OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rambla de Guipúscoa

La Rambla de Guipúscoa és una rambla de Barcelona que es troba al districte de Sant Martí, als barris de Sant Martí de Provençals i la Verneda i la Pau. Duu el nom en motiu del territori històric (lurralde) basc de Guipúscoa.
Forma la continuació del carrer d'Aragó, que és un dels principals carrers de la ciutat. El límit el forma el carrer de Lope de Vega, des d'allà cap al Clot té el nom d'Aragó i cap a Sant Martí de Provençals té el nom de Guipúscoa. La numeració de les cases comença en aquest punt i va augmentant en sentit nord-est. A partir del carrer de Cantàbria la rambla segueix dins del barri de la Verneda i la Pau fins al límit municipal amb Sant Adrià de Besòs en què passa a anomenar-se carrer del Tibidabo, dins el barri adrianenc de Via Trajana - Montsolís. Marcant la frontera entre els municipis hi ha la creu de terme del carrer Guipúscoa.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor dels carrers». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 17 octubre 2021].
* ↑ «Plànol BCN». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 17 octubre 2021].
* ↑ «El arco gótico de Sant Adrià» (en castellà). La Vanguardia, 02-05-2020. [Consulta: 17 octubre 2021].
* ↑ «Creu de Terme de Sant Martí de Provençals». INVARQUIT - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2021].

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
# Qatxiun

Qatxiun (mort abans del 1227) fou el tercer germà de Genguis Kan, fill de Yesugei i Oelun.
El seu ulus era a la part oriental, i era més petit que el del seu germà Temugé Otxigin. Va passar al seu únic fill. A la mort de Genguis li van correspondre a aquest fill 3000 soldats, el triple que la part del seu germà Qassar però 3/5 parts que al seu germà Temuché.
# Rasbora aurotaenia

Rasbora aurotaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Mekong.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Laos. Laos Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Tirant, G. 1885. Notes sur les poissons de la Basse-Cochinchine et du Cambodge. Excursions et reconnaissances. Poiss. Basse-Cochinchine Cambodge v. 10: 91-198.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quint Cecili Crètic Silà

Quint Cecili Crètic Silà (en llatí Quintus Caecilius Creticus Silanus) era un magistrat romà. Tàcit l'anomena només Crètic Silà.
Va ser nomenat governador romà per dirigir la província de Síria l'any 16 succeint a Publi Sulpici Quirí. Però va ser destituït per Tiberi l'any 17 per la connexió de la seva família amb Germànic Cèsar, ja que una filla de Silà estava promesa a Neró Cèsar el fill gran de Germànic. Dels seus noms, Creticus Silanus, s'ha conjecturat que originalment formava part de la gens Júnia però que va ser adoptat per la gens Cecília. Podria ser la mateixa persona que Quint Cecili Metel Crètic (cònsol l'any 7), i en aquest cas, el seu nom complet hauria estat Quintus Caecilius Metellus Creticus Silanus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 819.
# Real Verdes FC

El Real Verdes Football Club és un club de Belize de futbol de la ciutat de San Ignacio.
Va ser fundat el 1976 com a Real Verdes Football Club canviant a Hankook Verdes el 2004.

## Palmarès

* Lliga Premier de Belize de futbol:
** 2014-15, 2017-18 O
* Lliga de Belize de futbol:
** 2007-08

## Referències

* ↑ Hankook Verdes
* ↑ «Premier League of Belize». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
* ↑ «Belize - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Real argentí

El real va ser la moneda corrent de l'Argentina fins a 1881. Des de 1822, va ser subdividit en 10 décimos (dècims).
El sol també va ser emès durant aquest període i era igual al real, mentre el peso (pes) valia 8 reals i l'escudo (escut) valia 16 reals.

## Història

Els reales españoles (rals espanyols) colonials van circular fins a 1813, quan Argentina va començar a emetre les seves pròpies monedes. Des de 1820, també es van emetre bitllets.
En 1826, el Peso Moneda Corriente (Pes Moneda Corrent) i el peso fuerte (pes fort) van ser introduïts únicament com bitllets.
En 1854, les monedes es van dividir en centavos (centaus). No obstant això, la subdivisió decimal no va ocórrer fins a 1881, quan el real va ser reemplaçat pel Peso Moneda Nacional (Pes Moneda Nacional) amb una proporció de 8 reals per 1 pes.

## Monedes

Les monedes de plata van ser emeses en el nom de «Províncias del Río de la Plata» amb denominacions d' ½, 1, 2, 4 i 8 reales i ½, 1, 2, 4 i 8 soles, mentre les monedes d'or (87,5%) van ser emeses en denominacions d'1, 2, 4 i 8 escudos.
Buenos Aires va començar a emetre les seves pròpies monedes el 1822, denominades en reales i décimos, amb una equivalència de 10 dècims per 1 real. Les monedes van ser emeses en denominacions d'1, 5, 10 i 20 dècims, juntament amb ¼, ½ (en realitat mostrat com ⁵⁄$_{10}$), 1 i 2 reals. Totes van ser encunyades en coure.
Altres províncies van emetre monedes denominades en reals (plata) i escuts (or): Còrdova, Entre Ríos, La Rioja, Mendoza, Salta, Santiago del Estero i Tucumán. Atès que aquestes monedes eren escasses, era comú l'ús de monedes de plata procedents d'altres països (especialment el Sol Bolivià).
En 1854, les monedes van ser emeses en el nom de la «Confederació de l'Argentina» en denominacions de monedes d'1, 2 i 4 centaus. Aquesta emissió no va donar lloc a una subdivisió decimal completa.

## Paper moneda

En 1820, el Govern de la Província de Buenos Aires va introduir bitllets en denominacions de 5, 10, 20, 40, 50 i 100 pesos. Aquests van ser seguits en 1823 per 1, 3 i 5 pesos.
El Banco de Buenos Ayres va començar a emetre bitllets en 1822 en denominacions de 20, 50, 100, 200, 500 i 1000 pesos. Els van seguir els bitllets d'1 i 2 pesos en 1823.

## Referències

* Krause, Chester L; Clifford, Mishler. Colin R. Bruce II y Marian S. Moe. Standard Catalog of World Coins: 1801–1900 (en anglès). Krause Publications, 1996. ISBN 0-87341-427-6.
* Pick, Albert. Colin R. Bruce II y Neil Shafer. Standard Catalog of World Paper Money: Specialized Issues (en anglès). Krause Publications, 1990. ISBN 0-87341-149-8.
# Quint Sosi Prisc Seneció

Quint Sosi Prisc Seneció (en llatí Quintus Sosius Prisucs Senecio) va ser un magistrat romà del segle ii. Probablement era fill de Quint Noni Prisc, cònsol l'any 149.
Va ser triumvir monetalis l'any 162 i elegit cònsol l'any 169 junt amb Publi Celi Apol·linar. El trobem mencionat als Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 529.
# Rebliment

El rebliment en hidrogeologia és el procés de reducció de la permeabilitat del sòl per les interaccions entre el fons i el nivell més alt de la columna d'aigua. En general, el bescanvi entre l'aigua superficial i la subterrània contribueix principalment a l'entrada de material més fi, com són els sòlids en suspensió amb efecte de rebliment.
Normalment es refereix com a rebliment l'acumulació de sediments. Aquest procés consta en realitat de dos processos relacionats que són:
* D'una banda, es diu que un riu, una ria o un estuari estan reblerts quan s'hi ha sedimentat material fi transportat pel flux d'aigua o, en el cas de l'estuari pel flux i reflux de les marees. Aquest procés porta finalment a la formació de bancs de sorra.
* D'altra banda es diu que un sòl està reblert, quan la seva permeabilitat original s'ha reduït substancialment a causa del progressiu taponament dels seus porus entre partícules, amb materials fins transportats en suspensió per l'aigua que es va infiltrant en les etapes inicials del procés. En anglès: a aquest procés se'n diu soil clogging.

## Significació històrica

En català, tant el DIEC com el Termcat donen rebliment com a única paraula correcta per a aquest concepte. En altres idiomes s'utilitza una paraula derivada de l'italià colmata, especialment referit al rebliment natural per inundació.
El rebliment és un problema per al tractament de les aigües residuals orgàniques i per als sistemes d'infiltració. El creixement de les arrels de les plantes poden produir el rebliment dels porus del sòl, com també la pluja continuada pot fer-ho.

## Referències

* ↑ «rebliment». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 4 juny 2023]. «Rebliment»
# Rebol

REBOL (Relative Expression Based Object Language; REB-ol) és una eina de text per fer programes d'ordinador especialment indicada per tasques complexes on es puguin aprofitar les seves capacitats natives per funcionar a internet, en un o diversos ordinadors a l'hora, crear i gestionar dialectes, ser generatiu, treballar amb molts tipus de dades (uns 40) de forma transparent i senzilla i en definitiva fer els programes tan curts i intel·libigles com sigui possible. Es recomana molt i es fa servir poc.
El seu autor és el conegut científic Carl Sassenrath, resident a California (USA) i que anteriorment ja va programar gran part de l'AmigaDOS. Totes dues obres són una referència en qualitat de programari.

## Enllaços externs

* Web Oficial (anglès)
* REBOL tutorial (anglès)
# Red Eclipse

Red Eclipse és un videojoc de codi obert gratuït del gènere dels videojocs d'acció en primera persona d'ambientació futurista. És considerat el successor de Blood Frontier. És comparat amb Quake i Unreal Tournament.
No té cap història. Té 5 modes (Campaign, Deathmatch, Capture the Flag, Defend the Flag, Time Trial i Bomber Ball) amb nombroses variants aplicables anomenades "mutators" (en català: mutadors). Hi ha fins a 11 armes (Fist, Pistol, Sword, Shotgun, SMG, Flamer, Plasma, Rifle, Grenade, Rocket, i Melee) que es poden utilitzar segons l'usuari i el tipus de partida amb els "mutators" (els quals són: Vampire, Expert, Jetpack, Instagib). Inclou un editor. Els controls poden canviar al gust del jugador. Els personatges poden ser cremats i sagnar. Ocupa menys d'un 1 GibiByte. El mode multijugador pot ser connectant-se a un servidor (en línia) o a una xarxa local (LAN) i poden jugar fins a 16 jugadors. És destacable el moviment dels personatges que és a l'estil parkour.

## Rebuda

Indie Game Revies el puntuà 4 sobre 5.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Brune, Michael. «Review: Red Eclipse – An open source fast-paced classic shooter». Indie Game Reviewer. [Consulta: 13 juliol 2015].
* 1 2 3 4 5 Hampton, Travis J. «A Review of Red Eclipse, Free and Open Source FPS». Make Tech Easier. Uqnic Network Pte Ltd.. [Consulta: 26 juny 2015].
* 1 2 3 «Instala Red Eclipse (sucesor de Blood Frontier) en Ubuntu». MuyLinux. Total Publishing Network S.A.. [Consulta: 26 juny 2015].
* 1 2 «Indie Review: Red Eclipse». egmr. Arxivat de l'original el 2015-07-13. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Craciun, Dan. «Red Eclipse Review – Free Shooter Game in Futuristic Environments». TuxArena. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Khanse, Anand. «Red Eclipse, Free First Person Shooter Game for Windows». The Windows Club. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Stieben, Danny «Red Eclipse – A Pulse-Pounding First Person Shooter Game». Makeuseof, 03-03-2012 [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Rankin, Dave. «5 Open Source First-Person Shooter Video Games». About.com. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016. [Consulta: 13 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Projecte SorceForge
* Lloc web oficial (anglés)
# Ramon Clausell i Llauger

Ramon Clausell i Llauger (Canet de Mar, Maresme, 1807 - ibid., 1869) fou prevere, mestre de capella i organista de Canet des del 1836. Va cursar la carrera eclesiàstica a Girona i alhora estudià amb l'organista de la mateixa catedral, J. Barba. El 23 d'abril de 1834 succeí a Josep Saurí en el magisteri de capella de la parroquial de Canet de Mar, càrrec que regí fins al 1868, dedicant-se a l'orgue i la composició. Durant el seu mestratge se celebraren, el 1857, les solemnes festes de la inauguració del nou santuari de la Mare de Déu de la Misericòrdia, a les quals hi tingué un paper destacat al capdavant de la capella.
Va compondre unes vint misses amb acompanyament orquestral, dos tedèums, villancicos i altres composicions religioses datades fins al 1866 que es conserven a l'arxiu musical de Canet de Mar.

## Obres

* Antífona per a 1 v i Ac
* Ària amb instr
* Avemaries per a 4 v i instr
* Càntic per a 3 v i Orq
* Cor per a 3 v i Orq

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M. «El fons musical de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar». Fons de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar, 1, 2009.
* ↑ «Ramon Clausell i Llauger». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ https://ifmuc.uab.cat/search?p=ramon+clausell+i+llauger&f=author&sc=1
* ↑ «El fons musical de l'Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar».
# Ramon Codina i Ribas

Ramon Codina i Ribas (Vic, 4 de desembre del 1927 - Granollers, 21 de maig del 1984) va ser un enginyer hidrogràfic que durant dos anys fou governador civil de Girona.
El 1956 es doctorà en enginyeria de Camins, Canals i Ports. Començà l'activitat professional treballant d'enginyer en cap d'una empresa constructora en l'edificació de les preses de Zújar, Cenajo, Camarillas, Torre del Águila i en construccions diverses del Plan Badajoz. El 22 de novembre del 1959 va ser nomenat enginyer de segona a la Confederació Hidrogràfica del Pirineu Oriental. Del 26 de juliol del 1967 al 1973 va ser cap de secció de la Confederació Hidrogràfica, i a l'octubre del 1967 va ser designat director tècnic de la portada d'aigües del Ter a Barcelona. Nomenat cap de Departament el 31 de juliol del 1973, fins al 1976 va ser cap de construccions de la Confederació. El 2 de març del 1976, i durant la resta del mandat de l'alcalde Viola, va ser delegat de serveis d'Obres Públiques de l'Ajuntament de Barcelona. El 12 de maig del 1978, quan passà a ser delegat a Barcelona del Ministeri d'Obres Públiques i Urbanisme. El 20de juliol de 1980, el govern de la UCD el va fer governador civil de Girona fins que els resultats electorals el feren plegar; al desembre del 1982 es reincorporà com a cap de construccions de la Confederació. L'any 1973, i mentre treballava en la Confederació Hidrogràfica, dirigí la redacció del projecte de transvasament d'aigua de l'Ebre al Pirineu Oriental (des de Benifallet a Gavà i a l'embassament del Noia).
Morí en companyia del seu fill Francesc de Paula Codina i Vives en accident de cotxe a l'autopista A-17, a prop de Granollers, i al seu funeral assistiren el president ex-president de la Generalitat de Catalunya i el del Parlament.
En els anys 60 havia estat rodant de forma amateur una pel·lícula detectivesca i d'acció en format súper 8 amb companys seus de feina fent d'actors. Als anys 80 i a començaments del segle xxi, el seu fill Miquel Codina en recuperà els materials (amb 41 minuts de filmació dels 56 previstos) i entre el 2003 i el 2010, en conjunció amb l'empresa "Glamourama Films", es dedicà a reconstruir-ne el guió, posar-li veu i una banda sonora, digitalitzar-la... L'any 2010 la pel·lículada fou estrenada amb el títol de La caza del cisne. La trama del film, conseqüentment amb la professió d'en Ramon i en Miquel Codina, tractà del risc de contaminació criminal de l'aigua de beure i el monopoli de les empreses embotelladores d'aigua. També compongué una sardana, Tos ulls.

## Referències

* ↑ Muere en accidente de tráfico el ingeniero Ramón Codina, La Vanguardia 23.5.84
* ↑ Nomenament a l'Ajuntament de Barcelona
* ↑ Notícia a La Vanguardia
* ↑ Ramón Codina Ribas, ex gobernador civil de Gerona
* ↑ El Acueducto Ebro-Pirineo Oriental, la acción de mayor trascendencia para corregir el desequilibrio hidrológico nacional, article a plana sencera de La Vanguardia 12.2.1974
* ↑ Necrològica a La Vanguardia
* ↑ Notícia a El Periódico

## Enllaços externs

* Notes biogràfiques a La Vanguardia (castellà)
# René Botteron

René "Bobo" Botteron (17 d'octubre 1954 a Glaris) fou un futbolista suís que jugava de defensa defensa.
Botteron defensà els colors de diversos clubs a Suïssa, Alemanya i Bèlgica durant els 1970 i 1980.
Començà la seva carrera al FC Zürich el 1972 amb qui guanyà tres lligues i tres copes. El 1980 s'uní a l'1. FC Köln on fou company de Dieter Müller, Bernd Schuster, Tony Woodcock, Rainer Bonhof, Bernhard Cullmann, Klaus Fischer, Klaus Allofs i Stephan Engels. Tingué una breu estada a l'Standard Liège el 1982, a qui ajudà a arribar a la final de la Recopa europea, però fou derrotat pel FC Barcelona, abans de signar amb el 1. FC Nuremberg. El 1983 retornà a Suïssa on jugà amb el FC Basel i es retirà el 1987.
També defensà els colors de la selecció suïssa, amb la qual disputà 65 partits entre 1974 i 1982, sense arribar a diputar cap gran competició.

## Palmarès

Zürich
* Lliga suïssa de futbol: 1974, 1975, 1976
* Copa suïssa de futbol: 1972, 1973, 1976
Köln
* Lliga alemanya de futbol Finalista: 1982
* Copa alemanya de futbol Finalista: 1980
* Trofeu Joan Gamper: 1981
Standard Liège
* Recopa d'Europa de futbol Finalista: 1982
Basel
* Uhren Cup: 1983, 1986

## Enllaços externs

* Foto Botteron Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# Resolució 1668 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1668 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 10 d'abril de 2006 després de recordar la Resolució 1581 (2005) el Consell va allargar el mandat del jutge Joaquín Martín Canivell al Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPIAI) més enllà del seu mandat per permetre que completés un cas.
El secretari general de les Nacions Unides, Kofi Annan, havia demanat al Consell que prorrogués el termini de Canivell perquè pogués completar el cas Krajišnik, tot i que el seu servei al TPIAI havia superat els tres anys.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 – 2006)
* Guerres de Iugoslàvia

## Referències

* ↑ «Security Council extends term of judge on tribunal for former Yugoslavia». United Nations, 10-04-2006.
* ↑ Bohlander, Michael. International criminal justice: a critical analysis of institutions and procedures. Cameron May, 2007, p. 195. ISBN 978-1-905017-44-7.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ribatejada

Ribatejada és un municipi de la Comunitat de Madrid que limita amb els de Torrejón del Rey, Galápagos, Fresno de Torote i el Casar de Talamanca.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 291 | 307 | 390 | 419 |
# Rhapsody

Rhapsody és un vaixell transbordador de 1996 construït a la drassana de Chantiers de l'Atlantique de Saint-Nazaire, França. L'encàrrec va ser de la Société nationale maritime Corse-Méditerranée i el primer nom del vaixell va ser Napoleón Bonaparte. Després de patir greus danys l'octubre del 2012, el vaixell restà immobilitzat dos anys, fins que es va vendre al grup MSC, que li va canviar el nom el 2014. Té capacitat per a 2.448 passatgers, 553 cabines i 12 suits. Hi ha restaurant, bar, piscina, botigues, sales de jocs i capella.
És un dels vaixells que, com l'Azzurra, el Ministeri de l'Interior espanyol va llogar a Grandi Navi Veloci el setembre de 2017 en l'operació Copèrnic per tal d'acollir les forces de seguretat desplaçades a Barcelona en la intervenció de les finances de la Generalitat. El Port de Barcelona va impedir en un primer moment l'accés al port perquè està prohibit utilitzar un vaixell com un hotel, però el va deixar passar després de rebre un document del Ministeri de l'Interior que informava que era un vaixell d'estat que tenia autorització per estar al port fins al 5 d'octubre.

## Referències

* ↑ «Interior fleta tres cruceros para alojar a los antidisturbios desplegados por el 1-O». El Confidencial, 20-09-2017 [Consulta: 20 setembre 2017].
* ↑ «Vídeo: El 'Rhapsody', el barco que ha atracado en Barcelona para acoger a los policías del 1-O». El Nacional, 20-09-2017 [Consulta: 20 setembre 2017].
# Riu Pennefather

El riu Pennefather és un riu que es troba a l'oest de la península del Cap York, a l'extrem nord de Queensland, Austràlia.

## Geografia

Està format per la confluència de diversos cursos d'aigua, incloent el Fish Creek a les zones humides de l'estuari de Port Musgrave Aggregation. El riu flueix cap a l'oest, unit pel Turtle Creek pel nord i el Dingo Creek pel sud, abans de desembocar al golf de Carpentària, al sud de Mapoon. El riu descendeix 1 metre al llarg dels seus 11 quilòmetres de curs. En el seu punt més ample, el riu té una amplada d'uns 2 quilòmetres. El riu té una conca de 3.009 quilòmetres quadrats, dels quals 349 quilòmetres quadrats comprenen zones humides.

## Història

La desembocadura del riu va ser el lloc on es va realitzar el primer contacte documentat a Austràlia, el 1606, per l'explorador holandès Willem Janszoon. Janszoon el va anomenar "R. met het Bosch".
El 1802 l'explorador britànic Matthew Flinders va confondre el riu amb el riu Coen, que havia estat nomenat per l'explorador holandès Jan Carstensz el 1623 (ara riu Archer), de manera que el riu Bosch / Pennefather va rebre el nom de riu Coen en mapes del segle xix. El 1880 el capità Charles Edward de Fonblanque Pennefather va establir que hi havia dos rius Coen, i el 1894 les autoritats de Queensland van donar el seu nom al riu, tot i que la Carta de l'Almirallat Britànic del Golf de Carpentària va mantenir el nom de riu Coen fins al 1967.

## Referències

* 1 2 Pennefather River. Oxford University Press, 2017-11-28.
* ↑ «Map of Pennefather River, QLD». Bonzle Digital Atlas of Australia. [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ «Wetland mapping — Pennefather River». WetlandInfo. Department of Environment and Heritage Protection, Queensland Government, 2015. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ Mutch, T. D.. The First Discovery of Australia. Sydney: Project Gutenberg of Australia, 1942, p. 31 [Consulta: 30 setembre 2012].
* ↑ Tent, Jan «Geographic and Linguistic Reflections on Moent and Dubbelde Ree: Two of Australia's First Recorded Placenames». Geographical Research, 44, pàg. 372–385. Arxivat de l'original el 26 de febrer 2015 [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ El nom del riu Coen finalment només va ser conservat per un afluent meridional del riu Coen original
* ↑ «Pennefather River». Project Gutenberg of Australia.
# Resolució 354 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 354 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 23 de juliol de 1974, va ser una breu resolució que va reafirmar les disposicions de la resolució 353 i va exigir que totes les parts en la lluita a Xipre compleixin immediatament amb la resolució 353 i deixin de disparar. La Resolució també va demanar a tots els estats que s'abstinguessin de qualsevol acció que pogués agreujar encara més la situació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org