OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pírcing Nefertiti

Un pírcing Nefertiti és un pírcing genital femení que passa per sota del prepuci del clítoris i arriba fins al mont de Venus. És una combinació d'un pírcing vertical al prepuci clitorial (VCH) i un pírcing Christina.
La cicatrització pot ser prolongada tenint en compte la quantitat de teixit que ha de traspassar la joia. Aquest pírcing va ser creat per Shane Munce a la dècada dels noranta com una millora del pírcing Isabella, qué és més arriscat de fer. Per tant, és un tipus de pírcing bastant jove i és menys comú que el pírcing al prepuci clitorial o el pírcing Christina.
El pírcing porta el nom de la reina egípcia Nefertiti, coneguda per la seva extraordinària bellesa, que posa l'accent en els beneficis estètics d'aquest pírcing.
Com a joieria es recomana al principi una agulla flexible de tefló, perquè es pot fer pressió per poder traspassar-la per la perforació. Posteriorment, en un canal més curt, es pot utilitzar un barbell, però no és adequat com a ornament de primera opció.

## Comparació amb pírcings similars

El pírcing Nefertiti és considerat com una alternativa al pírcing al prepuci clitorial i el pírcing Christina: proporciona l'estímul sexual i els beneficis d'un pírcing al prepuci clitorial, però també té un atractiu estètic addicional per part del punt de sortida més alt. A diferència de la majoria dels pírcings genitals femenins, el pírcing Nefertiti és visible en estat normal. En comparació amb el pírcing Christina, té l'avantatge que tendeix a migrar menys, és a dir, que creixi. Comparat amb la majoria dels altres pírcings genitals, el pírcing Nefertiti té un període de cicatrització llarg, de diversos mesos, degut a la longitud de la perforació.
Igual que el pírcing Christina, hi ha el problema que el pírcing pot interferir amb l'afaitat o la depilació de la zona. No obstant això, es poden considerar altres formes de depilació, com ara la depilació brasilera, o treure directament el pèl amb pinces.

## Referències

* 1 2 Pitts-Taylor, Victoria. Cultural Encyclopedia of the Body (en anglès). Greenwood, 2008, p. 233. ISBN 0313341451.

## Vegeu també

* Hanabira
* Vajazzle
# Pírcing a l'hèlix

El pírcing a hèlix és una perforació que es realitza al cartílag de l'orella, concretament, a la zona anomenada hèlix, que és el plec que correspon a la vora externa del pavelló auditiu i que a la seva part inferior connecta amb el lòbul.

## Procés d'implementació

En primer lloc, s’ha de signar el document de consentiment que ha de facilitar el centre on es realitzi el pírcing, que informa de com es farà, quins riscos té, quines contradiccions pot tenir i com curar-lo els dies posteriors.
En segon lloc, un cop la persona professional s’ha posat uns guants quirúrgics d’un sol ús, ha de marcar amb un punt el lloc exacte on la persona interessada es vol fer la perforació. Seguidament, es desinfecta la zona del cartílag corresponent i els estris que s’utilitzin per fer la perforació.
En tercer lloc, la zona escollida es travessa amb un catèter d’1 mm de diàmetre o amb una agulla buida d’uns 1,2 mm de diàmetre. El buit de l’agulla servirà per inserir la joia i passar-la a través de la perforació. Llavors, s’anirà traient l’agulla o el catèter amb o sense utensilis i, d’aquesta manera, quan l’agulla o el catèter s’acabi de retirar, la joia quedarà a lloc. A més a més, tal com passa amb la resta de pírcings, la joia de pírcing ha d’estar neta i ser estèril. També es recomana que el material de pírcing sigui hipoal·lergogen i de materials nobles com l'or o el titani.
Per acabar, cal ressaltar que durant i/o després del procés d’implementació, la persona que es faci el pírcing pot sentir dolor a la zona, ja que l’àrea del cartílag és una de les més doloroses.

## Tractament

El pírcing a l’hèlix té un procés de curació llarg, pot tardar de quatre a dotze mesos a curar-se. També és necessari comentar que és una zona cartilaginosa i, per tant, una de les que té més risc d'infecció. Per aquest motiu, és important dur a terme un bon tractament. Les maneres principals per tal que l’àrea cicatritzi correctament i evitar que s’infecti són: fer-hi higiene diària amb sèrum fisiològic, evitar l'exposició al sol i als raig UVA, evitar anar a saunes, piscines i platges i no fregar ni rascar la zona.
Amb tot això, és important afegir que si durant el procés de tractament aparegués qualsevol reacció o alteració, s’ha de consultar amb un especialista.

## Referències

* ↑ «Anatomia de l'orella». Enciclopèdia.cat. Enciclopèdia de medicina i de salut. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Llorens i García, M., et al. Guia higienicosanitària per a professionals del tatuatge, pírcing i micropigmentació.. Generalitat de Catalunya i Departament de Salut, 2005. ISBN 84-393-6889-5.
* ↑ «Piercing Helix: La Guía Completa». Piercing 10. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Muntz, H. R., Cui PA-C, Don J. i Finkelhor Asher, B. «Embedded earrings: a complication of the ear-piercing gun». International Journal of Pediatric Otorhinolaryngology, 1990.
* ↑ «Pírcings». Canal Salut, 29-03-2017. [Consulta: 19 març 2021].

## Enllaços externs

* «Pírcings». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# Pseudanthias carlsoni

Pseudanthias carlsoni és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,4 cm de longitud total i les femelles 6,21.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea, Salomó, les Illes Loyauté, Fiji i Tonga.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i R.L. Pyle, 2001. Four new serranid fishes of the anthiine genus Pseudanthias from the South Pacific. Raffles Bull. Zool. 49(1):19-34.
* 1 2 3 «Pseudanthias carlsoni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudanthias cichlops

Pseudanthias cichlops és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 20-40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i a l'Índic.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias cichlops». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 «Pseudanthias cichlops» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.

## Bibliografia

* Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. i R.L. Pyle, 2001. Four new serranid fishes of the anthiine genus Pseudanthias from the South Pacific. Raffles Bull. Zool. 49(1):19-34.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Qàlat al-Madiq

Qàlat al-Madiq (àrab: قلعة المضيق, Qalʿat al-Maḍīq) fou una fortalesa siriana, famosa per haver estat la primera que va caure (encara que per poc temps) en mans dels ismaïlites.
Des del 28 d'octubre de 1096 el govern de la fortalesa estava en mans de Khàlaf ibn Mulàïb, antic governador d'Homs, com a vassall fatimita, després que la població expulsés al delegat de Ridwan. El 1103 el dai ismaïlita de Síria, al-Hakim al-Munadjdjim, va morir i el va succeir Abu Tahir al-Saigh, que no va trigar a enfrontar-se a Khalaf que defensava una tendència ismaïlita diferent (probablement era mustalita). Un sicari ismaïlita va matar Khalaf el 3 de febrer de 1106 i un cap ismaïlita fidel a Abu-Tàhir, de nom Abu-l-Fat·h, resident a Afamiya però natiu de Sarmin prop d'Alep, es va apoderar llavors de la ciutat. Abu-Tàhir va arribar uns dies després i en va prendre possessió.
Però els croats (Tancred d'Antioquia) aliats a Mussa ibn Mulàïb, germà de Khàlaf, van decidir atacar la ciutat. Abu-l-Fat·h va aguantar el primer setge amb suport dels senyors de Shayzar i d'Hama i Tancred es va retirar després de cobrar un tribut però va prometre a Musa que tornaria, i ho va fer i va conquerir finalment la ciutat el 14 de setembre de 1106. Abu-l-Fat·h i altres tres caps ismaïlites foren executats però Abu-Tàhir, fet presoner, va comprar la seva llibertat i va marxar a Alep.
Es compon de 40 municipis amb una població col·lectiva de 85.597 el 2004.

## Referències

* ↑ General Census of Population and Housing 2004. Syria Central Bureau of Statistics (CBS). Hama Governorate. (àrab)

## Bibliografia

Nasseh Ahmad Mirza, Syrian Ismailism: the ever living line of the Imamate, AD 1100-1260
# Ptychadena schillukorum

Ptychadena schillukorum és una espècie de granota que viu a Angola, Burkina Faso, Camerun, República Democràtica del Congo, Egipte, Eritrea, Etiòpia, Ghana, Kenya, Malawi, Moçambic, Senegal, Somàlia, el Sudan i Tanzània.

## Referències

* Rödel, M.-O., Largen, M., Poynton, J.C. & Channing, A. 2004. Ptychadena schillukorum. 2006 IUCN Llista vermella d'espècies amenaçades. Accedit a data 19 d'abril del 2008.
# Punta de Montmaneu

La Punta de Montmaneu, també transcrita erròniament com a Montmeneu degut a un fenomen d'hipercorrecció (Montmaneu -no Montmeneu- és un topònim present en altres contrades catalanes, com el poble de Montmaneu a l'Anoia) és una muntanya de 495 metres que es troba al municipi de Seròs, a la comarca del Segrià.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 247126001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Punta de Montmeneu.
És una muntanya aïllada de la part occidental de la Depressió Central i com que al voltant el terreny és relativament pla, aquest mont és visible des-de grans distàncies. Tot i que no és la muntanya més alta de la zona (el Puntal dels Escambrons és 5 m més alt), la Punta de Montmaneu és un cim emblemàtic que ofereix una vista magnífica del paisatge circumdant en dies clars.
Dins l'ambient excursionista Lleidatà, és conegut com " l'Everest del Segrià".

## Referències

* ↑ «Cims comarcals: Segrià. Montmeneu».
* ↑ «Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya». Institut Català de Cartografia.
* ↑ «Punta de Montmaneu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Vegeu també

* Llista de cims emblemàtics de Catalunya
# Rambla de Badal

El Rambla de Badal és un carrer del barri de Sants de Barcelona obert l'any 1885 pels germans Badal segons un pla d'urbanització de la zona compresa entre la via del tren i la carretera de la Bordeta (al barri de La Bordeta). Posteriorment, l'any 1914 l'ajuntament de Barcelona va promoure la construcció del tram de carrer comprès entre la via del tren i la carretera de Sants fins a la plaça que es coneixia com a plaça de Víctor Balaguer, projectant un carrer de 18 metres d'ample amb una filera d'arbres a cada banda. Finalment, l'any 1970 el carrer es va ampliar per tal d'encabir-hi el primer cinturó de ronda, un tram soterrat que pretenia facilitar la mobilitat de vehicles.

## Vegeu també

* Ronda del Mig
* Font del Ninyu
* Sants-Badal

## Referències

* ↑ Ortega, Jordi. Passejades per la història dels barris de Sants-Montjuïc. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2009, p. 76-77. ISBN 9 788498 501353.
# Qawam-ad-Dawla

Abu-l-Fawaris Qawam-ad-Dawla (abril de 1000 – octubre/novembre de 1028) fou emir buwàyhida de Kirman (1012–1028). Era fill de Baha al-Dawla (mort el 1012).
A la mort del pare el va succeir el seu fill gran Sultan-ad-Dawla que va nomenar Abu l-Fawaris com a governador de la província de Kirman. Quan Sultan al-Dawla va sortir de Fars per anar a l'Iraq, Abu l-Fawaris es va revoltar i es va aliar als gaznèvides; va agafar el títol de Kawam al-Dawla (Qawam-ad-Dawla). Va envair Fars i el va ocupar en gran part però el seu germà va contraatacar i va aconseguir expulsar-lo però va poder conservar Kirman, que finalment li fou reconegut en el tractat general de pau de 1022. Sultan al-Dawla va morir el desembre de 1024, i el seu fill Abu Kalidjar només tenia 16 anys, per la qual cosa li va disputar la successió, però el jove va resistir; la lluita va durar fins a la mort de Kawam al-Dawla a final de 1028, es diu que enverinat. Abu Kalidjar va agafar el control de Kirman.

## Referències

* R. N. Frye (1975). The Cambridge History of Iran, Volume Four: From the Arab Invasion to the Saljuqs. ISBN 0-521-20093-8
# Ramon Aguiló Munar

Ramon Aguiló Munar (3 de febrer de 1950) fou un polític mallorquí del PSIB. Fou batlle de Palma entre els anys 1979 i 1991.
| Precedit per: Paulí Buchens Adrover | Batlle de Palma 1979 - 1991 | Succeït per: Joan Fageda Aubert |
# Quin crac l'Angelo

Quin crac l'Angelo (francès: Angelo la Débrouille; anglès: Angelo Rules) és una sèrie d'animació francesa produïda per France 3, Teletoon, TeamTO i Cake Entertainment i dirigida per Chloé Miller i Franz Kirchner. Està basat en la sèrie de llibres Comment Faire Enrager... de Sylvie De Mathuisieulx i Sebastien Diologent. El 29 de novembre de 2016, la sèrie es va renovar per a una quarta temporada amb 52 episodis. A Catalunya s'emet pel canal Super3.

## Referències

* ↑ Angelo Rules Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.. Cake. Accessed April 2014.
* ↑ «Angelo Rules season four heads into production».
# Quimper Comunitat

Quimper Comunitat (en bretó Kemper Kumuniezh) és una establiment públic de cooperació internacional (EPCI) francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya, dins del País de Cornualla. Té una extensió de 281 kilòmetres quadrats i una població de 90.433 habitants (2011).

## Composició

Agrupa 8 comunes :
* Ergué-Gabéric
* Guengat
* Plogonnec
* Plomelin
* Plonéis
* Pluguffan
* Locronan
* Quimper

## Dominis d'intervenció

Tota EPCI ha d'assegurar les competències obligatòries o facultatives escollides entre les possigles. De la mateixa manera la col·lectivitat pot assolir altres competències opcionals per a reforçar la seva cohesió i els seus dominis d'intervenció. Quimper Communauté ha optat per assegurar :
* Competències obligatòries
** Desenvolupament econòmic
** Ordenació de l'espai comunitari
** Equilibri social de l'habitatge
** Política urbana de la comunitat
* Competències opcionals
** Sanejament
** Protecció i millora del medi ambient
** Construcció, desenvolupament, manteniment i gestió d'equipatges comunitaris
* Competències facultatives
** Polítiques d'animació
** Confiscació animal
** Ensenyament superior
** Constitució de reserves del sòl
Les dues competènciesmés visibles són l'organització i finançament de la xarxa de transport intracomunitari Qub que serveix tot el territori de la comunitat, així com l'organització de la recollida i tractament de residus.

## Història

* Les quatre primeres comunes fundadores, Ergué-Gabéric, Guengat, Plogonnec i Quimper, es reuneixen el 27 de desembre de 1993 per a formar una comunitat de comunes que prendrà el nom de Quimper Communauté.
* El 23 de desembre de 1996 el territori s'enqueix amb tres noves comunes: Plomelin, Plonéis i Pluguffan.
* L'1 de gener de 2000 Quimper Communauté es transforma en comunitat d'aglomeració, tot conservant els límits territorials.
La comuna de Locronan, situada a alguns quilòmetres de la de Plogonnec ha demanat dos cos la seva integració en l'aglomeraciól quimperenca, sense èxit. Això serà un fet l'1 de gener de 2011.

## Vegeu també

* Intercomunalitats del Finisterre

## Enllaços externs

* Quimper Comunitat
# Rasbora kalochroma

Rasbora kalochroma és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia i Indonèsia (Borneo i Sumatra).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1851. Nieuwe bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Borneo met beschrijving van eenige nieuwe soorten van zoetwatervisschen. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 1: 259-275.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora baliensis

Rasbora baliensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És l'únic peix endèmic de Bali (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Brittan, M. R. 1954. A revision of the Indo-Malayan fresh-water fish genus Rasbora. Monogr. Inst. Sci. Tech. Manila Monogr. 3: 1-224 + 3 maps.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora bankanensis

Rasbora bankanensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1853. Nalezingen op de ichthyologische fauna van het eiland Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 5: 175-194.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Real Unión Deportiva

La Real Unión Deportiva fou un antic club de futbol espanyol de la ciutat de Valladolid.
Va néixer amb el nom Unión Deportiva Luises. L'any 1928 es fusionà amb Club Deportivo Español per formar el Real Valladolid CF.

## Referències

* ↑ La futbolteca, història
* ↑ Real Valladolid, José Miguel Ortega, Madrid, Universo, ISBN 84-87142-32-X
# Reboledo

Reboledo és una localitat de l'Uruguai, ubicada a l'est del departament de Florida. Té una població aproximada de 400 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 168 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 385 | 374 | 348 | 304 | {{{5}}} |

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Red Hand Commandos

Els Red Hand Commandos ( RHC, en català Comandos de la mà roja) són un grup paramilitar lleialista nord-irlandès fundat el 1972. Propers a l'Ulster Volunteer Force, participen en el Combined Loyalist Military Command en els anys 1990. S'hauria reconstituït en Loyalist Retaliation and Defence Group. L'organització es troba a la llista d'organitzacions considerades com a terroristes per part del Regne Unit.

## Notes i referències

* ↑ CAIN. «Abstracts on Organisations». Arxivat de l'original el 2010-12-06. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ http://security.homeoffice.gov.uk/legislation/current-legislation/terrorism-act-2000/proscribed-groups