OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Fe Institute

El Santa Fe Institute (SFI) és un institut de recerca teòric independent i sense ànim de lucre situat a Santa Fe, Nou Mèxic, als Estats Units, dedicat a l'estudi multidisciplinari dels principis fonamentals dels sistemes adaptatius complexos, inclosos els sistemes físics, computacionals, biològics i socials. L'institut ocupa el 24è lloc entre els "Top Science and Technology Think Tanks" del món i el 24è entre els "Best Transdisciplinary Research Think Tanks" del món segons l'edició 2020 dels informes Global Go To Think Tank Index Reports, publicat anualment per la Universitat de Pennsilvània.
L'institut està format per un nombre reduït de professors residents i investigadors post.doctorals, un gran grup de professors externs i una sèrie d'investigadors visitants. L'institut és assessorat per un grup d'investigadors eminents, inclosos diversos científics guanyadors del Premi Nobel. Tot i que la investigació científica teòrica és l'objectiu principal de l'institut, també gestiona diverses escoles d'estiu sobre sistemes complexos, juntament amb altres programes educatius i de divulgació dirigits a estudiants des de secundària fins a postgrau.
El finançament anual de l'institut prové d'una combinació de donants privats, fundacions que concedeixen subvencions, agències de ciència governamentals i empreses afiliades a la seva xarxa empresarial. El pressupost del 2014 va superar els 10 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ McGann, James G. «2020 Global Go To Think Tank Index Report». TTCSP Global Go to Think Tank Index Reports, 18, 28-01-2021 [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ «2014 Annual Report». Santa Fe Institute. [Consulta: 14 abril 2013].
# Santa Fe de Calonge

Santa Fe de Calonge és una església de Calonge de Segarra (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local. Es troba envoltada d'arbres sota el turó on s'alcen les ruïnes d'un castell.

## Descripció

És un edifici d'una sola nau amb transsepte i cúpula sobre el creuer. El presbiteri és de planta quadrada, però té dues absidioles, una a cada braç del creuer. De l'exterior cal destacar-ne el portal de ponent, ornat amb una arquivolta de secció circular. L'edifici que es conserva és fruit de diverses modificacions, sobretot a la coberta i la capçalera. La torre del campanar, de base hexagonal, i de construcció més tardana, està situada sobre la cúpula del creuer. L'església té adossada la gran casa de la rectoria, que conserva els arcs i un clos a la part de migdia.
L'església està dedicada a santa Fe, verge i màrtir d'Aquitània del segle iii.

## Referències

* ↑ Romànic Obert. «Santa Fe de Calonge». Romànic Obert. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 7 febrer 2014].
* 1 2 «Santa Fe de Calonge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «Goigs a santa Fe de Calonge de Segarra». [Consulta: 2015].
# Santa Fe (les Oluges)

Santa Fe, també conegut com a Santa Fe de Segarra, és un poble del municipi de les Oluges, a la comarca de la Segarra. Situat a l'extrem oriental del terme, a la dreta del Sió, el poble s'enfila al voltant de l'antic castell de Santa Fe i l'església romànica de Sant Pere. A través de la carretera local LV-1004 es comunica amb les Oluges i amb la carretera C-25 (Eix Transversal).
Tenia una població de 33 habitants segons el cens del 2005.

## Vila Closa de Santa Fe

En els seus orígens, el nucli de Santa Fe tenia una estructura de vila closa entorn del castell situat a la part més alta. Actualment es conserven alguns elements d'aquesta estructura com és el cas del Portal, situat a la part més immediata al castell, al carrer del Portal. Es tracta d'un doble portal amb arc de mig punt adovellat al voltant del qual encara es poden observar restes de les antigues muralles. Un altre portal que formava part de l'estructura defensiva del nucli, el trobem al carrer de la Paella, amb arc de mig punt i volta de canó, per sobre de la qual s'hi ha edificat. No presenta un treball tan acurat com l'anterior, fet que fa pensar que es tractava d'un portal de caràcter més secundari. Finalment, a Cal Franquesa, al principi del carrer del Portal, es conserva una de les torres de defensa del nucli, amb la utilització de carreus regulars i la presència de certs elements defensius com ara espitlleres. A l'interior de la casa, s'hi pot observar el bassament de la torre així com restes de les antigues muralles.

## Notícies històriques

Les primeres notícies del nucli de Santa Fe daten del 1025 i el situen dins el comtat de Berga. Ja al mateix segle hi ha documentat un llinatge anomenat Santafè amb importants interessos a la Segarra i a la comarca d'Urgell. Aquesta nissaga segurament procedia del Solsonès. El 1128 ja es coneix Galceran de Santafè, que tenia drets al voltant de Tàrrega. El 1172 actua al terme Arnau Miró d'Odèn, antecessor dels cavallers de Santafè. El 1244 el matrimoni Ponç de Santafè i Berenguera reberen les rendes que Ponç de Santafè i Pere de Conques tenien en tot el terme de Santa Fe per tal de pagar els creditors d'aquests senyors. El 1352 era senyor de santa Fe Bertran de Fals. El terme passà als Calders l'any 1430, els quals van retenir-ne el domini fins al segle xvii. Durant aquesta centúria passà per parentiu als Pinós i Alentorn, marquesos de Barberà des de l'inici del segle xviii.
Hi nasqué l'agent literària Carme Balcells i Segalà (1930-2015), i hi fou enterrada en el seu cementiri. Una part de les centres de Juan Marsé (1933-2020), un dels escriptors que Balcells va representar, descansen també a la població per desig exprés de l'autor.

## Referències

* 1 2 «Vila Closa de Santa Fe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 setembre 2014].
* ↑ SEGRE. «Juan Marsé reposa al costat de Carme Balcells a la Segarra», 09-01-2022. [Consulta: 9 gener 2022].
# Serra Llobera

«Serra Llobera» té aquests significats:
# Santo Aleixo da Restauração

Santo Aleixo da Restauração fou una antiga freguesia portuguesa del municipi de Moura, districte de Beja.
# Santo, el Enmascarado de Plata vs. la invasión de los marcianos

Santo, el Enmascarado de Plata vs. la invasión de los marcianos és una pel·lícula mexicana d'aventures del 1967 dirigida per Alfredo B. Crevenna. És la setzena pel·lícula d' El Santo, el enmascarado de plata i el primer d’una sèrie de set dirigides per Crevenna. En aquesta ocasió El Santo s'enfronta a un altre lluitador, el letó Wolf Ruvinskis.

## Sinopsi

Uns malvats extraterrestres comandats per Argos que provenen del planeta Mart arriben a la Terra i amenacen amb destruir-la amb el seu ull astral si no deixen de fer proves nuclears. Com que no fan cas, exterminen uns nens que entrena El Santo. Aleshores El Santo lluita contra Argos per detenir-los i salvar la humanitat.

## Repartiment

* El Santo: Santo el Enmascarado de Plata
* Wolf Ruvinskis: Argos
* Ignacio Gómez: Cronos
* Beny Galán: Hercules
* Ham Lee: Morfeo
* Eduardo Bonada: Lluitador
* Antonio Montoro: Lluitador
* Maura Monti: Afrodita
* Eva Norvind: Selene
* Belinda Corel: Diana
* Gilda Mirós: Artemisa
* Manuel Zozaya: Prof. Ordorica
* Consuelo Frank: mare de Luisito
* Alicia Montoya: mare del nen segrestat
* Roy Fletcher: pare del nen segrestat
* Mario Sevilla: pare de Lusito
* Pepito Velázquez: Luisito
* Juan Antonio Edwards: Nen segrestat
* Yolanda Guzmán: germana de Luisito

## Producció

Fou rodada als Estudis Santo ángel amb escenografia de Francisco Marco Chillet del 10 al 28 de gener de 1966.

## Referències

* ↑ "El Santo" venció zombies, brujas y marcianos, El Universal
* ↑ #RadioCine: Santo vs. la invasión de los marcianos a radiocantilo.com

## Enllaços externs

* Santo, el Enmascarado de Plata vs. la invasión de los marcianos a YouTube
# Santo-Pietro-di-Tenda

Santo-Pietro-di-Tenda (en cors Santu Petru di Tenda) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 332 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 523 | 540 | 316 | 286 | 291 | 332 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Marie-Antoinette Clémenti | | |
| 2008 | Marc Tomi | | |

## Personatges il·lustres

* Ghjuvan Petru Lucciardi, escriptor en cors
# Serra de les Maioles

La Serra de les Maioles és una serra situada al municipi de Rubió a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 859 metres. La Serra de les Maioles forma part de la Serra de Rubió.
Per aquesta serra hi ha la carretera BV-1031 d'Igualada a Els Prats de Rei, anomenada ''Les Maioles'' on el Moto Club Igualada hi organitza anualment la Pujada a les Maioles, puntuable per al Campionat de Catalunya de ral·lis.
Una part de la Serra de les Maioles està ocupada pel Parc eòlic de Rubió.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Anoia Diari, La mítica pujada a les Maioles es consolida com a referent per a públic i participants Arxivat 2013-10-26 a Wayback Machine.
# Seda (desambiguació)

«Seda» té aquests significats:
* Seda, fibra tèxtil
* Seda (pel·lícula), pel·lícula de 2007
* Poblacions:
** Seda (Lituània)
** Seda (Letònia)

## Vegeu també

* Seda (nom)
Viccionari
# Security Identifier

En el context de la línia de sistemes operatius de Microsoft basats en Windows NT, un Security Identifier (comunament abreviat SID) és un nom únic (una cadena de caràcters alfanumèrics) que és assignada pel Windows durant el procés d'identificació d'un usuari o un grup d'usuaris en una xarxa de sistemes NT/2000. Els SIDs no són portables.
El Windows dona o no accés i privilegis als recursos basant-se en la llista de control d'accés (ACLs), que utilitza SIDs per a identificar únicament usuaris i els membres del seu grup. Quan un usuari entra en un ordinador, es genera un token d'accés que conté el nivell de privilegi de l'usuari i la SID de l'usuari o el grup. Quan un usuari sol·licita accés a un recurs, el token d'accés és comprovat per la ACL per a permetre o denegar l'acció particular de l'objecte particular.
Les SIDs són molt útils per a la localització i resolució de problemes amb auditories de seguretat, servidors de Windows i migracions de domini.
El format del SID és el següent: S-1-5-12–7623811015-3361044348-030300820-1013
    S - La cadena és un SID.
    1 - El nivell de revisió.
    5 - El valor de l'autoritat d'identificador.
    12–7623811015-3361044348-030300820 - identificador de domini o d'ordinador local
    1013 – una ID relativa (Relative ID, RID)
Qualsevol grup o usuari que no és creat per defecte tindrà una ID relativa de 1000 o més.

## SIDs conegudes

* SID: S-1-5-18
Sistema local. Un compte de servei que és utilitzat pel sistema operatiu.
* SID: S-1-5-19
Autoritat NT. Servei local.
* SID: S-1-5-20
Autoritat NT. Servei de xarxa.
* SID: S-1-5-21-domain-500
Un compte d'usuari per l'administrador del sistema. Per defecte, és l'únic compte d'usuari que té el control total sobre el sistema.
* SID: S-1-5-21-domain-501
Compte d'usuari convidat per a la gent que no té comptes individuals. Aquest compte d'usuari no requereix contrasenya. Per defecte, el compte d'usuari no està disponible.
* SID: S-1-5-21-domain-512
Domini d'administradors. Un grup global els membres del qual estan autoritzats a administrar el domini. Per defecte, el grup d'administradors del domini és membre del grup d'administradors en tots els ordinadors que estan units al domini, incloint els controladors del domini. Els administradors de domini són el propietari per defecte de qualsevol objecte que és creat per qualsevol membre del grup.
* SID: S-1-5-21-domain-514
Domini de convidats. Un grup global que, per defecte, té només un membre, el compte de convidat del domini.

## Enllaços externs

* NewSID - Com canviar el SID en un sistema clonat Arxivat 2006-11-22 a Wayback Machine.
* Perquè entendre els SIDs és important
* Eines de suport per a Windows Server 2003 i Windows XP
# Selecció de futbol de Botswana

La Selecció de futbol de Botswana és l'equip representatiu del país a les competicions oficials. Està dirigida per la Botswana Football Association, pertanyent a la CAF.

## Participacions en la Copa del Món

* Des de 1930 a 1990 - No participà
* 1994 - No es classificà
* 1998 - No participà
* 2002 a 2018 - No es classificà

## Participacions en la Copa d'Àfrica

* Des de 1957 a 1992 - No participà
* Des de 1994 a 2010 - No es classificà
* 2012 - Primera ronda
* 2013 a 2017 - No es classificà

## Antics entrenadors

* Peter Cormack (1986-87)
* Rudi Gutendorf
* Colwyn Rowe
* Stanley Tshosane

## Enllaços externs

* National Football Teams
# Shams Pir

Shams Pir (en urdú, شمس پیر) és un poble insular prop de Karachi (Pakistan), al llarg de l'extrem occidental del port de Karachi, a prop de Kakapir.
S'administra com a part del districte de Karachi Occidental (Ddistricte Orangi). Aproximadament 5.000 persones viuen ara a l'illa. El poble està vorejat per espessos boscos de manglars que creixen al port.
Shams Pir rep el nom d'un Mazar (santuari) d'un sant anomenat Hazrat Sham Pir que es troba a l'illa. Shams Pir és un poble antic que, com les illes Baba i Bhit, és anterior a l'establiment formal de Karachi. Els residents de les illes Baba i Bhit van ajudar a establir Shams Pir. Durant l'època britànica, alguns residents de Mithadar i Kharadar es van establir a Shams Pir durant la construcció del port de Karachi. Alguns d'aquests residents es van traslladar més a l'oest i van establir el poble de pescadors de Kakapir.

## Referències

* ↑ «Shams Pir Island gets» (en anglès). The News.
* ↑ «KARACHI: Mangroves disappearing off Shamspir Island» (en anglès). DAWN, 14-12-2006.
* ↑ Siddiqui, Ahmed Husain. Karachi: The Pearl of Arabian Sea (en anglès). Mohammad Husain Academy, 1996.
* ↑ «Forgotten stories of Karachi's coastal islands uncovered» (en anglès). The Express Tribune, 24-02-2019.
* 1 2 «Study on Knowledge, Attitudes, & Practices of Fisherfolk Communities» ( PDF) (en anglès). World Wildlife Foundation, 2005.
# Shamrock (Texas)

Shamrock és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.029 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shamrock tenia 2.029 habitants, 852 habitatges, i 550 famílies. La densitat de població era de 378,5 habitants per km².
Dels 852 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.776 $ i la renda mediana per família de 33.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.688 $ mentre que les dones 16.944 $. La renda per capita de la població era de 13.724 $. Aproximadament el 22,7% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shamrock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shamrock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Senyoria de Transjordània

La senyoria de Transjordània o del Crac de Moab (Senyoria del Crac dels Moabites, també Krak de Moab o dels Moabites, després Kerak o al-Karak) fou una baronia dels croats establerta com una de les que formaven el regne de Jerusalem poc després de la conquesta de la zona pels croats als fatimites el 1118.
La baronia fou confiada a Roman de Puy (1118-1126) que la va perdre i fou concedida a l'antic cambrer del rei Folc (l'encarregat de servir els vins), Payen (1126-1147), a canvi de Nablús; Payen fou qui va construir el castell (1142) que garantia el domini sobre tota la regió i el control de peregrions i caravanes. Fins aleshores el castell principal havia estat el Crac de Montreal (Shawbak) més al sud. Altres castells de la baronia foren: Vallem de Messa (àrab Wuayra), Traphyla (àrab Tafila), Ahamant (àrab Amman) i Celle (àrab Qusayr Sila). Felip de Nabús, oncle de Payen, va heretar la senyoria el 1161 i al morir va deixar una filla, Estebaneta o Estefania, casada tres vegades, la primera amb Hendrid II de Toron i després amb Miles.
El 1170 la fortalesa principal fou atacada pel zengita Nur al-Din però sense continuïtat. La segona nissaga de barons es va extingir en línia masculina el 1174 i va passar a la baronessa Estebaneta de Milly (1174-1188) casada el 1176 amb Renaud de Châtillon el Llop (príncep d'Antioquia del 1153 al 1163) que va governar del 1176 al 1187 i va fer una expedició cap a Aràbia que finalment no va reeixir i va ser executat personalment per Saladí. A la seva mort el 1187 la baronessa es va cassar amb Humfred de Toron. Saladí va assetjar la fortalesa que es va rendir per gana al seu germà (després al-Adil I) el 1188. El mateix 1188 i el 1189 es van rendir les altres fortaleses. La senyoria va passar als aiubites.

## Senyors o barons de Transjordània

* Roman de Puy 1118-1126
* Ralf de Puy 1126
* Payen 1126-1147
* Maurici 1147-1161
* Felip de Nablús 1161-1168
* Estebaneta de Milly 1168-1188
* Humfred de Toron 1168-1169
* Miles de Plancy 1170-1174
* Renaud de Châtillon el Llop (príncep d'Antioquia del 1153 al 1163) 1176-1187

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire des Croisades et du Royaume Franc de Jerusalem
# Senjutsu Chokokaku Orion

Senjutsu Chokokaku Orion és un manga de comèdia, ciència-ficció i fantasia de Shirow Masamune publicat al Japó el 1991 per l'editorial Seishinsha. És una adaptació del mite grec de Perseu i Andròmeda i la versió japonesa de Susanoo en una ambientació ciberpunk amb elements budistes i hinduistes. És l'obra més atípica de l'autor pel tractament de la màgia com a motor tecnològic i no una interpretació tecnològica de la mitologia com va fer a Black Magic M66.
Fou publicat als Estats Units per Dark Horse, entre 1992 i 1994.
El 2010 fou adaptat a un curtmetratge animat en 3D de 150 segons de duració, fet per l'estudi d'animació Studio 4 °C.

## Referències

* 1 2 3 Thompson, 2013, Orion.
* ↑ Thompson, 2013, Occult and religion.
* ↑ González, Roke. «La Princesa». A: Orion. Barcelona: Planeta DeAgostini, 2006. ISBN 84-674-2792-2.
* ↑ «Orion». Manga-news. [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ «Studio 4 °C Makes Anime Short of Shirow's Orion Manga». Anime News Network, 2010 [Consulta: 3 abril 2018].

## Bibliografia

* Thompson, Jason. Manga the complete guide. Nova York: Del Rey, 2013. ISBN 9780345539441.
# Senlis

* No s'ha de confondre amb Senlisse.
«Senlis» té aquests significats:
* Senlis (Oise), municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França)
* Senlis (Pas de Calais), municipi al departament de Pas de Calais (regió dels Alts de França)
* Senlis-le-Sec, municipi al departament del Somme (regió dels Alts de França)
* Cantó de Senlis, divisió administrativa del districte de Senlis (departament d'Oise, Alts de França)
* Comtes de Valois i Senlis
* Districte de Senlis, districtes amb què es divideix el departament d'Oise (Alts de França)
* Michelle Senlis (Montgeron, 1933 - París, 2020), lletrista francesa
* Séraphine de Senlis, (Arsy, Oise, 1864 – Villers-sous-Erquery, 1942), pintora francesa d'estil naïf
# Sever

Sever (Severus) és el nom dels següents personatges:
* Sever (metge), metge grec del segle I
* Sever II o Flavi Valeri Sever, emperador
* Sever II de Barcelona, bisbe de Barcelona entre 620 i 636
* Sever d'Agde, bisbe d'Agde
* Sever d'Antioquia, cap dels monofisites
* Sever de Barcelona, llegendari sant màrtir, patró i bisbe de Barcelona, mort el 302
* Sever de Mileum, bisbe de Mileum a Numídia
* Sever Encratita, cap dels gnòstics al segle II
* Sever Iatrosofista, escriptor grec del segle VI o VII
* Sever de Menorca, bisbe de Menorca al començament del segle V
* Sever de Nàpols, bisbe de Nàpols al segle IV
* Sever de Ravenna, bisbe del segle IV
* Sever Retòric, escriptor grec del segle V
* Sever Sant, escriptor romà del començament del segle V
* Sant Sulpici Sever, bisbe de Bourges
* Acili Sever, cònsol el 323
* Alexandre Sever, emperador
* Aquil·li Sever, escriptor i poeta hispanoromà
* Cassi Sever, orador i escriptor satíric romà del temps d'August i Tiberi
* Catili Sever, cònsol el 120
* Corneli Sever, poeta romà, contemporani d'Ovidi
* Gneu Claudi Sever, cònsol el 146
* Juli Sever (governador), governador de Britànnia i de Bitínia
* Juli Sever (gramàtic), gramàtic romà
* Libi Sever, emperador
* Septimi Sever, emperador
* Sulpici Sever, historiador eclesiàstic roma
* Sulpici Sever Pius, escriptor i bisbe de Bourges al segle VII
* Tit Al·ledi Sever, cavaller romà del segle I
* Tit Claudi Sever, cònsol el 200
* Tit Estatili Sever, cònsol el 171
* Verulà Sever, militar romà del segle I
# Setge de Smolensk (1609–1611)

El setge de Smolensk (en rus Смоленская оборона) fou el setge de vint mesos de durada al qual fou sotmès la ciutat russa de Smolensk per part de l'exèrcit de la Confederació de Polònia i Lituània, del setembre del 1609 al juny del 1611 durant la Guerra russopolonesa (1605-1618).
El setembre de 1609, un exèrcit polonès de 22.000 homes (12.000 polonesos i 10.000 cosacs ucraïnesos) sota el comandament del rei Segimon III Vasa arribaren a Smolensk. La ciutat era defensada per una guarnició russa comandada pel voivoda Mikahïl Xein (5.000 homes). Entre el 25 i el 27 de setembre, els invasors assaltaren la vila per primer cop, sense èxit. Entre el 28 de setembre i el 4 d'octubre, els polonesos controlaren els voltants i decidiren assetjar la ciutat. El 19-20 de juliol, l'11 d'agost i el 21 de setembre els polonesos atacaren Smolensk per segona, tercera i quarta vegada, però sense èxit tampoc. Els atacs s'alternaren amb intents infructuosos de l'exèrcit polonès de persuadir els ciutadans de Smolensk de capitular. Les negociacions dutes a terme al setembre i al març no conduïren a res.
Els polonesos, el desembre de 1610, enfocaren llurs esforços a dur a terme un projecte de mina contra els murs de Smolensk, però només aconseguiren destruir una gran porció del mur exterior, els murs interiors quedaren intactes. El setge continuà. En un moment, els canons russos obriren una esquerda en la muralla exterior, i el voivoda Bracław ordenà als seus soldats que entressin a la ciutat. Els russos havien previst que l'esquerda vindria per aquella part, per la qual cosa havien reforçat la guarnició en aquella part de la muralla. El xoc de forces produí moltes baixes, i finalment els polonesos foren repel·lits.
Des de l'estiu de 1610, els ciutadans de Smolensk havien hagut de combatre tant la inanició com les epidèmies. L'afeblida guarnició russa (de la qual només quedaven 200 soldats) fou capaç de resistir el cinquè atac de l'exèrcit polonès el 3 de juny de 1611, quan després de 20 mesos de setge, i aconsellats per un traïdor fugit, Andrei Dedixin, descobriren un punt feble en la muralla de la fortalesa i el 13 de juny el cavaller de l'Orde de Malta Bartłomiej Nowodworski inserí una mina al canal de desguàs de les clavegueres que en esclatar creà una gran esquerda en la muralla. La fortalesa caigué aquell mateix dia.