OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stephen Oliver (compositor)

Stephen Michael Harding Oliver (Chester, 10 de març de 1950 – Londres, 29 d'abril de 1992) va ser un compositor anglès, més conegut per les seves operes.

## Biografia i carrera

Oliver nasqué a Chester. El seu besavi matern era William Boyd Carpenter,un bisbe anglicà. Oliver va rebre l'educació a St Paul's Cathedral, Ardingly College i a Worcester College, Oxford, on va coincidir amb els músics Kenneth Leighton i Robert Sherlaw Johnson. La seva primera òpera va ser, The Duchess of Malfi (1971).

## Bibliografia

* Holden, Amanda; Blyth, Alan. The Viking opera guide. Viking, 1993. ISBN 0-670-81292-7.
* "Friendships in Constant Repair": perspectives on the life and work of Stephen Oliver. ISBN 978-1-84876-534-4

## Referències

* 1 2 Adam Pollock. «Oliver, Stephen Michael Harding (1950-1992), composer : Oxford Dictionary of National Biography - oi». Oxfordindex.oup.com, 10-03-1950. Arxivat de l'original el 2015-11-18. [Consulta: 2 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Official Stephen Oliver website
* Composer page at ChesterNovello.com
* BBC Shakespeare
* The Stephen Oliver Archive at the British Library
# Stephen Quinn

Stephen Quinn (nascut l'1 d'abril de 1986) és un futbolista professional irlandès que juga com a migcampista pel Reading FC.
Va començar la seva carrera al St Patrick's Athletic de la League of Ireland, abans d'anar al Sheffield United FC el 2005. Quinn va jugar al voltant de 200 partits amb els Blades, equip del qual fou el millor jugador del club de la temporada 2011 i va ser inclòs a l'equip de la lliga de la temporada 2011–12. El 2012 va marxar al Hull City i va formar part de l'equip que va assolir l'ascens a la Premier League. Quinn també va ser titular a la final de la FA Cup de 2014 contra l'Arsenal FC. És conegut per les jugades a pilota aturada.

## Referències

* 1 2
* ↑ «Stephen Quinn». Sky Sports.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Stephen Quinn a soccerbase.com
* Ireland profile at Soccerscene
# Stovpove

«Stovpove» té aquests significats:
* Stovpove (Djankoi), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Stovpove (Saki), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Stow

«Stow» té aquests significats:
* Stow (Massachusetts)
* Stow (Maine)
* Stow (Ohio)
# Syria Planum

Syria Planum és un altiplà de la superfície de Mart.

## Característiques

S'hi troba situat en el quadrangle Phoenicis Lacus (MC-17), concretament dins de la regió volcànica de Tharsis, al sud del Noctis Labyrinthus.
S'alça entre 6 i 8 quilòmetres per sobre del datum marcià. Presenta una concentració destacada de petits volcans escut; les laves que van conformar la superfície de l'altiplà han estat datades en un rang situat entre el període noèic tardà i el període hespèric tardà.

## Referències

* ↑ "Syria Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Baptista et al., 2008.
* ↑ Richardson, Bleacher i Baptista, 2010.
* ↑ Anderson et al., 2004, p. 36.

## Bibliografia

* Anderson, R.C.; Dohm, J.M.; Haldemann, A.F.C.; Hare, T.M.; Baker, V.R. «Tectonic histories between Alba Patera and Syria Planum, Mars». Icarus, 171, 2004, pàg. 31–38. DOI: 10.1016/j.icarus.2004.04.018.
* Baptista, Ana Rita; Mangold, Nicolas; Ansan, Véronique; Baratoux, Jacob E.; Lognonne, Philippe «A swarm of small shield volcanoes on Syria Planum, Mars». Journal of Geophysical Research, 113, 2008. DOI: 10.1029/2007JE002945.
* Richardson, J. A; Bleacher, J. E; Baptista, A. R «Identification of Volcanic Ridge in Northern Syria Planum, Mars: Constraint on Geologic History of Syria». 41st Lunar and Planetary Science Conference, 2010.
# Springer Nature

Springer Nature és una editorial acadèmica creada per la fusió al maig de 2015 de l'Springer Science+Business Media i el Nature Publishing Group del Holtzbrinck Publishing Group, Palgrave Macmillan i Macmillan Education. El 2017, la companyia va registrar uns ingressos de 1,64 bilions d'euros.

## Història

Springer Nature es va formar el 2015 per la fusió de Nature Publishing Group, Palgrave Macmillan i Macmillan Education (propietat de Holtzbrinck Publishing Group) amb Springer Science+Business Media (propietat de BC Partners). Els plans per a la fusió van ser anunciats per primera vegada el 15 de gener de 2015. La transacció es va concloure el maig de 2015 amb Holtzbrinck amb la majoria del 53% de les participacions.
L'empresa té el seu origen en diverses revistes i editorials, especialment Springer-Verlag, que va ser fundada el 1842 per Julius Springer a Berlín (un familiar d'Axel i Bernhard, on un segle més tard va fundar Axel Springer SE i Springer Publishing)), Nature, publicat per primera vegada el 4 de novembre de 1869, i Macmillan Education, que es remunta a Macmillan Publishers fundada l'any 1869.
Després de la fusió, l'exdirector executiu de l'Springer Science+Business Media, Derk Haank, es va convertir en director executiu de l'Springer Nature. Quan es va retirar a finals de 2017, va ser succeït per Daniel Ropers, cofundador i director general de bol.com.

## Filials

* Adis International
* Apress
* Asser Press
* BioMed Central
* Bohn Stafleu van Loghum
* Humana Press
* J. B. Metzler
* Macmillan Education
* Nature Research
* Palgrave Macmillan
* Scientific American
* Springer Healthcare
* Springer VS
* Springer Verlag
* Springer Gabler
* Springer Vieweg Verlag
* Springer Medizin
* Springer Pflege
* Scientific Publishing services

## Referències

* 1 2 «Springer Nature created following merger completion». Springer, 06-05-2015.
* ↑ «Nature publisher to merge with Springer». Times Higher Education, 15-01-2015. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ Caroline Carpenter «Completed merger forms 'Springer Nature'». The Bookseller, 06-05-2015 [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Springer celebrates 175 years since its founding». KnowledgeSpeak.com, 11-05-2017. Arxivat de l'original el 28 de novembre 2018. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Do you mean Springer, Springer or Springer?]», 2014.
* ↑ «Nature». Phys.org. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ «Bol.com's Ropers to take Haank's role at Springer Nature». The Bookseller, 06-05-2015.

## Enllaços externs

* Springer Nature - Lloc web oficial
# Springer Protocols

Springer Protocols va ser una base de dades de protocols de ciències de la vida publicada per Springer Science+Business Media. Va reemplaçar BioMed Protocols, una base de dades d'Humana Press, el gener de 2008, i va ser desactivada el 25 de juliol de 2018. Els protocols estaven disponibles al lloc web de SpringerLink.
Els protocols són "receptes" que permeten als científics recrear experiments en el seu propi laboratori. Springer Protocols contenen més de 33.000 protocols, la majoria dels quals es deriven de la sèrie de llibres Methods in Molecular Biology, publicada sota el segell d'Humana Press. Aquesta sèrie de llibres, editada per [[John M. Walker]] des de 1984, conté més de 1.100 volums i ha generat diverses sèries de llibres relacionats.

## Àrees d'estudi

Springer Protocols van consistir en protocols de moltes sèries de llibres d'Humana Press, entre els quals destaquen Methods in Molecular Biology, Methods in Molecular Medicine, Methods in Biotechnology, Methods in Pharmacology and Toxicology, i Neuromethods. Entre els temes tractats es troben la bioquímica, la bioinformàtica, la biotecnologia, la investigació del càncer, la biologia cel·lular, la genètica/genòmica, la imatge/radiologia, laimmunologia, les malalties infeccioses, la microbiologia, la medicina molecular, la neurociència, la farmacologia/toxicologia, les ciències vegetals, i la ciència proteica.

## Dades específiques del lloc web

El lloc web va ser allotjat per la plataforma JournalStore del proveïdor de revistes en línia MPS Technologies. Entre les funcions del lloc es trobaven la indexació de text complet, els canals RSS, les adreces d'interès, les cerques guardades, les seccions de comentaris per a cada protocol i la càrrega d'un protocol. El lloc també va comptar amb els protocols de vídeo, produïts juntament amb el Journal of Visualized Experiments, un diari de vídeo basat en la web per a la investigació biològica.

## Referències

* ↑ «SpringerProtocols.com platform deactivation». Springer Nature. [Consulta: 1r agost 2018].
* ↑ Springer. Methods in Molecular Biology: About this series. Retrieved on January 15, 2008.
* ↑ CyberMedia News, "Springer deploys MPS journal platform" Arxivat 2007-12-04 a Wayback Machine., November 29, 2007.

## Enllaços externs

* Springer Protocols - Lloc web oficial
# Sunyer I

Sunyer I és el nom dels següents personatges:
* Sunyer I de Barcelona (c. 890 - Sant Pere de Rodes, 950), comte de Barcelona, de Girona (911-947) i comte d'Osona (911-939 i 943-947)
* Sunyer I d'Empúries-Rosselló (?- 848), comte d'Empúries i de Rosselló (834-848)
* Sunyer I de Pallars (? - ~1010), comte de Pallars (948-1010) i comte consort de Ribagorça
# Sistema de referència no inercial

A la mecànica newtoniana es diu que un sistema de referència és no inercial (o no galileà) quan no s'hi compleixen les Lleis de Newton. Donat un sistema de referència inercial (o galileà), un segon sistema de referència també serà inercial només si realitza un moviment de translació rectilínia a velocitat constant respecte al primer, per tant, el segon sistema de referència serà no inercial si:
* Si realitza un canvi en la direcció de la seva velocitat de translació (els seus punts faran trajectòries no rectilínies).
* Si realitza un moviment de rotació (vegeu la figura 1).
* Una combinació d'alguns dels anteriors.
Un observador situat en un sistema de referència no inercial haurà de recórrer a forces fictícies (o forces d'inèrcia) com la força de Coriolis o la força centrífuga, per a poder explicar els moviments respecte a l'esmentat sistema de referència.
Essent rigorosos, podria argumentar-se que els sistemes de referència inercials no existeixen, o com a mínim no en el nostre entorn, donat que la Terra gira sobre ella mateixa i també al voltant del Sol, i aquest, al seu torn, ho fa respecte al centre de la Via Làctia. Tanmateix, el caràcter no inercial del sistema de referència depèn de la precisió amb la que es treballa.

## Referències
### Bibliografia

* French A. P.: Mecánica Newtoniana, MIT Physics Course, Ed. Reverté, 1978.
* Martínez Benjamín, J. J.: Mecánica Newtoniana. Edicions UPC, 2001.
* Marion, J. B.: Dinámica Clásica de las Partículas y Sistemas. Ed. Reverté, Barcelona, 1981.
* Kittel y otros: Mecánica, Berkeley Physics Course (vol. I). Segunda edición. Ed. Reverté. Barcelona, 1992.
* Goldstein, H.: Mecánica Clásica, Ed. Reverté (20 ed.). 1992.

## Enllaços externs
### Nivell d' iniciació

* El problema de los sistemas de referencia. Arxivat 2007-11-09 a Wayback Machine. Prof. Manuel Alonso Sánchez. Departamento de Física y Química del IES "Leonardo Da Vinci". Alicante.

### Nivell avançat

* Mecánica Clásica. Arxivat 2007-11-30 a Wayback Machine. Prof. Cayetano Di Bartolo. Departamento de Física. Universidad Simón Bolívar.
* Apuntes de Mecánica Clásica. Instituto Balseiro.
# Stichaeus punctatus

Stichaeus punctatus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 220 mm de llargària màxima.
* La seua coloració presenta tons de beix marró i gris vermell (adopta sovint els colors del seu entorn).
* Aleta caudal arrodonida.
* Aletes pectorals arrodonides i prominents.
* Té de cinc a sis punts negres a l'aleta dorsal, els quals comencen per damunt de les brànquies i acaben a la base de l'aleta caudal.

## Subespècies

* Stichaeus punctatus pulcherrimus (Taranetz, 1935)
* Stichaeus punctatus punctatus (Fabricius, 1780)

## Alimentació

Es nodreix d'invertebrats bentònics i de petits crustacis.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, el qual viu a Nord-amèrica: els fons rocallosos i de grava del Canadà (la Colúmbia Britànica, els Territoris del Nord-oest i el Quebec -l'estuari del riu Sant Llorenç-, incloent-hi el litoral atlàntic des de l'oceà Àrtic fins a la badia de Fundy) i els Estats Units (des de la costa de Maine al cap Cod i, també, el litoral del Pacífic nord -com ara, Alaska-).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 Réseau de Suivi de la Biodiversité Aquatique (francès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nearshore Fish Atlas of Alaska (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Canadian Register of Marine Species (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Stichaeus ochriamkini

Stichaeus ochriamkini és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 40 cm de llargària màxima, encara que la seua mida normal és de 20.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 14 i 99 m de fondària) i de clima polar, el qual viu al Pacífic nord-occidental: les aigües costaneres des del sud de les illes Kurils, el sud-oest de la mar d'Okhotsk i l'estret de Tatària fins a la badia de Pere el Gran i l'illa Moneron al mar del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt J. C. H., 1836. (Om den Islandske Vaagmaer.--Ichthyologiske bidrag til Grönlands fauna). Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1835-36. 8-12 .
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Taranetz, A. Ya, 1935. Some changes in the classification of fishes of the Soviet Far East with notes on their distribution. Vest. Dal'nev. Fil. Akad. Nauk SSSR No. 13 (1935): 89-101.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.
* ↑ Russia Endemic Marine Fish Checklist (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Superorganisme

La paraula superorganisme s'utilitza en biologia i ecologia per resumir una forma de veure la naturalesa de la societat. És aplicada en himenòpters com les abelles, les formigues i tèrmits que són insectes eusocials (el grau màxim de socialitat). És un concepte sociobiològic que una organització social, com una comunitat, transcendeix els organismes biològics que la componen. Essencialment les societats d'insectes produeixen individus especialitzats en diverses tasques i treballen en comú.
L'origen comú de tots aquests himenòpters (fills de la mateixa mare) tenen les següents característiques:
* L'existència d'un niu comú que dona protecció i permet l'aprovisionament.
* La longevitat de la mare i l'encavalcament de generacions de germanes.
* La distribució i repartiment de funcions del rusc, amb l'aparició de les castes.
* La comunicació entre tots els constituents del grup social.
Aquesta vida social confereix als animals que la presenten determinats avantatges en l'aprofitament dels recursos que fa que aconsegueixin un major èxit evolutiu:
* Major nombre de descendents per cada mare.
* Mantenir una independència del medi extern, superant l'hivern.
* Major longevitat que la resta dels insectes.
Una abella és un ens d'acció, però aquesta sí que viu d'acord amb certa divisió de treball, hi ha obreres, abellots i reines. Aquella organització social permet afirmar que els objectius de l'abella individual estan subordinats als del rusc.
Si es mira el rusc com a part d'un sistema biològic més ample, es podrien assenyalar algunes relacions simbiòtiques o sinèrgiques que podrien resultar d'interès: les pluges fan possible el rierol. El rierol crea un bon ambient per l'arbre. L'arbre floreix. Les abelles liben aquestes flors, recol·lectant el nèctar amb el qual produeixen la mel i el pol·len d'on obtenen les proteïnes, oligoelements i vitamines. Alguns biòlegs descriuen com superorganisme als ens complexos que operen en una relació de cooperació mútua.
Alguns fins i tot sostenen que tot el que es veu és un immens superorganisme, on fins i tot els virus tenen relació amb la vida de tot el conjunt, del qual forma part l'espècie humana. Aquesta teoria es denomina hipòtesi de Gaia. Es pot aplicar el concepte de superorganisme de manera laxa a qualsevol sistema d'informació que funcioni amb supòsits d'intel·ligència col·lectiva o distribuïda on diferents agents col·laboren per a un objectiu comú que defineix les accions dels individus.

## Bibliografia

* Jürgen Tautz, Helga R. Heilmann: The Buzz about Bees - Biology of a Superorganism, 284 pàgines: Springer-Verlag 2008. (en anglès) ISBN 978-3-540-78727-3
* Bert Hölldobler, E.O. Wilson: "The Superorganism: The Beauty, Elegance, and Strangeness of Insect Societies", 576 pàgines: W.W. Norton, 2008. (en anglès) ISBN 978-0-393-06704-0
* Kelly, Kevin (1994). Out of control: the new biology of machines, social systems and the economic world. Boston: Addison-Wesley, 98. (en anglès) ISBN 0-201-48340-8.
# Supernova impostora

Les supernoves impostores són les explosions estel·lars que semblen ser al principi un tipus de supernova, però en les que l'explosió no destrueix les seves estrelles progenitores. Com a tals, han de ser considerats una classe de noves molt fortes. També es coneixen com a supernoves de tipus V, anàlegs d'Eta Carinae, i les erupcions gegants de variables lluminoses blaves VLB.

## Aspecte, origen i pèrdua de massa

Les supernoves impostores apareixen com a supernoves molt febles de tipus espectral IIn, que tenen d'hidrogen en el seu espectre i línies espectrals estretes la qual cosa indica que les velocitats del gas són relativament baixes. Aquestes impostores superen els seus estats anteriors a l'explosió en moltes magnituds, amb un màxim típic de magnitud absoluta visual de -11 a -14. El mecanisme d'activació d'aquestes explosions roman explicació, encara que es creu que és causada per violació del límit clàssic de la lluminositat d'Eddington, iniciant una pèrdua de massa greu. Si la proporció d'energia radiada a l'energia cinètica es troba a prop de la unitat, com en Eta Carinae, llavors podem esperar una massa expulsada d'aproximadament 0,16 masses solars.

## Exemples

Alguns possibles exemples de supernoves impostores són l'erupció de 1843 d'Eta Carinae, P Cygni SN 1961V, SN 1954J, SN 1997bs i SN 2008S a NGC 6946, on es postula la detecció de progenitores supervivents.
Una supernova impostora va ser observada el 20 d'octubre de 2004 a la galàxia UGC 4904 per l'astrònom afeccionat Koichi Itagaki. Aquesta estrella VLB va explotar només dos anys després l'onze d'octubre de 2006 com la supernova SN 2006jc.

## Referències

* ↑ SN 2008S: A COOL SUPER-EDDINGTON WIND IN A SUPERNOVA IMPOSTOR (anglès)
* ↑ «NASA - Supernova Imposter Goes Supernova». Nasa.gov. [Consulta: 13 gener 2010].

## Enllaços externs

* Plana sobre Eta Carinae (castellà)
# Gynacantha chaplini

Gynacantha chaplini és una espècie de libèl·lula descrita del nord-est de Bangladesh.
L'espècie està anomenada en honor a l'actor i director britànic, Charles Chaplin, ja que la marca en forma de trapezi dels postfrons de la nova espècie s'assembla a l'icònic bigoti Chaplin.

## Referències

* 1 2 Khan, Md Kawsar «Gynacantha chaplini sp. nov., a new dragonfly from Bangladesh (Odonata: Aeshnidae)». Odonatologica, 50, 09-06-2021, pàg. 95-105. DOI: 10.5281/zenodo.4746248.
# Frans Peeraer

Frans Peeraer (15 de febrer de 1913 - 28 de març de 1988) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ Player page at rafcmuseum.be
* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Player page at fifa.com». Arxivat de l'original el 2015-02-14. [Consulta: 13 gener 2018].
# Documenta Balear

Edicions Documenta Balear és una editorial independent fundada l'any 1991. Té la seu social al carrer de Sant Miquel, 5, 1r, 07002 Palma (Illes Balears). La seva línia editorial està centrada en la divulgació de la història de les illes Balears, l'assaig i l'edició acadèmica. El 2013 l'editorial se sumà al grup d'editorials de promoció de Llegir en Català. Entre les primeres col·leccions destaquen Menjavents i Quaderns d'Història Contemporània de les Balears. Posteriorment inauguraren col·leccions com La Guerra Civil a Mallorca, Poble a Poble i Bri. El 2010 s'estrenaren en la literatura infantil amb la col·lecció Cuca de Suro. També editen col·leccions en llengües diferents del català.
L'1 de gener de 2021 tenia un catàleg de més de 730 títols.

## Referències

* ↑ Arnau i Segarra, Pilar «L'edició a Mallorca: un cop d'ull a les primeres editorials de la democràcia». Serra d'Or, 539, 2004, pàg. 50-53 [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ Alzamora, Sebastià «L'edició en català a Mallorca: els comptes no surten /». Serra d'Or, 435, 1996, pàg. 51-54 [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ «Documenta Balear y El Gall se suman al grupo de «promoción» Llegir en Català». Ultima Hora, 28-09-2013 [Consulta: 31 juliol 2014]. Arxivat 10 August 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-08-10. [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ «Enric Casasses inaugura la col·lecció Cuca de Suro». Vilaweb, 31-12-2010 [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ «Documenta Balear publica poemes balears en anglès». Vilaweb, 20-02-2003. [Consulta: 25 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial