografici Italiani) l'associació italiana de crítics de cinema.
El primer d'aquests premis es va atorgar el 1948 com a Nastro d'argento al millor actor debutant. Posteriorment, durant moltes edicions aquest reconeixement ja no es va atorgar fins que el 1973 es va restaurar amb la denominació Nastro d'argento al millor actor novell, que després es va utilitzar per a totes les ocasions posteriors. Després del 1986 ja no es va atorgar, tot i que la seva funció es va reprendre d'alguna manera, a partir del 2001, amb el premi Guglielmo Biraghi.

## Guanyadors

Els guanyadors estan indicats en negreta, seguits dels altres candidats.

### Anys quaranta

* 1948: Luigi Tosi - Tombolo, paradiso nero

### Anys setanta

* 1973: Luigi Squarzina - Il caso Mattei
* 1974: Gianfilippo Carcano - Amarcord
* 1975: Renato Pozzetto - Per amare Ofelia
** Al Cliver - Il Saprofita
* 1977: Vincenzo Crocitti - Un borghese piccolo piccolo
* 1978: Saverio Marconi - Padre padrone

### Anys vuitanta

* 1980: Carlo Verdone - Un sacco bello
* 1981: Massimo Troisi - Ricomincio da tre
* 1982: Beppe Grillo - Cercasi Gesù
* 1983: Fausto Rossi - Colpire al cuore
* 1984: No concedit
** Leonardo Treviglio - Desiderio
** Fabrizio Bracconeri - Acqua e sapone
* 1986: Elvio Porta - Un complicato intrigo di donne, vicoli e delitti
** Stefano Maria Mioni - Un ragazzo come tanti
** Federico Pitzalis - Diavolo in corpo

## Referències

* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
* ↑ Tad Bentley Hammer. International film prizes: an encyclopedia. Garland, 1991. ISBN 0824070992.
* ↑ «Rassegna stampa Luigi Tosi». MyMovies.

## Enllaços externs

* Web del Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics d'Itàlia
# Premi Nacional a la Projecció Social de la Llengua Catalana

El Premi Nacional a la Projecció Social de la Llengua Catalana formà part dels Premis Nacionals de Cultura i era concedit anualment per la Generalitat de Catalunya, reconeixent la trajectòria professionals de cada guardonat en la seva categoria i amb una dotació de 18.000 euros.
El premi era designat per un jurat encapçalat pel Conseller de Cultura i era atorgat en una cerimònia realitzada entre els mesos de setembre i octubre presidida pel President de la Generalitat, conjuntament amb la resta de Premis Nacionals de Cultura. A principis d'abril de 2013 es va fer públic que el Govern de la Generalitat de Catalunya reduïa els premis Nacionals de Cultura de 16 a 10 guardonats, i n'abolia les categories, creant un sol guardó de Premi Nacional de Cultura, amb la intenció de "tallar el creixement il·limitat de categories".

## Guanyadors

Des del 1995 el Premi Nacional a la Projecció Social de la Llengua Catalana s'ha atorgat a:
* 1995 — Joan Coromines i Vigneaux
* 1996 — Institut d'Estudis Catalans
* 1997 — Joaquim Maria Puyal i Ortiga
* 1998 — Edicions Primera Plana
* 1999 — SEAT
* 2000 — Caprabo
* 2001 — Ona Catalana i RAC1
* 2002 — Diari Avui
* 2003 — Diari El 9 Esportiu de Catalunya
* 2004 — Revista Enderrock
* 2005 — Softcatalà
* 2006 — Escola Valenciana
* 2007 — Associació de Juristes en Defensa de la Llengua Pròpia
* 2008 — Plataforma per la Llengua
* 2009 — Octavi Serret Guàrdia
* 2010 — El Punt
* 2011 — Cavall Fort
* 2012 — Òmnium Cultural

## Referències

* ↑ Closas, Núria «Es redueixen els Premis Nacionals de Cultura». Diari Ara, 03-04-2013, p.31. ISSN: 2014-010X [Consulta: abril 2013].
* ↑ «Llista de Premis Nacionals de Cultura, per disciplines». Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ (català) Premis Nacionals de Cultura 2011 Arxivat 2012-08-21 a Wayback Machine.
* ↑ (català) Premis Nacionals de Cultura 2012 Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine.
# Miquel Martínez Moyà

Miquel Martínez Moyà (Berga, 28 de juny de 1984) més conegut com a Miki, és un exfutbolista català. Ocupava la posició de migcampista.

## Biografia

Nascut a Berga, Barcelona. Sorgeix del planter del RCD Espanyol. Després de jugar amb l'Espanyol B. En dues jornades consecutives de la temporada 2005-06 debuta amb el primer equip, tot jugant dos partits de substitut amb el primer equip: al Vila-real CF (derrota 0-4) i a casa contra el Sevilla FC (victòria 5-0). L'estiu del 2006 el fitxa el Getafe CF, que el cedeix al Real Jaén, de Segona B.
La carrera del migcampista prossegueix per equips catalans de Segona B, com són el CE Sabadell i la UE Lleida. L'estiu del 2010 va ser fitxat pel Gimnàstic de Tarragona, club al qual pertany fins a finals de temporada.
L'any següent milita al Club Esportiu Alcoià a la mateixa categoria. A final de temporada acaba baixant a Segona divisió B. La temporada 2013-2014, va jugar amb l'Olot.
Ha estat internacional amb la selecció espanyola sub-23, amb la qual va participar en els Jocs Olímpics de la Mediterrània del 2005.

## Referències

* ↑ El Villarreal deja KO al Espanyol (Villarreal knock Espanyol out); El Mundo, 18 febrer 2006
* ↑ El Espanyol sale del bache con una goleada al Sevilla (Espanyol end negative streak with routing of Sevilla); El Mundo, 26 febrer 2006
* 1 2 3 4 5 «Miki». BDFutbol. Base de Dades Històrica de Futbol. [Consulta: 17 juny 2023].

## Enllaços externs

* Miki a BDFutbol
* Miki a La Preferente (castellà)
* Miki, Fitxa a Soccerway
# Canal del Racó

El Canal del Racó és un barranc que discorre del tot dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Té el naixement a 2.705 metres, al sud del Pic del Racó, al vessant de Sarradé. El seu curs fá un arc de sud-oest a oest per desembocar al Canalot de Sarradé d'Amunt, a 2.202 metres, per sota del seu salt i per damunt de l'Estany de Sarradé.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Canal del Racó. [Consulta: 12/10/2013]

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Canal del Racó (naixement). [Consulta: 12/10/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Canal del Racó (desembocadura). [Consulta: 12/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Ferrièiras

Ferrièiras (en francès Ferrières) és un municipi francès, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 161 | 207 | 175 | 196 | 180 | 149 | 147 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Davy | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Renda Nacional Bruta

La Renda Nacional Bruta (RNB), o Ingrés Nacional Brut, anteriorment Producte Nacional Brut és un mesurament de l'economia basat en el valor total dels béns i serveis finals produïts en un any pels ciutadans d'un país (és a dir, els nacionals). A diferència del Producte Intern Brut (PIB), aquest mesurament es basa en a qui pertanyen els factors de la producció, i no el lloc on es realitza la producció. La Renda Nacional Bruta, per tant, inclou la renda neta que rep un país per les inversions a l'estranger (en salaris dels seus ciutadans que viuen a l'estranger, o els guanys d'una companyia nacional operant a un altre país) i exclou la renda que reben les companyies i ciutadans estrangers que treballen dins del seu territori.
Sovint, els càlculs de la RNB es realitzen en moneda local i es converteixen a dòlars nord-americans corrents, i no pas en paritat de poder adquisitiu. El Banc Mundial fa ús del "Mètode Atlas", per fer la conversió. El Mètode d'Atlas utilitza un terme mitjà de les taxes de canvi de les monedes per tal de suavitzar-ne els efectes de les fluctuacions transitòries o temporals. El Banc Mundial prefereix l'ús del RNB al PIB per a fer comparacions de la grandària de les economies de diferents estats i l'utilitza per classificar-los en països de renda alta, mitjana o baixa. Atès que utilitzen el "Mètode d'Atlas", aquesta classificació i el mesurament de la RNB és un bon indicador per a la presa de decisions quant als préstecs que realitza la institució, ja que elimina les fluctuacions de curt-termini.
La RNB per capita és simplement la divisió de la RNB total d'un país entre la població total que hi viu, i representa la renda mitjana d'una persona del país o territori.

## Vegeu també

* Producte Interior Brut
* Macroeconomia
* Renda Nacional
# Quiasme

El quiasme és un recurs literari que consisteix a construir una simetria sintàctica o semàntica mitjançant l'encreuament de dos parells de mots o d'oracions. També s'anomena quiasme el recurs publicitari mitjançant el qual es mostra en una imatge, una permutació de papers, un canvi de rols en una situació o entre dos personatges amb característiques socialment ben definides.

## Exemples literaris

* Amor de mort./ Ah mort sense conhort! (Vicent Andrés Estellés)
* Busco en la petitesa infinitud/ com en la infinitud la petitesa (Joan Brossa)
* Quin pedestal per l'estàtua!
Pel gegant, quin mirador! (Jacint Verdaguer)
* Ara ha vingut la primavera,
i l'hivern, plorós, ha fugit. (Tomàs Garcés)

## Vegeu també

* Retòrica
* Retòrica d'Aristòtil

## Enllaços externs

* Picornell, Climent. «Quiasme». Arxivat de l'original el 2012-08-18. [Consulta: 27 agost 2012].
# Quadrangle Mahuea Tholus

El quadrangle Mahuea Tholus és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-49) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 25º a 50° S, i longitud entre 150º a 180° E.
Deu el seu nom al Mahuea Tholus.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Mahuea Tholus, V-49
# Canal del Riu Swat

El canal del Riu Swat és una obra de irrrigació al Pakistan, a la regió de Peshawar, a la Província de la Frontera del Nord-oest, que agafa l'aigua utilitzada de la riba dreta del riu Swat, prop d'Abazai.
El canal principal fou obert el 1885 i el distributari del trans-Kalpani el 1899. El canal menor de Naushara fou construït el 1901. Hi ha diverses altres branques (com Dargai, Pehur, i Jahangira).

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Carlos Ramírez Yepes

Carlos Alberto Ramírez Yepes (Medellín, 12 de març de 1994) és un ciclista colombià especialitzat en BMX.
Va guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics de 2016 per darrere de Connor Fields i Jelle van Gorkom.

## Palmarès

* 2016
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en BMX

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sportuitslagen.org
# Regne d'Agwe

El regne d'Agwe fou un estat africà creat per l'ètnia ewe al territori de la moderna Agwe, vers el 1812. Abraçava territoris que després es van repartir entre França i Alemanya. França va establir el protectorat el 1895 i Alemanya a la seva part el 1896. El regne fou suprimit però finalment les dues potències van considerar el seu restabliment el 1901. El regne fou abolit definitivament el 1949.

## Sobirans de l'estat ewe d'Agwe

| Període | monarca | Notes |
| 1812 | Fundació de l'estat | Fundació de l'estat |
| 1812 to 1821 | Komlagan | |
| 1821 to 1833 | Katraya | |
| 1833 to 1834 | Agunu | |
| 1834 to 1844 | Toji | |
| 1844 to 1846 | Kponton I Avumbe | |
| 1846 to 1858 | Hanto Tona | |
| 1858 to 1873 | Soji Komin Agidi | |
| 1873 to 1889 | Atanle | |
| 1889 to 1894 | Ahrlonko Butiyi | |
| 1894 to 1895 | Kwasihela Diogo | |
| 1895 | Annexionat per França | Annexionat per França |
| 1901 | Regne restablert conjuntament amb Alemanya | Regne restablert conjuntament amb Alemanya |
| 1901 to 1930 | Abalo Bajavi | |
| 1930 to 1935 | Kofi Titriwe | |
| 1937 to 1945 | Augustino Olympio | |
| 1946 to 1949 | Kponton II | |

## Fonts

* Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Ferrièiras de Possaron

Ferrièiras de Possaron (en francès Ferrières-Poussarou) és un poble occità del Llenguadoc situat a la part septentrional del departament de l'Erau a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Quiberon

Quiberon (en bretó Kiberen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 5.056 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 948 | 1 915 | 1 976 | 2 475 | 2 752 | 2 899 | 3 013 | 3 298 | 2 086 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 439 | 2 086 | 2 230 | 2 245 | 2 379 | 2 537 | 2 922 | 2 884 | 3 060 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 299 | 3 454 | 3 695 | 3 469 | 3 556 | 3 275 | 3 446 | 4 092 | 4 103 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 540 | 4 595 | 4 723 | 4 808 | 4 623 | 5 073 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-1977 | Gilbert Carbillet | UDR |
| 1977-1989 | Jacques Desmas | UDF |
| 1989-195 | Robert Herault | RPR |
| 1995- | Jean-Michel Belz | RPR, després UMP |

## Agermanaments

* Josselin (Morbihan), França
* Le Grand Bornand, França
* Kempten, Alemanya, des de 1972
* Looe, Regne Unit

## Galeria d'imatges

* Port Maria
* Port Haliguen
* Far de La Teignouse

## Enllaços externs

* Webmagazine de la península Arxivat 2013-05-24 a Wayback Machine.
* Web de l'oficina de turisme
* Ajuntament de Quiberon
* Museu de Quiberon Arxivat 2018-06-30 a Wayback Machine.
# Quadrangle Mare Boreum

El quadrangle Mare Boreum és un dels 30 mapes quadrangulars de Mart utilitzats pel Programa de Recerca en Astrogeologia del Servei Geològic dels Estats Units (USGS). El quadrangle de Mare Boreum també es coneix com MC-1 (Carta de Mart-1). El seu nom deriva d'una denominació anterior del Planum Boreum, una gran plana que envolta el casquet polar.

## Característiques

El quadrangle cobreix tota la superfície marciana situada al nord dels 65° de latitud. Inclou la capa de gel del pol nord, que té un patró de remolins i és d'aproximadament 1.100 km de diàmetre. El Mariner 9 va descobrir en 1972 un cinturó de dunes de sorra al voltant dels dipòsits de gel polar, que té 500 km de diàmetre en alguns llocs i que podria tractar-se del major camp de dunes del sistema solar. La capa de gel està envoltada per les vastes planes de Planum Boreum i Vastitas Borealis. Prop del pol, hi ha una gran vall, Chasma Boreale, que pot haver-se format a partir del desglaç. Una altra possibilitat és que es va originar pels freds vents procedents del pol. Un altre accident destacat és una elevació suau, anteriorment anomenada Olympia Planitia. A l'estiu, es veu un anell fosc al voltant de la capa residual, causat principalment per les dunes. El quadrangle inclou alguns cràters molt grans que destaquen en el nord perquè l'àrea és suau amb pocs canvis en la topografia. Aquests grans cràters són Lomonóssov i Korolev.

## Referències

* ↑ Davies, M.E.; Batson, R.M.; Wu, S.S.C. "Geodesy and Cartography" in Kieffer, H.H.; Jakosky, B.M.; Snyder, C.W.; Matthews, M.S., Eds. Mars. University of Arizona Press: Tucson, 1992.
* ↑ Patrick Moore and Robin Rees, ed. Patrick Moore's Data Book of Astronomy (Cambridge University Press, 2011), p. 130.
* ↑ Hartmann, W. 2003. A Traveler's Guide to Mars. Workman Publishing. NY NY.
* ↑ Clifford, S. 1987. Polar basal melting on Mars. J. Geophys. Res. 92: 9135-9152.
* ↑ Howard, A. 2000. The role of eolian processes in forming surface features of the martian polar layered deposits. Icarus. 144: 267-288.
* ↑ Edgett, K. et al. 2003. Mars landscape evolution: influence of stratigraphy on geomorphology of the north polar region. Geomorphology. 52: 289-298.
* ↑ Michael H. Carr. The surface of Mars. Cambridge University Press, 2006. ISBN 978-0-521-87201-0.
# Castagnole delle Lanze

Castagnole delle Lanze (Castagnòle dle Lanse en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Castiglione Tinella, Coazzolo, Costigliole d'Asti, Govone, Magliano Alfieri i Neive.
Pertanyen al municipi les frazioni de Annunziata, Carossi, Farinere, Olmo, Rivella, San Bartolomeo, San Defendente, San Grato, San Lorenzo, San Pietro, San Rocco, Santa Maria, Val Bera i Valle Tanaro.