OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Odre

L'odre o bot era una pell cosida i enganxada que s'utilitzava antigament per a portar líquids, com aigua, oli, llet, i vi, i altres substàncies, com mantega i formatge.
L'odre (gr. a·skós) se solia fer de la pell sencera d'un animal al qual, després de mort, es tallava el cap i les potes, per a després treure'n la pell. El cuir era adobat i es cosien totes les obertures llevat d'una. Aquesta, que podia ser el coll o una de les potes, es tancava amb un tap o cordill. Les pells que s'usaven per a fer odres eren d'ovella, cabra i a vegades de bou. Algun cop es conservava el pèl de l'animal pels odres destinats a portar llet, mantega, formatge i aigua. Es requeria un procés d'adob més complet en els odres utilitzats per a oli i vi. Si els bots destinats per a aigua no estan ben adobats, l'aigua pot prendre una sabor desagradable.

## Usos militars

Els odres buits i inflats poden ser usats com a flotadors prou efectius. Hi ha constància de soldats assiris travessant un riu amb l'auxili de pells inflades i de Juli Cèsar que comenta el pas del riu Segre per part de soldats hispans (vegeu el terme “utri”, en llatí, que correspon a odres).

## Referències

* ↑ Juli Cèsar. Comentaris de la guerra civil (vol. I): Llibre I. Fundació Bernat Metge, 1973, p. 97–. ISBN 978-84-7225-074-1.
* ↑ José GOYA MUNIAIN. Los Comentarios de Cayo Julio César traducidos. P.J. Pereyra, 1798, p. 58–.
* ↑ Cayo Julio César. Los comentarios de C. Julio César de la Guerra Civil. en la Imprenta Real, 1798, p. 52–.

## Vegeu també

* Bota de vi
# Miskolci Attila Futball Club

El Miskolci Atléta Kör, més tard conegut com a Miskolci Attila Futball Club, fou un club de futbol hongarès de la ciutat de Miskolc.

## Història

Fundat l'any 1926, la temporada 1927-28 arribà a la final de la copa d'Hongria. El club debutà a la primera divisió la temporada 1931-32, acabant vuitè.
Evolució del nom:
* 1926: Miskolci Atléta Kör
* 1926-1936: Miskolci Attila Kör/Attila FC
* 1936: dissolt
* 1936-1939: Miskolci Attila FC
* 1939-1940: Miskolci LESOK

## Referències

* ↑ «Miskolci AK». Magyarfutball.hu, 23-05-2015.
* ↑ «Hungary - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Hungarian League 1957-58». The Rec Sport Soccer Statistics Foundation, 23-05-2015.

## Enllaços externs

* Perfil
# Billy the Kid

«Billy the Kid» té aquests significats:
* Billy the Kid (anglès) o Billy el Nen (català) (1859 - 1881), bandit del Far West nord-americà que es va dedicar principalment al robatori de cavalls i bestiar vacum
* Billy the Kid (pel·lícula de 1911), pel·lícula muda de la Vitagraph dirigida per Laurence Trimble i protagonitzada per Edith Storey
* Billy the Kid (pel·lícula de 1930), pel·lícula estatunidenca dirigida per King Vidor i estrenada l'any 1930
* Billy the Kid (pel·lícula de 1941), pel·lícula estatunidenca dirigida per David Miller i protagonitzada per Robert Taylor
# Letnikovita-(Ce)

La letnikovita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La letnikovita-(Ce) és un silicat de fórmula química (Na◻)Ca₂Ce₂[Si₇O₁₇(OH)]F₄(H₂O)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada el mateix any uns mesos més tard. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5924/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la morena de la glacera Darai-Pioz, a Tien Shan, dins el districte Rasht (Districtes de la Subordinació Republicana, Tadjikistan). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Letnikovite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ Agakhanov, Atali A.; Sokolova, Elena; Cámara, Fernando; Karpenko, Vladimir Yu; Hawthorne, Frank C.; Pautov, Leonid A.; Kasatkin, Anatoly V.; Pekov, Igor V.; Agakhanova, Vitaliya A. «Letnikovite-(Ce), (Na□)Ca2Ce2[Si7O17(OH)]F4(H2O)4, a new mineral from the Darai-Pioz alkaline massif, Tajikistan: mineral description, crystal structure and a new single [Si7O17(OH)] sheet». Mineralogical Magazine, 09-10-2023, pàg. 1–12. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.65 [Consulta: 9 novembre 2023].
# Bernat Molin

Bernat Molin (Vals, 13 de març de 1948 — 26 de març de 2020) fou un lingüista i matemàtic occità, especialitzat en lexicografia e gramaticografia.
Es va llicenciar en matemàtiques el 1971 i es doctorà el 1977, també en matemàtiques.
Participà en una gramàtica provençal (Grammaire provençale et cartes linguistiques, 1998), en un diccionari (Diccionari de basa francés-provençau, 1992, 2004) i publicà una altra gramàtica sobre l'occità del país d'Aubenàs (Grammaire occitane : le parler bas-vivarois de la région d'Aubenas, 2006).
Era un soci molt actiu de l'Institut d'Estudis Occitans i formava part del consell lingüístic del Congrés Permanent de la Llengua Occitana.
Participà també en la Viquipèdia en occità.

## Obres publicades

* Bernat MOLIN = Bernard MOULIN (2006) Grammaire occitane : le parler bas-vivarois de la région d'Aubenas. sl.: Secció vivaresa de l'Institut d'Estudis Occitans
* Guiu MARTIN, & Bernat MOLIN (1998) = Guy MARTIN & Bernard MOULIN, Grammaire provençale et cartes linguistiques, Ais de Provença: Comitat Sestian [Sextian] d'Estudis Occitans / Centre Regionau d'Estudis Occitans-Provença / Edisud —— Actualització de: Grammaire du provençal rhodanien et maritime (graphie classique) (1983) Aguilha: Comitat Sestian [Sextian] d'Estudis Occitans / Edisud
* Elias LÈBRE, & Guiu MARTIN, & Bernat MOLIN (2004) = Élie LÈBRE, & Guy MARTIN, & Bernard MOULIN, Dictionnaire de base français-provençal / Diccionari de basa francés-provençau, Ais de Provença: CRÈO Provença / Edisud [1a ed. 1992]

## Referències

* ↑ «Omenatge a Bernard Moulin» (en occità). Lo Congrès Permanent de la Lenga Occitana. Arxivat de l'original el 2020-08-14. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ «Bernat Molin nos a quitat» (en occità). Jornalet, 31-03-2020.
# Padáň

Padáň és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1254.
# När kärleken dödar

När kärleken dödar (en suec Quan l'amor mata) és una pel·lícula muda sueca dirigida per Mauritz Stiller i estrenada el 1913.

## Sinopsi

Després d'una discussió amb el seu pare, Irma, una jove amb talent artístic abandona la casa familiar. Un any més tard, Irma es va convertir en model d'un jove pintor pobre, Oscar Falck, amb qui viu. Un dia, l'Òscar s'adona que un senyor distingit i ben vestit perd la cartera al carrer; l'agafa, però el senyor ha vist el lladre. En tornar a casa, l'Oscar ensenya la cartera a l'Irma; reconeix les inicials de la cartera: és la cartera del comte Bjelke, de la qual el seu pare és empleat. Oscar exposa un retrat de l'Irma al saló. El comte s'adona d'aquest retrat i demana qui és l'autor i quina és la seva adreça, per comprar-lo.
El comte identifica immediatament el seu lladre. L'Irma li demana que no denunciï el seu amant a la policia. El comte accepta amb la condició que deixi l'Oscar per ell. Desconsolada, l'Irma escriu una carta de comiat a l'Òscar i un temps després es casa amb el comte. El seu matrimoni no és feliç. Al cap d'uns anys, Oscar es va convertir en un pintor reconegut i ric. Un vespre, el comte i l'Òscar es troben al club, però el comte li gira l'esquena amb menyspreu; es produeix així un duel. Irma intenta evitar el duel; però es produeix la tragèdia i el comte és mort. Irma i Oscar fugen. Al tren, l'Irma té un malson veient el fantasma del comte, fosc i amenaçador, que ve a buscar el seu amant.

## Repartiment

* Victor Sjöström: Oscar Falck, pintor
* Bergliot Husberg: Irma
* Georg af Klercker: el comte Bjelke
* Emil Ljungqvist : el pare d'Irma
* William Larsson : un col·leccionista d'art

## Producció

När kärleken dödar es s va rodar el gener-febrer de 1913. Aquesta pel·lícula ha desaparegut excepte un curt clip de dos minuts.

## Referències

* ↑ (anglès) Fiche IMDb
* ↑ (suec) Svensla Filmdatabas
* ↑ (suec) Svenska Filmdatabas
# Andreu Palou Oliver

Andreu Palou Oliver (Palma, 3 de setembre de 1952) és un bioquímic mallorquí. Fou guardonat amb el XXIII premi DuPont de la ciència el 2013 per les seves aportacions científiques en el camp de la nutrició molecular.
Estudià biologia a la Universitat de Barcelona. És catedràtic de Bioquímica i Biologia Molecular de la Universitat de les Illes Balears des de 1987 i director del Laboratori general de Biologia Molecular, Nutrició i Biotecnologia de la UIB des de 1995. Ha estat president del comitè científic de l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició, i vicepresident del comitè científic de nutrició de l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària. Un dels seus descobriments és el fet de relacionar la presència de leptina a la llet materna amb la prevenció del desenvolupament d'alteracions en l'edat adulta.

## Referències

* ↑ http://palou.uib.es/cast/CV%20p%FAblico%20%20Andreu%20Palou%20Feb%202013%20English%20.pdf Arxivat 2014-12-10 a Wayback Machine.
* ↑ http://palou.uib.es/cast/CV%20%20Andreu%20Palou%20short%20description%20Feb%202013%20English.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.europapress.es/asturias/noticia-andreu-palou-premio-dupont-ciencia-20131122152601.html
* ↑ http://www.diariodemallorca.es/ultima/2011/08/06/obesidad-provoca-muertes-hambre/692839.html
* ↑ http://www.ara.cat/premium/societat/ANDREUPALOU-Menjar-massa-escurca-vida_0_826717328.html
* ↑ http://www.elcomercio.es/gijon/20071114/sociedad/receta-para-alimentarse-bien-20071114.html

## Enllaços externs

* Currículum Arxivat 2014-03-01 a Wayback Machine. a la UIB
* Entrevista a Andreu Palou al programa de TV3 Retrats.
* Articles a El País
# Bertille de Chelles

Bertille de Chelles (morta el 692) va ser abadessa de l'abadia de Chelles, a França. La seva festa se celebra el 5 de novembre a Orient i el 6 de novembre a Occident.

## Biografia

Bertille va néixer en una de les famílies més il·lustres en el territori de Soissons, França, durant el regnat de Dagobert I.
Va ingressar al monestir de Jouarre a Brie, no gaire lluny de Meaux, fundat l'any 630 per Ado, el germà gran de Sant Aldoè de Rouen, que havia assumit allí l'hàbit monàstic. Bertille va ser educada per santa Thelchildes, la primera abadessa de Jouarre, que va governar aquesta abadia fins al 660.
Quan santa Bathilda, l'esposa de Clodoveu II, va fundar l'abadia de Chelles, que santa Clotilde havia iniciat per primera vegada a prop del Marne, va demanar a Thelildes que creés una nova comunitat amb les religioses més experimentades i virtuoses de Jouarre per dirigir les novícies en l'ordre monàstic. Bertille va ser nomenada primera abadessa de l'abadia de Chelles en 646.
Berthille va ser conegut per la seva devoció a la negació de si mateixa. Ella "ambicionava el martiri, però a mesura que no hi havia perseguidors, s'administrava amb austeritats".
La reputació de Bertille va atraure diverses princeses estrangeres a l'abadia. Entre elles hi havia la reina Bathildis. Després de la mort del seu marit l'any 655, va ser regent del regne durant la minoria del seu fill Clotari III, però quan va ser major d'edat per governar el 665, es va retirar a l'abadia de Chelles.
Santa Bertille va morir el 692 després de governar el monestir durant quaranta-sis anys.

## Referències

* ↑ «Saints pour le 5 novembre du calendrier ecclésiastique» (en francès). Forum Orthodoxe Francophone.
* ↑ «Sainte Bertille» (en francès). Nominis.
* ↑ «Goigs de santa Bertila». [Consulta: 5 novembre 2022].
* ↑ A la seva obra The Lives of Saints, Alban Butler descriu la vida de Santa Bertille basant-se en una biografia escrita poc després de la seva mort a Jean Mabillon, Act. Ben. t. 3. p. 21; Du Plessis, Hist. de Meaux, l. 1, n. 47, 48, 50.
* ↑ Folz, Robert «Tradition hagiographique et culte de sainte Batilde, reine des Francs» (en francès). Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, 119, 3, 1975, pàg. 369-384.
* ↑ Dunbar, Agnes Baillie Cunninghame. A Dictionary of Saintly Women: in two volumes. George Bell and Sons, 1904–1905, p. 121.

## Bibliografia

* Butler, Alban. The Lives of the Fathers, Martyrs, and Other Principal Saints. Compiled from Original Monuments and Authentic Records by the Rev. Alban Butler, in twelve volumes.. Dublín: James Duffy, 1866 [Consulta: 6 febrer 2013].
# Beloiàrovka

Beloiàrovka (en rus: Белояровка) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 190 habitants.

## Referències

* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том 2. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1928
* ↑ Закон Томской области от 09 сентября 2004 года № 195-ОЗ О наделении статусом муниципального района, поселения (городского, сельского) и установлении границ муниципальных образований на территории Колпашевского района
# Padĕraïta

La padĕraïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Karel Padĕra (1923 -), mineralogista txec de la Universitat Charles de Praga, qui va treballar per primera vegada en el mineral.

## Característiques

La padĕraïta és una sulfosal de fórmula química Cu₇[(Cu,Ag)$_{0.33}$Pb$_{1.33}$Bi$_{11.33}$]S$_{22}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la padĕraïta pertany a «02.JA: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena amb poc o gens de Pb» juntament amb els següents minerals: benjaminita, borodaevita, cupropavonita, kitaibelita, livingstonita, makovickyita, mummeïta, pavonita, grumiplucita, mozgovaïta, cupromakovickyita, kudriavita, cupromakopavonita, dantopaïta, cuprobismutita, hodrušita, pizgrischita, kupčikita, schapbachita, cuboargirita, bohdanowiczita, matildita i volynskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte miner de Băiţa, a Nucet (Bihor, Romania). També ha estat descrita en altres indrets de Romania, així com a Eslovàquia, Macedònia del Nord, la República Popular de la Xina, el Japó i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Padĕraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 maig 2021].
# Marron-glacé

Marron-glacé, en plural marron-glacés, són castanyes confitades que són, originàriament, una especialitat gastronòmica d'Arpitània (especialment a Lió) i el Piemont (Cuneo). S'elaboren amb un xarop de sucre (almívar) i les tècniques del glacejat. Són un ingredient de moltes postres i també es mengen soles. Resulten a un preu molt elevat. La crema de castanya de marrons glacé es fa amb trossos de marron glacé.

## Confecció

Es fan servir castanyes de mida grossa, sucre i optativament canyella, vainilla o anisets. També es poden submergir els marrons en brandy durant unes hores per potenciar-ne el sabor. Es confiten en almívar.
Les castanyes han de ser senceres i no es poden trencar durant el procés que dura uns quants dies posades en almívar de concentració creixent.
Per evitar que es trenquin s'embolica cada castanya de manera individual.

## Castanya o marron

En francès hi ha dues paraules per a designar la castanya: châtaigne i marron. Tanmateix, marron tendeix a designar les castanyes de més qualitat i que es pelen més fàcilment Els marrons no estan clarament separats en dos cotilèdons i els solcs entre ells són poc profunds.
En italià marrone designa el grup de varietats de castanyes que resulten adequades per a fer el marron glacé, són castanyes de mida grossa, amb castanyers amb les flors masculines estèrils i de castanyers poc productius.

## Història

No se sap amb certesa si el seu origen és a Arpitània o al Piemont. Sembla que al Piemont, on abunden els castanyers, ja s'elaboraven castanyes ensucrades al segle xv. Però els marrons glacés, és a dir, glacejats, s'haurien fet a partir del segle xvi. Lió i Cuneo es disputen el fet d'haver estat els primers a glacejar les castanyes.
La primera recepta de marron glacé que es conserva és francesa i és del segle xvii a la Cort de Versailles.
A finals del segle xix Lió va patir la crisi del mercat tèxtil de la seda i l'enginyer Clément Faugier va revitalitzar l'economia de la zona fabricant industrialment els marrons glacé l'any 1882 a Privàs, al Llenguadoc. (més tard es van fer els “Marrons au Cognac” l'any 1924, “Purée de Marrons Nature” el 1934, “Marrons au Naturel” el 1951, i “Marpom's” el 1994.)
L'any 1980 José Posada d'Ourense (Galícia) va introduir aquesta tècnica de fabricació a Espanya.

## Referències

* ↑ «marron-glacé | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «CHESTNUT OR MARRON».
* ↑ The Cambridge World History of Food – Chestnuts. Edited by Kenneth F. Kipple and Kriemhild Connee Ornelas.
* ↑ Vegetarians in Paradise Arxivat 2017-09-05 a Wayback Machine..
* 1 2 «Taccuini Storici». Taccuinistorici.it. [Consulta: 26 abril 2011].
* 1 2 Un Peu d'Histoire Arxivat 2015-05-04 a Wayback Machine.. Site Clément Faugier.
* ↑ A Modern Herbal, by Mrs. M. Grieve.
* ↑ «',Le Marron glacé de Privas, le meilleur de la chataîgne',». Linternaute.com, 06-09-2005. [Consulta: 26 abril 2011].
* ↑ «El 'rey del marron glacé' ha contribuido a que la castaña de Galicia sea un producto gastronómico de primera categoría en Europa». ElPais.com, 15-11-1983.
* ↑ «José Posada, el patriarca gallego del ‘marron glacé’». ElPais.com, 15-01-2013.
# Oligoryzomys vegetus

Oligoryzomys vegetus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 840 i 3.000 msnm al centre de Costa Rica i l'oest de Panamà. Es tracta d'un animal comú. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans humits, incloent-hi les selves nebuloses. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Timm, R. Oligoryzomys vegetus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 15 febrer 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Kate Devlin

Kate Devlin (nascuda Adela Katharine Devlin) és una científica britànica especialista en intel·ligència artificial i interacció humà-computadora (HCI). És coneguda pel seu treball en sexualitat humana i robòtica i va ser copresidenta de la convenció anual Love and Sex With Robots en 2016 a Londres i va ser fundadora del primer hackató de tecnologia sexual realitzat en 2016 a Goldsmiths, Universitat de Londres.
És professora titular en el departament d'informàtica de Goldsmiths, part de la Universitat de Londres i és autora de The Brightness of Things: An Adventure in Light and Time, a més de diversos treballs acadèmics.

## Referències

* ↑ «LSR 2017». [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ «Sex Tech Hack II – The Secong Coming». Goldsmiths Tech Society. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ «Will AI lead to the rise of the love machines?». Situation Publishing. [Consulta: 18 maig 2017].
* ↑ «Seeing the light». University of Bristol. [Consulta: 23 maig 2017].
# Antonio Bertrán Panadés

Antonio Bertrán Panadés (Barcelona o Eibar, 18 de novembre de 1933 – Barcelona, 23 de març de 2008) va ser un ciclista català, que competí entre 1955 i 1966. En aquests anys aconseguí diverses victòries, sent les més importants a la Bicicleta Eibarresa de 1959 i dues etapes a la Volta a Catalunya.

## Palmarès

* 1955
** 1r al Campionat de Barcelona
** 1r al GP de Martorell
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 1958
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1959
** 1r al Gran Premi Pascuas
** 1r a la Bicicleta Eibarresa
* 1960
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia
** 1r al Trofeu Jaumendreu
* 1961
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant
* 1963
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1965
** 1r al Trofeu Masferrer (etapa de la Setmana Catalana)
* 1966
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1959. 29è de la classificació general
* 1960. 23è de la classificació general
* 1961. Abandona
* 1962. 24è de la classificació general
* 1963. 45è de la classificació general
* 1964. 10è de la classificació general
* 1965. 33è de la classificació general
* 1966. 36è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1963. 35è de la classificació general
* 1964. 55è de la classificació general
* 1965. 85è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1960. 26è de la classificació general
* 1961. 32è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Los triunfadores hablan ete año catalán» (en castellà). El Mundo Deportivo, 12-03-1965 [Consulta: 3 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Belokúrikha

Belokúrikha (en rus Белокуриха) és una ciutat del krai de l'Altai, a Rússia. Es troba a la vora del riu Belokúrikha, a 250 km de Barnaül.
# Estadi de Nervión

L'Estadi de Nervión fou un recinte esportiu de la ciutat de Sevilla dedicat al futbol.
Era utilitzat principalment per la pràctica del futbol i era utilitzat pel Sevilla FC. Tenia una capacitat per a 20.000 espectadors i va ser inaugurat el 1928, substituint el Camp de la Reina Victoria com a terreny del club. Va ser clausurat el 1958 quan es va obrir l'Estadi Ramón Sánchez Pizjuán.

## Referències

* ↑ Estadios de España (anglès)
* 1 2 3 Sevilla FC La Futbolteca
* ↑ Sevilla F.C. «Estadio de Nervión. Arxivat 2017-05-01 a Wayback Machine.» consulta el 16 de febrer de 2017
# Ofelió

Ofelió és el nom dels següents personatges:
* Ofelió (poeta), poeta còmic atenenc
* Ofelió (pintor), pintor grec
* Ofelió (escultor), escultor grec
# Miss Perfumado

Miss Perfumado és un àlbum de Cesária Évora, publicat l'any 1992. Va vendre més de 300.000 còpies arreu del món. Inclou una de les seves cançons més conegudes, "Sodade", composta per Amandio Cabral.

## Llistes de vendes

| Llista (1992) | Posició màxima |
| Llista de vendes del SNEP a França | 42 |
| Llista de vendes a Bèlgica (Wallonie) | 152 |

## Certificats

| Regió | Certificació | Unitats certificades / Vendes |
| França (SNEP) | 2× Or | 200.000+* |
| *xifra de vendes basada només en la certificació |||

## Senzills

| Títol | Any | Posició màxima |
| Títol | Any | FRA |
| "Sodade" | 1992 | 42 |

## Referències

* ↑ «Singer Cesaria Évora dies at the age of 70». BBC, 17-12-2011.
* 1 2 «Les Charts français». Lescharts.com. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «Belgium Charts (French)». Ultratop.be. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «Cesária Évora - Albums - Les Certifications». Syndicat National de l'Édition Phonographique. [Consulta: 17 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Miss Perfumado a Discogs (llista d'edicions)