OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Natrodufrenita

La natrodufrenita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la dufrenita. Rep el nom per tractar-se de l'anàleg amb sodi de la dufrenita.

## Característiques

La natrodufrenita és un fosfat de fórmula química NaFe$^{2+}$Fe₅$^{3+}$(PO₄)₄(OH)₆·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1981. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4,5. A més de ser l'anàleg amb sodi de la dufrenita, és també l'anàleg amb ferro de la gayita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la natrodufrenita pertany a «08.DK - Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ > 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: richelsdorfita, bariofarmacosiderita, farmacosiderita, natrofarmacosiderita, hidroniofarmacosiderita, farmacoalumita, natrofarmacoalumita, bariofarmacoalumita, burangaïta, dufrenita, matioliïta, gayita, kidwel·lita, bleasdaleïta, matulaïta i krasnovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al castell Pluherlin, a la localitat de Rochefort-en-Terre, al departament de Morbihan (Bretanya, França). També ha estat descrita en altres indrets del país, així com a la República Txeca, Alemanya, Hongria, Àustria, Itàlia, Portugal, Espanya, el Marroc, Austràlia, els Estats Units, Xile, Brasil i l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Natrodufrénite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Central nuclear José Cabrera

La central nuclear José Cabrera (1968 - 2006), més coneguda com a Zorita, va ser la primera central nuclear construïda a Espanya, situada al costat del riu Tajo al terme municipal de Almonacid de Zorita, a la província de Guadalajara, i va pertànyer a la companyia Unión Fenosa. Complert el seu cicle de funcionament, va deixar de funcionar el 30 d'abril de 2006 per a procedir a ser desmantellada.
Es va començar a construir al juliol de 1965 i es va finalitzar en temps record al març de 1968. Es va carregar el nucli i es va assolir la primera criticitat el juny del mateix any, i el 14 de juliol es va connectar a la xarxa. La inauguració oficial va ser el 12 de desembre de 1968. Tenia una potència instal·lada de 160 MW amb un reactor nuclear tèrmic de tipus PWR, o d'aigua a pressió, és més freqüent al món. El seu sistema de refrigeració fou de canonada forçada (riu Tajo).
En les instal·lacions es preveu construir un magatzem temporal per a poder dipositar els residus continguts en la piscina, en mancar de moment d'un magatzem temporal centralitzat en el qual emmagatzemar tots els residus radioactius procedents de les centrals nuclears que operen a l'estat.

## Vegeu també

* Centrals nuclears als Països Catalans
* Llista de centrals nuclears d'Espanya
* Llista de centrals nuclears de França

## Referències

* ↑ «Nota de Premsa de Unión Fenosa sobre el tancament.». Arxivat de l'original el 2009-12-15. [Consulta: 9 desembre 2011].
* ↑ «La central nuclear José Cabrera». A: Economic integration of nuclear power stations in electric power systems (en castellà). Agència Internacional de l'Energia Atòmica, 1971, p.281.
* ↑ «Franco inaugura la central nuclear de Zorita» (en castellà). La Vanguardia, 13-12-1968, p.1 [Consulta: 9 desembre 2011].
* ↑ Santamaría, Germán; Castejón, Agustín. Electrotecnia (en castellà). Editex, 2009, p.37. ISBN 8497715365.
# Saint-Cyr-l'École

Saint-Cyr-l'École és un municipi francès, situat al departament de les Yvelines i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 14.566 habitants.
Forma part del cantó de Saint-Cyr-l'École, del districte de Versalles i de la Comunitat d'aglomeració Versailles Grand Parc.
De 1806 a 1945 acollí les dependències de l'École Spéciale Militaire de Saint-Cyr.
# Futbol a Guinea

El futbol és l'esport més popular a Guinea.
És dirigit per la Federació Guineana de Futbol. Dirigeix la selecció de futbol de Guinea, així com la lliga nacional.
La dècada de 1970 fou la dècada daurada del futbol guineà. Hafia FC guanyà la Copa Africana de clubs el 1972, 1975 i 1977, i Horoya AC guanyà la Recopa de 1978.

## Competicions

* Lliga guineana de futbol
* Copa guineana de futbol
* Supercopa guineana de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* Horoya Athlétique Club
* Association Sportive Kaloum Star
* Hafia Football Club
* Fello Star de Labé
* AS des Forces Armées de Guinée
* Satellite Football Club
* FC Séquence de Dixinn
* Olympique Kakandé
* Étoile de Guinée
* AS Baraka Djoma
* Mankona Guéckédou
* AS Mineurs de Sangarédi

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1960
* Maxime Camara
* Chérif Souleymane
Des de 1970
* Papa Camara
* Abdoulaye Keïta
* N'Jo Léa Kéïta
* Petit Sory
* Bengally Sylla
Des de 1980
* Kerfalla Bangoura
Des de 1990
* Mo Camara
* Titi Camara
* Morlaye Soumah
Des de 2000
* Bobo Baldé
* Kémoko Camara
* Pascal Feindouno
* Pablo Thiam
* Souleymane Youla
Des de 2010
* Ismaël Bangoura
* Kévin Constant
* Naby Keïta
* Ibrahima Traoré
* Mohamed Yattara

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi Nongo | 50.000 | Conakry |
| 2 | Estadi del 28 de Setembre | 25.000 | Conakry |
| 3 | Estadi Regional Saifoullaye Diallo | 5.000 | Labé |

## Vegeu també

* Federació Guineana de Futbol
* Selecció de futbol de Guinea

## Referències

* 1 2 Falola, Toyin; Jean-Jacques, Daniel. Africa: An Encyclopedia of Culture and Society [3 volumes: An Encyclopedia of Culture and Society]. ABC-CLIO, 14 desembre 2015, p. 568–569. ISBN 9781598846669 [Consulta: 5 novembre 2016].
* ↑ «At a glance: Guinea - Football boosts girls' education». UNICEF. Arxivat de l'original el 2018-12-24. [Consulta: 3 desembre 2013].
* ↑ Kuhn, Gabriel. Soccer vs. the State: Tackling Football and Radical Politics. PM Press, 15 març 2011, p. 33. ISBN 9781604865240.
* ↑ «Guinea – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Guinea - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Africa Greatest All-Time 23 member team(excluding Cameroon, Ghana, Ivory Coast, South Africa, Nigeria and North Africa)». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Subsaharan Africa Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Guinea All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* 1 2 «Stadiums in Guinea». Arxivat de l'original el 2013-01-16. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ «Stade Régional Saifoullaye Diallo».
* ↑ «Fello Star». Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 1r setembre 2019].
# Mugil·là

Mugil·là és el nom dels següents personatges:
* Mugil·là (cognom) (Mugillanus) fou un cognom romà portat per la gens Papíria. L'origen del nom era la ciutat llatina de Mugilla.
* Luci Papiri Mugil·là I, cònsol el 444 aC i el 427 aC.
* Luci Papiri Mugil·là II, tribú amb potestat consular el 422 aC.
* Marc Papiri Mugil·là, tribú amb potestat consular el 418 aC i el 416 aC, i cònsol el 411 aC.
* Luci Papiri Mugil·là III, cònsol el 326 aC
# Lèmur nan de la Montagne d'Ambre

El lèmur nan de la Montagne d'Ambre (Cheirogaleus andysabini) és una espècie de lèmur nan endèmic de la zona del Parc Nacional de la Montagne d'Ambre, al nord de Madagascar. Encara que fou identificat el 2005, no fou descrit formalment fins al 2015. Com que aquesta espècie fou descrita fa poc, el seu estat de conservació encara no ha estat avaluat, però està afectat per la desforestació i, possiblement, la caça.

## Referències

* ↑ Lei, R.; McLain, A. T.; Frasier, C. L.; Taylor, J. M.; Bailey, C. A.; Engberg, S. E.; Ginter, A. L.; Nash, S. D.; Randriamampionona, R.; Groves, C. P.; Mittermeier, R. A.; Louis, Jr., E. E. «A New Species in the Genus Cheirogaleus (Cheirogaleidae)» (en anglès). Primate Conservation, vol. 29, 2, 2015, pàg. 1–12.
# Motilal Nehru

Pandit Motilal Nehru (6 de maig de 1861 – 6 de febrer de 1931) va ser un advocat i polític indi, president del Congrés Nacional Indi i pare de Jawaharlal Nehru.

## Vida familiar

Motilal Nehru va néixer el 6 de maig de 1861 a Agra tres mesos després de la mort del seu pare Gangadhar, oficial de policia a Delhi, qui hi va migrar en esclatar la rebel·lió índia de 1857. Va criar-se amb la seva mare Jeorani a la població de Khetri, al Rajasthan, on el seu germà Nandial va esdevenir diwan. El 1870 Nandial deixa Khetri per exercir d'advocat a Agra, i més tard a Allahabad. Motilal també va establir-se a Allahabad per estudiar Dret al Muir Central College, després d'haver cursat estudis a Kanpur amb excel·lents qualificacions. En abril de 1887 va morir Nandial, deixant els seus 5 fills i 2 filles a càrrec de Motilal.
En 1889 va néixer el seu primer fill, Jawaharlal Nehru, fruit del matrimoni amb Swarup Rani. El 1900 va néixer la seva primera filla, Sarup (posteriorment Vijayalakshmi Pandit), i el 1907 la segona, Krishna (posteriorment Krishna Hutheesing).
En 1899 i 1900 va viatjar a Europa, cosa que va accentuar l'occidentalització en la seva forma de viure. En juny de 1905 Motilal tornà a Europa però aquesta vegada acompanyat de la seva família i per inscriure a Jawaharlal en la Harrow School.

## Vida política

Les incursions polítiques de Motilal van ser inicialment esporàdiques, breus i passives. En gestar-se la partició de Bengala Motilal va decidir prendre-hi part activa presidint la Conferència Provincial de polítics moderats (en contraposició als extremistes) a Allahabad. El 1911 va ser escollit membre de l'All India Congress Committee, l'assemblea que prenia decisions al Congrés Nacional Indi.
A partir de 1912 la seva vida política va incrementar-se i radicalitzar-se. Amb el descontentament que va generar entre molts sectors de la societat índia la Primera Guerra Mundial, i amb l'empresonament d'Annie Besant el 1917, va decidir formar part del Home Rule Movement, una organització per promoure l'autogovern de l'Índia. El 1919 va crear el periòdic Independent com a reacció davant del moderat Leader. Davant de les polítiques oficials i legals com l'acta Rowlatt, que va acabar fatídicament amb la massacre d'Amritsar, i davant del moviment de satyagraha ideat per Mahatma Gandhi per oposar-s'hi, Motilal i el seu fill Jawaharlal van veure's en una cruïlla. No van trigar a decantar-se per recolzar Gandhi i el moviment independentista.
A finals de 1921 Motilal i Jawaharlal van ser empresonats. El 1923, amb Gandhi empresonat i amb el moviment de no cooperació en decadència, van decidir fundar el partit Swarajya junt amb C. R. Das.

## Referències

* ↑ «Pandit Motilal Nehru (Indian National Congress)» (en anglès). Arxivat de l'original el 23 de juliol 2012. [Consulta: 9 octubre 2012].
# Central nuclear d'Almaraz

La central nuclear d'Almaraz és una de les 5 centrals nuclears que en l'actualitat es troben en activitat a Espanya. Està situada al terme municipal d'Almaraz (Càceres). Aquesta central consta de 2 reactors i està refrigerada pel riu Tajo. Almaraz està concebuda com una Central de base, és a dir, que es troba en funcionament ininterromput i s'assegura el subministrament anualment 18.000 milions de kWh a tot Espanya.
Els reactors que la formen són Almaraz I i Almaraz II. El primer va començar la seva activitat l'1 de maig de 1981 i el segon reactor el 8 d'octubre de 1983. Tots dos reactors són d'aigua lleugera a pressió (tipus PWR) de 2686 MW tèrmics. La potència elèctrica és de 1035,27 MW i 1044,45 MW respectivament. Cadascun dels reactors compta amb tres circuits de refrigeració. Ambdós reactors utilitzen com a combustible òxid d'urani, que és present a la natura en el mineral conegut com a uranita i que és radioactiu.

## Gestió

La gestió d'aquesta central és portada per la societat Centrales Nucleares d'Almaraz-Trillo (Central Nuclear de Trillo CNAT) i és propietat d'Iberdrola en un 53%, d'Endesa en un 36% i de Naturgy en un 11%.

## Gestió ambiental

Aquesta central treballa amb cicles de 18 mesos, on al final d'aquests s'atura la unitat per a la posterior recàrrega del combustible nuclear i manteniment de la planta.
El combustible utilitzat s'emmagatzema en una piscina refrigerada on s'adopten els mateixos nivells de seguretat que en els reactors. Aquesta piscina es troba en un edifici annex al dels reactors de tal manera que es garanteix el seu bon aïllament i absència d'efectes ambientals. Cada reactor genera a l'any com a mitjana aproximadament 10 m³ de combustible utilitzat.
Els residus de baixa i mitja reactivitat que són generats a la central provenen de materials, eines, consumibles i elements contaminats radiològicament originats durant les operacions a la central i el manteniment d'aquesta. Després de passar per diferents processos de condicionament es depositen en un magatzem dins del mateix recinte de la central fins que l'Empresa Nacional de Residus Radioactius els retiren.

## Referències

* 1 2 «La Central de Almaraz supera los 462.881 millones de Kwh de producción de energía eléctrica desde su apertura en 1981» (en castellà). Energia de Exttremadura, 27-08-2015. [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Centrales Nucleares en España» (en castellà). Ministerio para la Transición Ecológica y el Reto Demográfico. [Consulta: 12 desembre 2020].

## Vegeu també

* Contaminació radioactiva
* Radioactivitat
* Central nuclear d'Ascó II
* Central Nuclear de Cofrents
* Central Nuclear de Trillo
* Central nuclear de Vandellós II

## Enllaços externs

* Centrales Nucleares de Almaraz-Trillo: http://www.cnat.es/cnatweb/index.php Arxivat 2016-04-24 a Wayback Machine.
# Ifis

Ifis és el nom dels següents personatges:
* Ifis (rei)
* Ifis (heroi)
* Ifis (pastor)
* Ifis (filla de Teletusa)
# Clark (Dakota del Sud)

Clark és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clark tenia 1.285 habitants, 558 habitatges, i 334 famílies. La densitat de població era de 378,7 habitants per km².
Dels 558 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 40,1% no eren unitats familiars. En el 37,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 19,9% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 29,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.432 $ i la renda mediana per família de 39.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.771 $ mentre que les dones 17.868 $. La renda per capita de la població era de 14.758 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clark». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clark». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bridgestone Anchor Cycling Team

El Bridgestone Anchor Cycling Team és un equip ciclista japonès professional en ruta, de categoria Continental.
No s'ha de confondre amb l'anterior Team Bridgestone Anchor.

## Principals resultats

* Volta a Okinawa: Kenji Itami (2009), Sho Hatsuyama (2013)
* Volta a Hokkaidō: Miyataka Shimizu (2010), Thomas Lebas (2013)
* Tour de Sétif: Thomas Lebas (2014)
* Tour de les Filipines: Thomas Lebas (2015)
* Tour de Guadalupe: Damien Monier (2016)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

A partir del 2008 l'equip participa en les proves dels circuits continentals, especialment a l'UCI Àsia Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 14è | Hayato Yoshida (69è) |
| 2014 | 4t | Thomas Lebas (13è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 32è | Masamichi Yamamoto (232è) |
| 2009 | 29è | Makoto Iijima (281è) |
| 2010 | 13è | Miyataka Shimizu (24è) |
| 2014 | 20è | Damien Monier (55è) |
| 2016 | 25è | Damien Monier (109è) |
| 2017 | 47è | Yudai Arashiro (432è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 34è | Makoto Iijima (118è) |
| 2009 | 34è | Makoto Iijima (90è) |
| 2010 | 9è | Miyataka Shimizu (19è) |
| 2011 | 16è | Miyataka Shimizu (25è) |
| 2012 | 28è | Thomas Lebas (69è) |
| 2013 | 10è | Thomas Lebas (25è) |
| 2014 | 20è | Kōhei Uchima (58è) |
| 2015 | 11è | Kōhei Uchima (27è) |
| 2016 | 14è | Ryota Nishizono (86è) |
| 2017 | 19è | Ryota Nishizono (53è) |

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 98è | Miyataka Shimizu (419è) |
| 2015 | 120è | Thomas Lebas (761è) |
| 2016 | 134è | Thomas Lebas (1452è) |
| 2017 | 134è | Sho Hatsuyama (1657è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Lèmur nan septentrional

El lèmur nan septentrional (Mirza zaza) és un lèmur del nord de Madagascar que fou descrit com a nova espècie el 2005. Fins aleshores, es creia que aquestes poblacions pertanyien a la mateixa espècie que el lèmur nan de Coquerel (Mirza coquereli), del sud de Madagascar, però Mirza zaza fou descrit com a nova espècie basant-se, entre d'altres, en proves genètiques.
# Motilleja

Montilleja és un municipi de la província d'Albacete a la comunitat autònoma de Castella la Manxa, situat a la comarca de La Manchuela a 23 km d'Albacete. Té una població de 535 habitants (cens de 2005).
# I això... de qui és?

I això... de qui és? (originalment en francès, Le Test) és una pel·lícula còmica francesa del 2021 dirigida per Emmanuel Poulain-Arnaud. La versió doblada al català es va estrenar el 9 de setembre de 2022 als cinemes.

## Sinopsi

L'Annie Castillon és feliç. El seu matrimoni amb en Laurent és perfecte. Els seus dos fills grans són brillants i sensibles. I la Poupi, l'adolescent, l'ajuda amb l'educació de l'Antoine, el seu fill petit. Però el descobriment d'una prova positiva d'embaràs destrueix aquesta meravellosa harmonia

## Repartiment

* Alexandra Lamy: Annie
* Philippe Katerine: Laurent
* Matteo Perez: César
* Joaquim Fossi: Max
* Chloé Barkoff-Gaillard: Poupi
* Pablo Cobo: Jérémie
* Lucile Jaillant: Hélène
* Stéphan Wojtowicz: el director de l'escola

## Taquilla

La pel·lícula es va estrenar a França el 29 de desembre de 2021 en 434 sales de cinema. Va aconseguir 36.779 espectadors durant el seu primer dia. Durant la seva primera setmana, va acumular 150.143 espectadors. Després de tres setmanes als cinemes, només va sumar 265.238 entrades venudes a 540 cinemes.

## Referències

* ↑ «I això... de qui és?». ésAdir. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ I això... de qui és? a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «JP Box-Office - DaybyDay». www.jpbox-office.com. [Consulta: 24 gener 2022].
* ↑ «Le Test (2021) - JPBox-Office». www.jpbox-office.com. [Consulta: 24 gener 2022].

## Enllaços externs

* I això... de qui és? a Goita què fan, ara!
* Tràiler en català
# Copa Ciutat d'Offida-Trofeu Beato Bernardo

La Copa Ciutat d'Offida-Trofeu Beato Bernardo (en italià: Coppa Città di Offida-Trofeo Beato Bernardo) és una competició ciclista d'un dia que es disputa a Offida (Marques). Creada com a cursa per a categoria júnior, actualment competeixen ciclistes sub-23.

## Palmarès parcial

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2007 | Elia Favilli | Alfredo Balloni | Salvatore Puccio |
| 2008 | Francesco Bongiorno | Enrico Barbin | Antoni Orsani |
| 2009 | Pierre Paolo Penasa | Patrick Lane | Davide Formolo |
| 2009 | Mirko Trosino | Antony Orsani | Aaron Donnelly |
| 2016 | Enrico Salvador | Filippo Zaccanti | Cristian Rocchetta |

## Referències

* ↑ «A Favilli il 15° Trofeo Beato Bernardo». offida.wordpress.com, 21-08-2007 [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «XVI° TROFEO BEATO BERNARDO – INTERNAZIONALE JUNIORES». offida.wordpress.com, 07-08-2008 [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «JUNIORES: A OFFIDA DUE ATLETI DELLA AUSONIA SUL PODIO». ciclopress.it, 02-08-2009 [Consulta: 17 agost 2016]. Arxivat 18 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «JUNIORES: A OFFIDA TROSINO RE DEL TIC-TAC. BATTUTO ORSANI». ciclopress.it, 02-08-2009 [Consulta: 17 agost 2016]. Arxivat 18 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 17 agost 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2016-08-27 a Wayback Machine.
* Palmarès a procyclingstats.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Gastronomia de Cantàbria

La gastronomia càntabra és la gastronomia tradicional pròpia de Cantàbria. Es tracta d'una cuina atlàntica senzilla de muntanya i peix fresc de mar. Té elements que l'emparenten amb la cuina gallega, la normanda i la bretona. Tampoc no és llunyana de la cuina basca, tot i que hi ha elements compartits a la basca, l'asturiana i de vegades fins i tot a la gallega que no hi són a la càntabra.
Es tracta d'una cuina on abunden els guisats. Poden ser a base de peix, de marisc o de carn. El peix d'aigua salada (tonyina, salmó, lluç, llobarro, turbot, etc.) és molt abundant, com també ho és la truita de riu. Les sardines a la brasa són un plat típic de pescadors també a Cantàbria. El marisc fresc, que inclou escamarlans, nècores, cabres de mar i llamàntols, es pot menjar també guisat o en salsa, com típicament es mengen les cloïsses. L'aperitiu més popular són les rabas arrebossades i fregides. La carn més abundant i més preuada és la vedella, tot i que també es menja porc sobretot en forma d'embotits i, com a bon país de muntanya, la carn de caça. També es mengen cargols i bolets. Els vegetals són més aviat poc freqüents, i els més usats són els típics atlàntics, patata i col bàsicament, a més de llegums, d'entre les quals destaquen les mongetes.
Els dolços també són a base de bons ingredients de la terra, senzills i consistents. Hi destaquen els sobaos, que semblen magdalenes, i la quesada, que és una pastís de formatge, a més de diferents pastissets a base de pasta fullada que segons la zona adopta diferents noms com ara les corbates a Unquera i San Vicente de la Barquera, polkes a Torrelavega, o sacristans en Liérganes. Els formatges, la llet, la mantega i altres productes làctics s'usen sovint per a fer llaminadures d'altres orígens com per exemple la llet quallada amb mel, l'arròs amb llet, les natilles o la llet fregida, una mena de farinetes de llet arrebossades i fregides. Amb les fruites es fa codonyat i melmelades. La beguda càntabra per excel·lència és la sidra.

## Bibliografia

* Cocina y gastronomia: Cantabria, Editorial Piràmide, 1998, (castellà) ISBN 978-84-368-1150-6

## Enllaços externs

* Gastronomia càntabra (castellà)
# Mugiro

Mugiro és una localitat navarresa pertanyent al municipi de Larraun. Es troba a 32 km de Pamplona. La població era de 70 habitants l'any 2014, amb una densitat de població de 23,65 hab/km² i una superfície de 2,96 km².

## Referències

* ↑ «Archivo shp con la capa de los concejos de Navarra». Infraestructuras y Datos Especiales de Navarra. Gobierno de Navarra. Arxivat de l'original el 5 de setembre de 2011. [Consulta: 24 agost 2011]. Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.