OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Malema

El districte de Malema és un districte de Moçambic, situat a la província de Nampula. Té una superfície de 6.122 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 164.898 habitants. Limita al nord amb els districtes de Nipepe i Maúa de la província de Niassa, al nord-oest amb el districte de Metarica també de la província de Niassa, a l'oest amb el districte de Cuamba també a la província de Niassa, al sud amb el districte de Gurúè i el districte d'Alto Molócue dr la província de Zambézia, i a l'est amb els districtes de Ribáuè i Lalaua.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Chuhulo, Malema e Mutuali), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chuhulo:
** Chuhulo
* Posto Administrativo de Malema:
** Malema
** Muralelo
** Nataleia
** Nioce
* Posto Administrativo de Mutuali:
** Mutuali
** Chipaca

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Richard Lester

Richard Lester (Filadèlfia, Pennsilvània, 19 de gener de 1932) és un director de cinema estatunidenc.

## Biografia

Sobretot actiu en el cinema britànic, ha dirigit dues vegades els Beatles a A Hard Day's Night i Help!. El 1973, posa en escena Els tres mosqueters i la seva continuació The Four Musketeers. El 1976, realitza una continuació de Robin dels Boscos, Robin and Marian, destacant Sean Connery i marcant la tornada d'Audrey Hepburn després de vuit anys d'absència. El 1980, és escollit per acabar el rodatge de Superman II en substitució de Richard Donner, renova aquesta experiència tres anys més tard amb Superman 3. Finalment, el 1989, realitza The Return of the Musketeers que clou la seva saga cinematogràfica. Durant el rodatge, l'actor Roy Kinnear mor a conseqüència d'una caiguda de cavall. Molt afectat per aquesta desaparició, Lester decideix agafar la seva jubilació anticipada.

## Filmografia

Filmografia:

### Director

* 1962: El ratolí a la lluna (The Mouse on the Moon)
* 1964: El knack (The Knack... and How to Get It)
* 1964: A Hard Day's Night
* 1965: Help!
* 1966: Golfus de Roma (A Funny Thing Happened on the Way to the Forum)
* 1967: Com vaig guanyar la guerra (How I Won the War)
* 1968: Petúlia (Petulia)
* 1969: Apartament d'una sola habitació (The Bed Sitting Room)
* 1973: Els tres mosqueters (The Three Musketeers)
* 1974: Els tres mosqueters (The Four Musketeers: Milady's Revenge))
* 1974: L'enigma Juggernaut (Juggernaut)
* 1974: Els quatre mosqueters
* 1975: Royal Flash
* 1976: The Ritz
* 1976: Robin i Marian (Robin and Marian)
* 1979: Cuba
* 1979: Butch and Sundance: the Early Days
* 1980: Superman II
* 1983: Superman 3
* 1984: Finders Keepers
* 1989: El retorn dels mosqueters (The Return of the Musketeers)
* 1991: Get Back

### Actor

* 1970: Overture, de Basil Dearden
* 1995: The Beatles Anthology - vídeo: ell mateix - No surt als crèdits

### Productor

* 1978: Superman - The Movie

## Premis i nominacions
### Premis

* 1965: Palma d'Or per El knack

### Nominacions

* 1965: Os d'Or per El knack
* 1966: BAFTA a la millor pel·lícula per El knack
* 1966: BAFTA a la millor pel·lícula britànica per El knack
* 1969: Os d'Or per The Bed Sitting Room

## Bibliografia

* Diane Rosenfeldt, Richard Lester: A Guide to References and Resources, G.K. Hall/George Prior, 1978, 152 p. (anglès)
* Neil Syniard, The Films of Richard Lester, Croom Helm, 1985, 174 p. (anglès)

## Referències

* ↑ «biografia de Richard Lester». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Richard Lester». The New York Times.

## Enllaços externs

* Richard Lester a l'Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Iaret

Iaret va ser una princesa de l'antic Egipte, segona Gran Esposa Reial del seu germanastre Tuthmosis IV. Era filla d'Amenofis II i d'una dona el nom de la qual s'ha perdut, però que havia de ser una princesa reial. El seu matrimoni amb aquest rei va ser per raons purament polítiques, ja que Tuthmosis IV era fill d'una esposa secundària, de nom Tiaa, i la legitimitat se la va proporcionar el seu matrimoni amb Iaret. La transcripció del seu nom és incerta, ja que està escrit amb una sola cobra, la qual cosa proporciona diferents lectures possibles.
Va tenir un gran nombre de filles, però en no tenir cap hereu masculí, el següent rei va ser Amenhotep III, nascut de la primera esposa de Tuthmosis IV, la dama Mutemuia, que posseïa el títol d'esposa secundària.
Iaret pot haver estat la mare de Sitamon i l'àvia de Nefertiti.

## Testimonis de la seva època

Està representada en una estela del any 7è del regnat de Tuthmosis IV a Cnosos, així com en inscripcions del mateix any a les mines de Turquesa de Sarabit al-Khadim, a la Península del Sinaí.

## Títols

* Filla Reial (s3t-niswt).
* Germana Reial (snt-niswt).
* Gran Esposa Reial (hmt-niswt-wrt)
* Gran Filla Reial (s3t-niswt-wrt).

## Referències
### Cites i notes

* ↑ Bryan, Betsy: The Reign of Thutmose IV, Ed. Johns Hopkins University Press, 1991. pág. 335
* ↑ Bryan, op. cit., pág. 336

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Ian Shaw: Az ókori Egyiptom Ed. GoldBook (2004) ISBN 963-425-022-X.
* Joann Fletcher: Egypt’s Sun King – Amenhotep III Ed. Duncan Baird Publishers, London, (2000) ISBN 1-900131-09-9
# Tirannió de Messènia

Tirannió de Messènia (en llatí Tyrannion, en grec antic Τυραννίων) fou un escriptor grec.
L'enciclopèdia Suides menciona aquest escriptor i diu que va escriure una obra relacionada amb els auguris, amb el títol de οἰωνοσκοπικά ("Oinoskopiká" Endevinació per les aus) en tres llibres, i algunes altres obres de les que no dona cap referència.

## Referències

* ↑ 3.Tyrannion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1196
# Teyssier

Teyssier és el nom dels següents personatges:
* Francisque Teyssier (Selon de Provença, 1969), ciclista francès professional entre 1992 i 2000
* Jacques Teyssier (Annonay, Ardecha, Rhône-Alps, 1955 - Berlín, 2009), activista franco-alemany dels drets LGBT
* Louis-Casimir Teyssier (Albi, 1821- 1916), militar i felibre occità
# Puig de Teu

El Puig de Teu és una muntanya de 375 metres que es troba al municipi de Quart, a la comarca catalana del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mikio Naruse

Mikio Naruse (Tòquio, 1905 — 1969) va ser un director cinematogràfic japonès. El seu estil de tipus intimista, evoca una visió idíl·lica de la humanitat. Va dirigir 89 films entre 1930 i 1967, principalment de tipus Shomin-geki, drames amb protagonistes femenins. Juntament amb Akira Kurosawa i Kenji Mizoguchi és un dels directors més rellevants del Japó a nivell internacional.

## Obres

* Chanbara fufu (‘Un amor íntim’, 1930)
* Menshi (‘L'arròs', 1952)
* O-kaasan (‘La mare’, 1952)
* Ani imoto (‘Germà i germana’, 1953)
* Fu fu (‘La parella’, 1953)
* Ukigumo (‘El núvol', 1955)
* Aki tachinu (‘Ja ha començat la tardor’, 1961)
* Midareru (‘Brossam’, 1964)

## Referències

* ↑ «Mikio Naruse». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Richard Laurence Millington Synge

Richard Laurence Millington Synge (Liverpool, Anglaterra 1914 - Norwich 1994) fou un químic anglès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1952.

## Biografia

Va néxier el 28 d'octubre de 1914 a la ciutat de Liverpool, situada al comtat de Merseyside. Va estudiar física, química i fisiologia a la Universitat de Cambridge, on es llicencià el 1936. Va desenvolupar la seva recerca científica en empreses privades, entre 1941 i 1943 a la Wool Industries Research Association de Leeds, entre 1943 i 1948 a l'Institut de Medicina Preventiva de Londres, entre 1948 i 1967 a l'Institut de Recerca Rowett d'Aberdeen, i entre 1968 i 1976 al Food Research Institute de Norwich.
Synge morí el 18 d'agost de 1994 a la ciutat de Norwich, situada al comtat de Norfolk.

## Recerca científica

Durant la seva estada a la ciutat de Leeds conegué Archer John Porter Martin, amb el qual va desenvolupar mètodes d'anàlisi cromatogràfic anomenats "de la partició", els quals possibiliten la separació dels aminoàcids de les proteïnes de la matèria viva.
Entre 1942 i 1948 va estudiar els pèptids del grup proteïnic de la gramicidina, treball utilitzat posteriorment per Frederick Sanger en la determinació de l'estructura de la insulina.
El 1952 va rebre el Premi Nobel de Química, compartit amb Archer Martin, per la invenció de la cromatografia de la partició.

## Enllaços externs

* «Richard Laurence Millington Synge» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Iago ab Idwal

Iago ab Idwal és el nom dels següents personatges:
* Iago ab Idwal Foel, rei de Gynedd 950-979
* Iago ab Idwal ap Meurig, rei de Powys 1033-1039
# Michel Stolker

Michel Stolker (Utrecht, 29 de setembre de 1933 - Etten-Leur, 28 de maig de 2018) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1956 i 1966. En el seu palmarès destaquen les victòries en una etapa del Giro d'Itàlia de 1956 i en una de la Volta a Espanya de 1964.

## Palmarès

* 1953
** 1r a la Ronde van Overijssel
* 1955
** 1r a la Ronde van Overijssel
** 1r a la Volta a Limburg
** 1r a la Ronde van Midden-Brabant
* 1956
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1960
** 1r al Circuit d'Houtland
* 1961
** 1r del Tour de Pircardia i vencedor d'una etapa
* 1962
** 1r al Gran Premi del Midi Libre i vencedor d'una etapa
* 1963
** 1r a Polder-Kempen
* 1964
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia

### Resultats al Tour de França

* 1956. Abandona (19a etapa)
* 1957. 44è de la classificació general
* 1962. 33è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1958. Abandona (15a etapa)
* 1962. 7è de la classificació general
* 1964. Abandona. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1956. 36è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1960. 53è de la classificació general
* 1961. 37è de la classificació general

## Referències

* ↑ In memoriam: oud-wielrenner Michel Stolker (longread) Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine. (neerlandès)

## Enllaços externs

* Fitxa de Michel Stolker a sitiodeciclismo.net
# Torre de la Panadella

La torre de la Panadella és un edifici de Montmaneu (Anoia) declarat bé cultural d'interès nacional. Des de l'alçada d'aquesta torre de defensa, dita el Castellot, hom pot veure les terres properes de la Segarra fins a la seva capital, i les valls que conforma el barranc de la Panadella, en el seu viatge fins a l'Anoia i el mar. L'antiga torre de defensa o antic castell, havia de controlar el camí ral que passava per l'anomenat coll de la Panadella, el pas natural entre la zona costanera i l'interior del país.

## Descripció

Torre de defensa i vigilància. No es conserva gaire de la seva alçada, però el diàmetre és visible i deu ésser d'uns 5m. És de base rodona, cilíndrica i el mur està tot integrat per petites finestretes quadrades i sobre d'aquestes, altres finestres, més petites, rodones. Construïda amb pedra local
Es troba molt destruïda i conserva uns 4 o 5 m d'alçada. L'accés es feia per una poterna situada a una alçada superior a 2 m, a través de la qual s'arribava a un sostre construït amb embigat de fusta.

## Història

Domina l'antic camí ral d'Aragó, en direcció a Lleida. A reserva de fer treballs d'excavació que ho confirmin, es dubta si és l'antic castell de Montmaneu, documentat el 1070. També hi ha la creença que en aquest espai que avui ocupa la torre circular, anteriorment es trobés la fortalesa de la Panadella, citada des de l'any 1242 any en què, en testar Guillem de Pujalt deixà al monestir de Santes Creus el seu castell de la Panadells. Aquesta donació fou confirmada i ratificada per Guillem de Cervera l'anys 1252. El 1325 el lloc i el terme de la Panadell es trobava sota l jurisdicció reial.
La torre de la Panadella que ha arribat fins als nostres dies enrunada, i que sembla en un primer moment una antiga torre de defensa dels segles X-XI, no és d'aquest temps. Hi ha qui diu que és medieval, del XIV o XV, però tampoc ho sembla. La torre té unes obertures, algunes en forma d'espitllera, però aquestes són més grans que les típiques medievals. Tampoc sembla una construcció dels segles XVI o XVII per combatre el bandolerisme. La torre és del segle xix. La seva funció: la mateixa que la primitiva torre que hi havia abans que aquesta ; controlar el camí, en un segle també de gran inestabilitat, primer, per la Guerra del Francès -1808-1814- després, per les guerres carlines. Les restes d'aquesta torre queden com a testimoni d'un passat vinculat amb aquesta zona estratègica, a la vora de l'ancestral camí ral. Es va utilitzar com a torre de telegrafia òptica de la línia militar de Barcelona a Lleida.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* 1 2 3 «Torre de la Panadella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ Piquer i Ferrer, Esperança. «Torre de la Panadella». A: Catalunya Romànica,vol. XIX El Penedès L'Anoia. Enciclopèdia Catalana, 1992, p.312. ISBN 84-7739-402-4.
* ↑ «La torre de la Panadella, 2013».
# Torre del Niubò

La Torre del Niubò és un mas situat al municipi del Palau d'Anglesola a la comarca catalana del Pla d'Urgell.

## Referències

* ↑ «Torre del Niubò». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# V Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

Els V Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya foren convocats pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya el 1987. Aquests premis tenien la doble missió d'estimular la quantitat i abonar la normalització lingüística, a part dels ajuts institucionals que rebien totes les pel·lícules fetes per productores de cinema catalanes. Es van concedir un total de 10 premis amb dotació econòmica, per 10.750.000 pessetes, i dos extraordinaris sense dotació econòmica. El jurat està format per diferents professionals del sector com Carles Mira, Francesc Olivella, Jaume Figueres, Miquel Porter i Moix, Albert Herbera, Enrique Viciano, Joan Minguell i Soriano, Antoni Kirchner i Masdeu i Teresa Gimpera, presidits pel subdirector de vídeo i cinema Josep Maria Forn.
La cerimònia d'entrega dels premis va tenir lloc el 9 de març de 1987 al Saló Sant Jordi del Palau de la Generalitat de Catalunya i foren entregats en persona pel President de la Generalitat de Catalunya Jordi Pujol i Soley.

## Guardons

| Categoria | Premiat | Premi |
| Premi al millor llargmetratge | Angoixa de Bigas Luna | 5.000.000 ptes |
| Premi al millor curtmetratge | El sistema Robert Hein de Luis Aller | 1.000.000 pts |
| Premi a la distribuïdora que més ha contribuït a la difusió del cinema en català | OPAL Films SA/NOU Films SA | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de Catalunya que més ha contribuït a la promoció del cinema en català | Cinema Ateneu, de la Selva del Camp | 1.000.000 pts |
| Premi al millor director | Jesús Garay per Més enllà de la passió | 500.000 pts |
| Premi al millor tècnic | Tomàs Pladevall Fontanet per Bar-cel-ona i Més enllà de la passió | 500.000 pts |
| Premi al millor actor | Sergi Mateu per La ràdio folla | 500.000 pts |
| Premi a la millor actriu | Núria Hosta per La rossa del bar | 500.000 pts |
| Premi a la millor contribució personal o col·lectiva que incrementi el patrimoni cinematogràfic de Catalunya | Equip organitzador del Festival de Cinema Fantàstic de Sitges | 500.000 pts |
| Premi al cine-club que s'hagi destacat en la seva tasca de formació | Cine Club Ateneu d'Igualada | 250.000 pts |
| Premi extraordinari | Francesc Rovira Beleta i Delmiro de Caralt | - |

## Referències

* ↑ Els Premis de Cinematografia de la Generalitat Arxivat 2021-11-23 a Wayback Machine. a la pàgina 117 la Memòria del Departament de Cultura de la Generalitat 1987
* ↑ Mañana se conceden por quinta vez los premios anuales de cine de la Generalitat, La Vanguardia, 8 de març de 1987
* ↑ "Angoixa", elegida mejor película en los premios de cine de la Generalitat, La Vanguardia, 10 de març de 1987

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1986
* 31a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* I Premis Goya
# Miki Sugawara

Miki Sugawara (菅原 美希) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1998. Va disputar 7 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1998 | 7 | 2 |
| Total | 7 | 2 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Alejandro Hernández Máiquez

Alejandro "Alex" Hernández (Múrcia, Espanya, 12 de febrer de 1990) és un jugador de bàsquet espanyol que juga a la posició de base amb el Bàsquet Manresa.

## Referències

* ↑ «Alex Hernández». muevetebasket.es. [Consulta: 1r gener 2017].
# Hiratsuka

Hiratsuka (平塚市, Hiratsuka-shi) és una ciutat de la prefectura de Kanagawa, al Japó.
Segons dades de 2015, té una població estimada de 258.065 habitants i una densitat de població de 3.801 habitants per km². Hiratsuka té una àrea total de 67.88 km².

## Geografia

Hiratsuka està situada a l'oest de la plana de Kantō, a mig camí entre Tòquio i el mont Fuji. Té 5 quilòmetres de costa en l'àrea de Shonan, que costeja la badia de Sagami de l'oceà Pacífic.

## Història

L'àrea de l'actual Hiratsuka ha estat habitada des de temps prehistòrics, i mencions de l'àrea com a part de l'antic districte d'Ōsumi de la província de Sagami es poden trobar en documents del període Nara. Des del període Heian fins al període Kamakura, l'àrea estava dividida en shōens controlats per diversos clans de samurais, i en el període Sengoku fou escenari de diverses batalles entre el clan Hōjō d'Odawara i clan Miura. Després de la derrota del clan Hōjō en la batalla d'Odawara a mans de Toyotomi Hideyoshi, l'àrea passà a les mans de Tokugawa Ieyasu, qui el 1596 construí un palau d'estiu (el Nakahara Goten) on actualment es troba l'Escola d'Educació Primària Hiratsuka-shi Nakahara. Amb l'establiment del shogunat Tokugawa, l'àrea es dividí en tenryōs, i va prosperar com a Hiratsuka-juku, una ciutat-parada de correu postal en la carretera de Tōkaidō que connecta Edo amb Kioto.
Després de la restauració Meiji, el poble de Hiratsuka fou fundada l'1 d'abril de 1889 dins del districite de Naka, a la prefectura de Kanagawa. Es va fusionar amb el poble veí de Suma l'1 d'abril de 1929 i fou proclamada ciutat l'1 d'abril de 1932.
Abans de la Segona Guerra Mundial, Hiratsuka allotjà instal·lacions d'arsenal de la Marina de l'Exèrcit Imperial Japonès, així com fàbriques de la branca militar aeronàutica de Nissan. Hiratsuka fou destruïda en gran part durant el bombardeig de Hiratsuka en la Segona Guerra Mundial el 16 de juliol de 1945. Degut a la seva localització estratègica i àmplies platges, també fou un dels objectius de la invasió del Japó planejada durant les últimes etapes de la guerra.
La ciutat fou ràpidament reconstruïda després de la guerra, annexant diverses viles veïnes a mitjans dels anys 1950 fins a assolir l'àrea total actual. La població va passar els 200.000 habitants el 2001, i Hiratsuka esdevingué una ciutat especial amb major autonomia del govern central.

## Agermanament

* Takayama, Japó, des del 22 d'octubre de 1982
* Hanamaki, Japó, des del 27 d'abril de 1984
* Izu, Japó, des del 6 de febrer de 2013
* Lawrence, Kansas, EUA, des del 21 de setembre de 1990

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Hiratsuka-shi Statistical Documentation» (PDF) (en anglès). Ajuntament de Hiratsuka, 2014. Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 11 març 2016].
* 1 2 3 4 5 «ふるさとの歴史 (Història de la ciutat)» (en japonès). Ajuntament de Hiratsuka. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Hiratsuka (japonès)
# Kate Chopin

Kate Chopin (St. Louis, Missouri, 1850 - 1904) fou una escriptora estatunidenca, l'obra més famosa de la qual és The Awakening (El despertar), una novel·la publicada el 1899 en què mostra un punt de vista sobre la dona i la maternitat que l'ha feta una de les autores més llegides pel feminisme del segle xx. El tema de la família, els límits socials, el problema ètnic i els records històrics són els temes més freqüents dels seus contes, entre els quals cal destacar Desiree's Baby. El seu estil s'emmarca dins el realisme, amb forts components de crítica social i gust pel detall local i pintoresc.
# Torre de la Moraleja

La Torre de la Moraleja és una torre de guaita situada al municipi d'Alcalá la Real, província de Jaén (Espanya). Està declarada Bé d'Interès Cultural.

## Descripció

És una torre de vigilància o talaia de planta circular. En el seu alçat es poden diferenciar diverses parts: la base de la torre que està reforçada per una estructura troncocònica amb 2,52 metres d'altura i un perímetre en la zona inferior de 25,6 metres; el cos amb l'obertura d'entrada enlairada pel qual s'accedeix a l'únic espai interior; en l'extrem superior de la torre se situen permòdols que circumden el seu perímetre i que formen part d'un petit balcó. Es conserva en bon estat. Des d'ella s'albiren la fortalesa de la Mota, la Torre del Cascante, la Torre de las Mimbres i la Torre del Nord.

## Referències

* 1 2 Instituto Andaluz del Patrimonio Histórico.
# Universitat Iqra

La Universitat Iqra —en urdú: اقرا یونیورسٹی— és una institució privada d'educació superior de Pakistan que té el campus principal situat a la ciutat de Karachi, Sind i amb alguns campus menors a Islamabad i Quetta (anteriorment i fins al 2010, tenia també d'un campus a Peshawar). Es va fundar el 1998 per l'empresari Hunaid H. Lakhani. Inicialment coneguda com a "Institut asiàtic de gestió", la institució va passar a anomenar-se posteriorment amb el seu nom actual per sol·licitud del governador del Sind.

## Vegeu també

* Universitat Bacha Khan

## Enllaços externs

* http://www.iqra.edu.pk/
* http://www.iuk.edu.pk/ Arxivat 2015-11-18 a Wayback Machine.
* http://www.iup.edu.pk
* http://www.iqraisb.edu.pk/
# Mikiel Habtom

Mikiel Habtom (1991) és un ciclista eritreu. Participa en diferents curses del calendari de l'UCI Àfrica Tour.

## Palmarès

* 2015
** Vencedor de 3 etapes al Tour de Faso
* 2016
** 1r al Fenkel Northern Redsea
* 2017
** 1r al Circuit d'Asmara

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com