OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Esteve del Pont

Sant Esteve del Pont és una església del municipi de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Les restes d'aquesta església són en un pla a la vora de ponent de la Valira, entremig de conreus, a uns 55 m de la casa de Sant Esteve i a uns 300 del riu, i a 1,2 km de la carretera de Seu a Lleida. Es tracta d'una església de planta rectangular, bastant allargada, capçada per un absis semicircular obert per un simple plec. Només es mantenen drets els murs de la façana de migjorn i l'absis i una part del de tramuntana. El gruix dels murs varia a les diferents parts de l'edifici. La coberta de volta de canó està esfondrada.
Es manté la volta de quart d'esfera de l'absis i només resten les finestres de doble esqueixada com a únics elements arquitectònics. Els paraments interiors estan parcialment arrebossats. L'aparell, força irregular, és de petits carreus de pedra tosca en l'arcada de l'absis i la finestra. Els carreus són barrejats amb palets de riu poc travats amb morter de calç. No hi queden restes del material de cobertura

## Història

El lloc de Sant Esteve és citat l'any 961, en l'acta de consagració de la Seu d'Urgell i en diversos documents dels segles xi i xii. La denominació de Sant Esteve del Pont no apareix fins a inicis del segle xiv. El monestir de Sant Serni de Tavèrnoles tenia diverses possessions en la parròquia de Sant Esteve. Hi ha notícies sobre visites pastorals entre els segles XIV i XVIII. El 1904 Sant Esteve del Pont fou suprimida com a parròquia i fou integrada a la parròquia de Castellciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Esteve del Pont». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Sant Esteve del Pont». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 novembre 2015].
* «Sant Esteve del Pont». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Kepa Blanco González

Kepa Blanco González (Marbella, 13 de gener de 1984) és un exfutbolista andalús que jugava com a davanter centre.
Va ser conegut sobretot per la seva etapa amb el Sevilla FC, amb el qual va participar en 58 partits competitius i va marcar 14 gols, guanyant quatre títols importants, inclosos dos de la Lliga Europa de la UEFA. A La Liga també va representar el Getafe CF, amb el qual va jugar un total de 61 partits i 11 gols en sis temporades.

## Palmarès

Sevilla
* Copa del Rei: 2006–07
* Lliga Europa de la UEFA: 2005–06, 2006–07
Espanya sub-23
* Jocs Mediterranis: 2005

## Referències

* ↑ Garin, Erik. «Mediterranean Games 2005 (Spain)». RSSSF. [Consulta: 27 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Kepa Blanco González a BDFutbol
* Dades estadístiques sobre Kepa Blanco González a soccerbase.com
* Kepa Blanco González, Fitxa a Soccerway
# Sant Esteve del Pedreguet

L'església de Sant Esteve del Pedreguet és l'actual església parroquial principal de la vila nord-catalana d'Illa, a la comuna del mateix nom, de la comarca del Rosselló.
Està situada cap al nord-oest del mateix centre de la vila d'Illa del Riberal, a l'antiga cellera d'on sorgí aquesta vila.
Aquesta església és esmentada des del 982, ja com a parroquial. Fou reconstruïda el segle xi, engrandida el XIII, reformada el 1664 i tornada a consagrar el 1736. Queden alguns fragments de l'obra romànica, sobretot el mur occidental, al costat del campanar. L'església conserva la làpida sepulcral d'Arnau Gasal d'Illa, de 1289.
D'aquesta església depenien les de Sant Climent de Reglella, Sant Salvador de Casesnoves i Sant Miquel de Llotes.
* Interior de l'església parroquial
* Lateral de l'església de Sant Esteve, amb el porxo d'entrada
* Absis de l'església

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Illa». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 116. Sant Esteve d'Illa». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Illa. Sant Esteve del Pedreguet». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Sant Esteve del Pedreguet en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 27 juliol 2016].
# Android Pie

Android P és la pròxima versió del sistema operatiu Android. Google el va anunciar per primera vegada el 7 de març de 2018; Es va publicar la primera vista prèvia per a desenvolupadors el mateix dia. La segona vista prèvia, considerada beta, va ser llançada el 8 de maig de 2018. La tercera vista prèvia, anomenada Beta 2, va ser llançada el 6 de juny de 2018. La quarta vista prèvia, anomenada Beta 3, va ser llançada el 2 de juliol de 2018.

## Característiques

* Nova interfície d'usuari per al menú de configuració ràpida.
* El rellotge s'ha mogut a l'esquerra de la barra de notificacions.
* El "moll" ara té un fons semitransparent.
* El protector de la bateria ja no mostra una superposició taronja a les barres d'estat i de notificació.
* S'ha afegit un botó de "captura de pantalla" a les opcions d'apagat.
* Les barres de desplaçament del volum s'han reduït i s'han mogut al costat dret del telèfon.
* S'ha afegit un editor de captures de pantalla integrat.

## Referències

* ↑ «Google announces Android P: Notch support, multi-camera API, indoor positioning, and more» (en anglès). Android Police, 07-03-2018.
* ↑ «Android P developer preview images and OTA files are now live, but no beta program yet» (en anglès). Android Police, 07-03-2018.
* ↑ «Android P Beta available today, landing on non-Pixel devices including Essential Phone, OnePlus 6, Sony Xperia XZ2» (en anglès). 9to5Google, 08-05-2018.
* ↑ «[Update: OTA rolling out Android P Developer Preview 3 factory images and OTA downloads are up]» (en anglès). Android Police, 06-06-2018.
* ↑ «Android P Beta 3 is now available» (en anglès). Android Developers Blog.
* 1 2 3 «Here's Everything New in Android P Developer Preview 1 for the Google Pixel/XL and Pixel 2/XL» (en anglès). xda-developers, 07-03-2018.
* 1 2 3 4 «The biggest early visual changes in Android P». The Verge.

## Vegeu també

* Historial de versions d'Android
| Precedit per: Android 8.1 | Android 9 2018 | Succeït per: Android 10 |
# Sant German de Cluson

Sant German de Cluson (italià San Germano Chisone) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 1.842 habitants. Està situat a la Vall Chisone, una de les Valls Occitanes. Forma part de la Comunitat Muntanyenca Vall Chisone i Vall Germanasca. Limita amb els municipis d'Angrogna, l'Envèrs de Pinascha, las Pòrtas, Praamòl, Prarostino, San Secondo di Pinerolo i Villar Perosa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Clara Bounous | Llista cívica |
# Saint-Barthélemy

«Saint-Barthélemy o Saint Barthélemy» té aquests significats:
* Saint-Barthélemy (Canadà), municipi de la província del Quebec
* Saint-Barthélemy (Vaud), municipi de Suïssa del cantó de Vaud, al districte del Gros-de-Vaud
* França:
** Saint-Barthélemy (Antilles), illa francesa al Carib
** Saint-Barthélemy (Isèra), municipi francès de la Isèra
** Saint-Barthélemy (Landes), municipi francès de les Landes
** Saint-Barthélemy (Manche), municipi francès de Manche
** Saint-Barthélemy (Ar Mor-Bihan), municipi francès d'Ar Mor-Bihan
** Saint-Barthélemy (Alt Saona), municipi francès de l'Alt Saona
** Saint-Barthélemy (Sena i Marne), municipi francès de Sena i Marne
** Saint-Barthélemy-d'Agenais, municipi francès al departament d'Òlt i Garona
** Saint-Barthélemy-d'Anjou, municipi francès al departament de Maine i Loira
** Saint-Barthélemy-de-Bussière, municipi francès al departament de la Dordonya
** Saint-Barthélemy-de-Séchilienne, municipi francès al departament de la Isèra
** Saint-Barthélemy-de-Vals, municipi francès al departament de la Droma
** Saint-Barthélemy-Grozon, municipi francès al departament de l'Ardecha
** Saint-Barthélemy-le-Meil, municipi francès, al departament de l'Ardecha
** Saint-Barthélemy-le-Plain, municipi francès al departament de l'Ardecha
** Saint-Barthélemy-Lestra, municipi francès al departament del Loira
** Montigny-Saint-Barthélemy, municipi francès al departament de la Costa d'Or
** Villers-Saint-Barthélemy, municipi francès al departament de l'Oise
** Cantó de Marsella Saint-Barthélemy, cantó francès del departament de les Boques del Roine, al districte de Marsella
# Sant Pere de Valldaneu

Sant Pere de Valldaneu és una església amb elements romànics i eclèctics de Sant Martí de Centelles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga església parroquial, d'una sola nau amb capelles annexes a ambdós costats. L'absis, orientat a llevant, presenta un retaule d'obra i una mena de deambulatori. La nau és coberta amb volta d'ogiva i les naus laterals amb volta quatripartita, als nervis de la qual es tanquen en una clau o medallons esculpits (el primer no distingim la figura que s'hi representa, mentre que la segona s'esculpeix la figura de la verge rodejada d'àngels). A la capçalera de la nau en el medalló hi podem veure Sant Pere amb les claus. La nau central es comunica amb les laterals mitjançant pilars ortogonals i arcs de mig punt. Als peus hi ha l'accés al campanar i l'antic cor. Dins un armariet s'hi conserven dues piques, una és de marbre i està fragmentada. Externament presenta un portal adovellat, el capcer triangular u al sector nord s'hi adossa un campanar de torre de planta quadrada i tres pisos amb una finestra d'arc de mig punt a la part superior. La resta d'obertures són rectangulars. La capçalera presenta l'absis semicircular i una absidiola a tramuntana la qual mostra un paredat llis, mentre que l'absis s'inscriuen lesenes llombardes i és de pedra tosca amb arrebossat al damunt.

## Història

Parròquia que pertany a l'antic terme de Sant Esteve, anomenat també de Centelles i vinculada en els seus orígens a la parròquia de Sant Martí de Congost o d'Aiguafreda, però més tard adquirí funcions de parròquia que encara conserva. És coneguda des de 898 amb el nom de la "Villa Danielis", que derivà en el topònim de Valldaneu. L'església, però, s'esmenta fins 1007 en el testament d'Odesind que, fou jurat sobre l'altar de Sant Pere que pertanyia al comtat d'Osona. Segons els llistats de les parròquies del bisbat podem considerar que funcionava com a parròquia ja a la primera meitat del segle xi amb el nom "Vilar Daniel" i més tard "Valdaniel". Cap el 1640 l'edifici romànic fou gairebé totalment reconstruït i més tard s'hi feren altres reformes com ho demostren la data de la porta principal, de ferro, "17 de març de 1830". Actualment el nucli de població és allunyat i ha perdut el caràcter real de la parròquia.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Valldaneu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Sant Pere de Tiurana

Sant Pere de Tiurana era una església amb elements renaixentistes i barrocs de Tiurana (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La seva façana es va traslladar al nou poble de Tiurana.

## Descripció

Façana a l'oest amb porta d'accés dovellada d'aresta rebaixada i d'arc de mig punt. A la clau de la volta hi ha la data de 1545 i la figura de Sant Pere de peu amb les claus. Damunt la porta hi ha una finestra circular; a la part superior hi ha el campanar d'espadanya amb tres arcs i sengles campanes, damunt de l'arc central hi ha un arc més petit i lliure que dona forma de frontó al coronament.
A l'interior tenia la nau amb creuer; el tram inferior de la nau estava cobert amb una volta de llunetes i capelles a les parets; el creuer amb volta de llanternó i damunt petxines; el cos del creuer del costat de l'Evangeli amb volta damunt de petxines i llanternó. El cos de l'Epístola amb volta de creueria doble, a la clau central hi havia la data de 1745.

## Història

La data d'edificació d'aquesta església és la de 1545, supleix l'antiga església romànica que hi havia al cementiri, al llarg dels anys de l'església de Sant Pere ha sofert diverses modificacions i restauracions. La data que trobem a l'interior de l'Església de 1745 ens indica una de les modificacions; la façana i el campanar han estat restaurats durant l'any 1980.
Les reformes de Sant Pere sempre han comptat amb l'ajuda dels veïns del poble, encarregats de vetllar per la seva seguritat; també han ajudat en les obres de l'Església entitats.

## Referències

* ↑ «Façana principal de l'església parroquial Sant Pere Apòstol (S. XVII)». tiurana.cat. [Consulta: 20 agost 2020].
* 1 2 3 4 «Sant Pere de Tiurana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Kepa

Kepa és el nom dels següents personatges:
* Kepa Blanco González: futbolista andalús nascut el 1984.
* Kepa Enbeita: escriptor i bertsolari basc.
* Kepa Junkera: músic i compositor basc.
Viccionari
# Apogon smithi

Apogon smithi és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a les Illes Marshall, el sud de la Xina continental, el sud de Taiwan i Bali (Indonèsia).

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Kotthaus, A. 1970. Fische des Indischen Ozeans. Ergebnisse der ichthyologischen Untersuchungen während der Expedition des Forschungsschiffes 'Meteor' in den Indischen Ozean, Oktober 1964 bis Mai 1965. A. Systematischer Teil VIII Percomorphi (2). Meteor Forschungsergeb. Reihe D Biol. Núm. 6: 56-75.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Antoni Garcias Vidal

Antoni Garcias Vidal, conegut popularment com l'amo en Toni des Forn, nascut a Llucmajor, Mallorca el 1841 i traspassat a Llucmajor el 1907, fou un destacat llucmajorer.
Garcias, d'origen humil, fou escriptor i propulsor de la indústria i de l'agricultura. Publicà entre 1899 i 1904 articles en el primer setmanari bilingüe El Pagès mallorquí. Aficionat a l'arqueologia, fou el primer que catalogà els principals jaciments i elaborà una carta arqueològica del terme municipal de Llucmajor. Escrigué un manuscrit de les possessions de Llucmajor, publicat el 1972. Fou secretari de l'Ajuntament de Llucmajor i amic de Josep Maria Quadrado. Un carrer a Llucmajor duu el seu nom. Fou proclamat fill il·lustre de Llucmajor el 9 d'agost de 1964.

## Referències

* ↑ Calviño, C .; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
# Antoni García-Ruiz i Rosselló

Antoni García-Ruiz i Rosselló (Palma, 1915-2003) fou un militar i arquitecte mallorquí, amb una obra que oscil·la entre el racionalisme i el regionalisme. Era fill del militar Luis García Ruiz, nomenat governador civil de Mallorca en esclatar la Guerra Civil.
García-Ruiz es titulà el 1941 i es doctorà el 1963 per l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona. Fou destinat, com a militar a Barcelona (1933-36 i 1939-42) i a Sevilla (1937-39). Fou arquitecte municipal de l'Ajuntament de Palma (1943-67). Projectà la reforma del Cementeri Municipal de Palma (1941) i dirigí les obres del Mercat de l'Olivar (1947). Projectà l'edifici de la Sala Augusta (1946-48) de Palma, el monument a Santiago Rusiñol (1947), a Son Armadans, i la capella catòlica del Cementeri Municipal, de Palma (1968). Fou autor de nombrosos edificis d'habitatges i d'hotels i de reformes d'edificis privats, a diversos indrets de Mallorca. Com a pintor, el 1970, realitzà la primera exposició a Palma, on tornà a exposar el 1979 i el 1980. Cultivà la temàtica paisatgística dins un corrent postimpressionista d'influència local. Utilitzà les tècniques de l'aquarel·la i de l'oli. Fou autor de l'estudi arquitectònic Sarrià (1990), sobre aquesta possessió. Fou membre (1953-2003) i president (1989-2003) de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Sebastià.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 171. ISBN 84-8661702-2.
# Sant Pere de Tor

Sant Pere de Tor, antigament Santa Maria, és l'església parroquial del poble de Tor, en el terme municipal d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà. Es troba a l'extrem sud-oriental del poble.

## Descripció

Església d'una sola nau amb capçalera rectangular coberta amb volta de canó a l'est. La nau presenta una coberta de fusta. Als peus de l'església s'obre la porta amb arc de mig punt format per grosses i ben tallades dovellles emmarcades per una arquivolta exterior que descansa a cada costat en una imposta. A la part superior de la façana, s'obre una petita finestra. Al costat septentrional de la capçalera es troba la torre campanar que, en la base, és del segle x (Xavier Barral pensa que les finestres de la part baixa d'una sola esqueixada no justifiquen una datació tant alta), continua en el XI, en el qual són visibles les finestres geminades actualment encegades. Al segle xvii es construí en el costat septentrional un porxo, i sembla també que fou quan s'encegaren les esmentades finestres i els absis que remataven la nau en els quals s'emmarquen els arcs en el parament de l'actual capçalera. Remata el campanar una graciosa coberta amb diminutes llucanes.

## Història

Tor és ja mencionat l'any 839, en l'Acta de Consagració de la Seu d'Urgell.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Tor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Cases i Loscos, Maria-Lluïsa; Carabassa i Villanueva, Lluïsa; Llaràs i Uson, Celina. «Sant Pere de Tor». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Pladevall, Antoni; Castilló, Arcadi. «Alins de Vallferrera». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Pere de Tor en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Apuka

Apuka (en rus: Апука) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 241 habitants. Pertany al districte de Tilítxiki.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Sacavém

Sacavém és una ciutat i una freguesia de Portugal que pertany al municipi de Loures, districte de Lisboa, regió de Lisboa, subregió de la Gran Lisboa i Grande Area Metropolitana de Lisboa.
És la seu d'un nucli (freguesia) menut de 3,81 km² i 17.659 habitants (2001). El nucli limita al nord amb els nuclis de Bobadela i Unhos, a l'est amb Camarate, al sud amb Prior Velho, Portela i Moscavide i a l'oest té una franja riberenca amb l'estuari del Tejo.
# Cap Cabot

El Cap Cabot és un cap que dona al Llac Huró, a la península de Bruce, a Ontario, al Canadà.
Està a prop de Toronto i de la frontera amb els EUA (amb Michigan, concretament). El nom és en honor de l'explorador John Cabot, que mai, però, explorà aquest lloc.

## Enllaços externs

* Vista de satèl·lit del Cap Cabot a Google Maps
# Cantó de Valmont

El cantó de Valmont és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Le Havre. Té 22 municipis i el cap és Valmont.

## Municipis

* Ancretteville-sur-Mer
* Angerville-la-Martel
* Colleville
* Contremoulins
* Criquetot-le-Mauconduit
* Écretteville-sur-Mer
* Életot
* Gerponville
* Limpiville
* Riville
* Sainte-Hélène-Bondeville
* Saint-Pierre-en-Port
* Sassetot-le-Mauconduit
* Sorquainville
* Thérouldeville
* Theuville-aux-Maillots
* Thiergeville
* Thiétreville
* Toussaint
* Valmont
* Vinnemerville
* Ypreville-Biville

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Le Mée | RGR |
| 1949-19.. | Raoul Auvray | MRP |
| 19..-1998 | Robert Gréverie | CNI, després UDF |
| 1998- | Alain Bazille | Alternance 76 |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 8.349 | 8.893 | 8.345 | 9.138 | 9.798 | 9.850 | 10.907 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Knud Togeby

Knud Togeby (Haslev, 28 de gener de 1918 - Hillerød, 27 de desembre de 1974), nom complet Knud Dag Nielsen Togeby, fou un romanista i hispanista danès.

## Vida i obra

Togeby va estudiar el batxillerat a Svendborg i després a la Universitat de Copenhaguen on tingué per professors els romanistes Kristian Sandfeld, Viggo Brøndal i, també, el lingüista Louis Hjelmslev. Es va doctorar també a Copenhaguen amb la tesi Structure immanente de la langue française on aplicà les teories de Hjelmslev al francès. Després de ser professor en l'ensenyament secundari, fou catedràtic de Filologia Romànica a la Universitat de Copenhaguen a partir de 1955.
La seva recerca tingué diversos camps, literaris i lingüístics. Publicà sobre el Quijote, edità textos francesos medievals (Ogier le Danois), i publicà sobre lingüística des de diverses perspectives (gramàtica descriptiva i històrica; del francès i de l'espanyol).
Ell i la seva dona van morir en un accident de cotxe. Per això deixà una gramàtica francesa sense publicar, que va ser represa i publicada pòstumament.

## Publicacions

* (Ed.) Moderne danske og norske Digte. Copenhagen 1948
* Structure immanente de la langue française (Copenhagen 1951, 2a ed. París 1965)
* Mode, aspect et temps en espagnol. Copenhagen 1953, 3a ed. 1975
* L'Oeuvre de Maupassant:. Copenhagen / París 1954
* La composition du roman Don Quijote. Copenhagen 1957 (Traduïda a l'espanyol: La estructura del Quijote. Sevilla 1977, 2a ed. 1991)
* (ed.) Dansk lyrik 1915–1955. Antologi. Copenhagen 1957, 1961
* Litteraere renaessancer i Frankrigs middelalder. Copenhagen 1960
* Fransk Grammatik. Copenhagen 1965
* (ed.) La glossématique. L'héritage de Hjelmslev au Danemark. In: Langages. 6, 1967
* (ed.) Ogier le Dannoys. Roman en prose du XVe siècle. Copenhagen 1967
* Ogier le Danois dans les littératures européennes. Copenhagen 1969
* Kapitler af fransk litteraturhistorie. Kronik og kritik. ed. per Hans Boll Johansen, 2 vols., Copenhagen 1971
* Précis historique de grammaire française. Copenhagen 1974
* Grammaire française. ed. per Magnus Berg, Ghani Merad et Ebbe Spang-Hanssen, 5 vols., Copenhagen 1982–1985

## Bibliografia

* Y.M. [Yakov Malkiel] [Necrology: Knud Togeby] Romance Philology Vol. 29, No. 1 (August 1975), pp. 31-38

## Enllaços externs

* «Knud Togeby». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Ebbe Spang-Hanssen: "Knud Togeby" en Dansk Biografisk Leksikon, 3a ed., Gyldendal 1979-84. Consultat el 17 de febrer de 2016
* Breu biografia, amb una foto