OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manés de Guzmán

Manés de Guzmán (Caleruega, Burgos, 1170 - 1234) fou un dominic castellà, germà de sant Domènec de Guzmán. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Manés era el segon fill de Félix de Guzmán i de Juana Garcés, i germà gran de Domingo de Guzmán. Fou educat pels seus pares i el seu oncle Gonzalo d'Aza a Gumiel de Izán. Va voler entrar a un monestir cistercenc de la comarca, San Pedro de Gumiel de Izán, però no pogué.
Marxà a França amb el seu germà Domènec, i hi predicà contra l'heretgia albigesa. Quan Domènec fundà l'Orde de Predicadors, Manés en fou un dels primers membres; de tarannà introvertit i humil, ajudà el seu germà en la consolidació i expansió de l'orde.
El 15 d'agost de 1217, Domènec manà els frares de Prouille que es dispersessin per tot Europa i s'hi establissin, fent créixer l'orde, ja confirmada pel papa Honori III. Manés fou enviat a París amb altres frares castellans i hi col·laborà en la fundació del convent de Saint-Jacques. Domènec l'envià de retorn a Castella, amb el frare Miguel de Fabra, per consolidar les noves cases de l'orde, i en 1219 l'encarregà l'assistència a les monges dominiques de Madrid.
Després de la mort i canonització del seu germà (3 de juliol de 1234), tornà a Caleruega per impulsar la construcció d'una església al lloc de naixement del nou sant, que després seria un monestir de monges. Va morir a Caleruega i fou sebollit al panteó familiar del monestir cistercenc de San Pedro de Gumiel de Izán.

## Veneració

La seva vinculació a Sant Domènec i els inicis de l'orde van fer que fou venerat des d'aviat i s'atribuïssin miracles a la seva intercessió. La seva tomba fou traslladada a l'altar major de l'església, on un reliquiari portava la inscripció: "Sancti Mamerti Ordinis Praedicatorum, Fratris Sancti Dominici de Caleruega in Hispania". La desamortització de 1835 va fer que es perdessin les relíquies, llevat de part del crani que conservaren les dominiques de Caleruega. Sembla que llavors el procurador general de l'orde, Vicente Sopeña, les portà a Barcelona, però que hi desaparegueren durant la crema de convents de 1835.
El culte fou local, centrant-se a Caleruega i Gumiel. En ésser beatificada la seva mare per Lleó XII, el rei Ferran VII d'Espanya demanà al papa la confirmació del culte del seu fill Manés, i Gregori XVI, successor de Lleó XII, el beatificà en 1834.

## Vegeu també

* Joana d'Aza

## Enllaços externs

* "Manes de Guzmán y Aza, hermano de Santo Domingo de Guzmán", biografia Arxivat 2010-12-04 a Wayback Machine.
* Manés de Guzmán.
# Hamgyong del Sud

Hamgyong del Sud (en coreà: 함경남도 Hamgyŏng-namdo) és una província de Corea del Nord. La província va ser formada en l'any 1896, a partir de la meitat sud de l'antiga província de Hamgyong, sent província de Corea del Sud fins a 1945, pertanyent des de llavors a Corea del Nord. La seva capital és Hamhung.

## Geografia

La província limita amb Ryanggang al nord, Hamgyong del Nord al nord-est, Kangwon al sud, i P'iŏngan del Sud a l'oest. A l'est de la província està el mar del Japó.

## Organització administrativa

Hamgyong del Sud està dividida en 4 ciutats, 2 districtes i 15 comtats

### Ciutats

* Hamhung-si (함흥시; 咸興市)
* Sinp'o-si (신포시; 新浦市)
* Tanch'ŏn-si (단천시; 端川市)

### Districtes

* Sudong-ku (수동구; 水洞區)
* Kumho-chigu (금호지구; 琴湖地區)

### Comtats

* Changjin-gun (장진군; 長津郡)
* Chongpyong-gun (정평군; 定平郡)
* Hamju-gun (함주군; 咸州郡)
* Hochon-gun (허천군; 虛川郡)
* Hongwon-gun (홍원군; 洪原郡)
* Kowon-gun (고원군; 高原郡)
* Kumya-gun (금야군; 金野郡)
* Pujon-gun (부전군; 赴戰郡)
* Pukchong-gun (북청군; 北靑郡)
* Ragwon-gun (락원군; 樂園郡)
* Riwon-gun (리원군; 利原郡)
* Sinhung-gun (신흥군; 新興郡)
* Toksong-gun (덕성군; 德城郡)
* Yonggwang-gun (영광군; 榮光郡)
* Yodok County-gun (요덕군; 耀德郡)
# Vieux-Port (Eure)

Vieux-Port és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vieux-Port era de 63 persones. Hi havia 29 famílies de les quals 13 eren unipersonals (13 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 67 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família i 35 eren segones residències. 65 eren cases i 1 era un apartament. Dels 31 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 9 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vieux-Port el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 25 eren actives i 13 eren inactives. De les 25 persones actives 24 estaven ocupades (14 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 home). De les 13 persones inactives 5 estaven jubilades i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una empresa de construcció.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vieux-Port a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vieux-Port a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Maresia

Maresia és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia.
Consta de 5 a 15 espècies de plantes de sòls arenosos de la regió mediterrània i de les terres àrides veïnes.
Als Països Catalans és autòctona l'espècie Maresia nana.

## Algunes espècies

| Maresia arenaria Maresia binervis Maresia crenulata Maresia doumetiana Maresia exacoides | Maresia lacera Maresia littorea Maresia longistyla Maresia malcolmioides Maresia malcomioides | Maresia meyeri Maresia nana Maresia pulchella Maresia pygmaea Maresia ramosissima |

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Enllaços externs

* Plant systematics.
* PPP-index.
* The International Plant Names Index.
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine..
# Hendrik van den Broeck

Hendrik van den Broeck (conegut també com a Nicolas Hendrik, Henricus van Mechelen, Arrigo Fiammingo, Enrique Flamenco, Enrique de Malinas) (Malines,~ 1519– Roma, 28 de setembre del 1597) era un pintor flamenc.

## Biografia

Era germà de l'escultor Willem van den Broeck i del pintor Crispin van den Broeck. El seu primer mestre va ser probablement el seu pare, i també va ser deixeble de Frans Floris de Vriendt i va estudiar i impartir classes a l'Accademia di San Lucca. Participà a la decoració de la Capella Sixtina o la Biblioteca Vaticana.
Viatjà per Nàpols, Florència, Umbria i Roma, treballà amb Giorgio Vasari i Cesare Nebbia.

## Notes

* ↑ «Ontdek schilder, hofkunstenaar, glasschilder Hendrick van den Broeck» (en neerlandès). Netherlands Institute for Art History. [Consulta: 28 gener 2021].
# Marquesat de Palmerola

El Marquesat de Palmerola és un títol nobiliari concedit el 7 de juny de 1767 pel rei Carles III a favor de Francesc Xavier Despujol i d'Alemany-Descatllar, baró de Montclar. La seva denominació fa referència a l'antic municipi de Palmerola (Les Llosses, Ripollès), del qual els avantpassats de Francesc Xavier Despujol i d'Alemany-Descatllar, n'eren senyors.

## Marquesos de Palmerola

| | Titular | Període |
| Creació per Carles III |||
| I | Francesc Xavier Despujol i d'Alemany-Descatllar | 1767-1809 |
| II | Francesc Despujol i de Vilalba | |
| III | Ramon Despujol i de Vilalba | |
| IV | Josep Maria Despujol i Ferrer de Sant Jordi | |
| V | Ignasi Maria Despujol i Dusay | |
| VI | Josep Maria Despujol i Ricart | |
| VII | Ignasi Despujol i Burgoyne | |

## Referències

* ↑ «Francesc Xavier Despujol i d'Alemany-Descatllar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Els marquesos de Palmerola». palmarola.cat. Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 29 juny 2016].
# Hermenegildo Giner de los Ríos

Hermenegildo Giner de los Ríos (Cadis 1847 - Granada, 1923) va ser un pedagog, publicista i polític espanyol vinculat a la Institución Libre de Enseñanza fundada pel seu germà Francisco, diputat per Barcelona a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Va estudiar Dret i va ser professor en diversos Instituts de Batxillerat de diferents ciutats, sent separat de la càtedra durant la Restauració en 1875, juntament amb altres professors liberals. A l'any següent, juntament amb el seu germà i la majoria de professors depurats, va col·laborar en la fundació de la Institución Libre de Enseñanza.
Va renovar l'ensenyament de la Literatura Espanyola; els seus textos de Literatura inicien els alumnes en la lectura per a conèixer, però també per a sentir i voler, plantejant una assignatura oberta a l'estudiant. Les seves obres més conegudes són Teoría del Arte e Historia de las Bellas Artes en la antigüedad, Principios de Literatura i Manual de Estética, orientades a l'ensenyament, i va contribuir poderosament a la fonamentació científica d'aquesta disciplina. Va traduir les obres de Hegel Estética i Lecciones sobre la estética, i les de Wilhelm Tiberghien La enseñanza obligatoria, Moral elemental para uso de las escuelas i Krause i Spencer. Seguidor de Krause, va publicar en 1874 Lecciones sumarias de Psicología, el més important dels treballs sobre psicologia escrits en castellà en el segle xix.
Militant del Partit Republicà Radical, va ser regidor de l'Ajuntament de Barcelona el 1903 i posteriorment diputat a Corts en les legislatures de 1907, 1910, 1914 i 1916.

## Referències

* ↑ López Casimiro, 2011, p. 186.
* ↑ «Giner de los Ríos, Hermenegildo. 46. Elecciones 8.5.1910». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Giner de los Ríos, Hermenegildo. 47. Elecciones 8.3.1914». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Giner de los Ríos, Hermenegildo. 48. Elecciones 9.4.1916». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.

## Enllaços externs

* Viqueira, J. Vicente La Psicología Contemporánea
* Caballero, María Rosario Resumen de El primer Manual de Historia del Arte con destino al Bachillerato
* «Hermenegildo Giner de los Ríos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Obres d'Hermenegildo Giner de los Ríos a la Biblioteca Virtual de Andalucía
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Marquesat de Casa Pinzón

El Marquesat de Casa Pinzón és un títol nobiliari pontifici creat el 30 de juny de 1927 pel Papa Pío XI a favor de Rafael del Rio i del Val, Pinzón i Escobar († 7 de juliol de 1953). Va ser advocat i polític monàrquic, tinent alcalde de l'ajuntament de Barcelona -sent Alcalde el Baró de Viver durant l'època de Miguel Primo de Rivera A ell se li deu el pont sobre el riu Ripoll, actual carretera C-17. Va presidir el Cercle de la «Unió Monàrquica Nacional» de Barcelona en 1931. Era gendre de Mariano Carbonell, primer industrial d'oli elaborat a Espanya amb olis vegatales ("Olis Carbonell").
El primer marquès de Casa-Pinzón era descendent directe per part de la seva àvia paterna de Martín Alonso Pinzón, qui va proporcionar les caravel·les i els seus tripulants a Cristóbal Colón per realitzar el viatge del descobriment d'Amèrica en 1492. Per la seva valuosa col·laboració, els Reis Catòlics van atorgar a Pinzón una escut d'armes amb la llegenda «A Castella i a León, nou món va donar Pinzón».
Va ser membre del Consell d'Adminsitració de la Caixa de Barcelona.
Distincions: Cambrer secret de capa i espasa de La seva Santedat; Gentilhome de cambra amb exercici; Gran Creu de l'Ordre del Sant Sepulcre; Cavaller dels Capítols de Castella, Aragó, Catalunya i Balears; Infanzón d'Illescas; Comendador d'Isabel la Catòlica; Comendador amb placa de l'ordre del Crist de Portugal.

## Marquesos de Casa Pinzón

* Rafael del Río i del Val, I marquès de Casa Pinzón
* Va casar amb Carolina Carbonell i Sánchez-Madueño, filla de l'industrial Mariano Carbonell (Olis Carbonell).
    Li va succeir la seva filla:
* Carolina del Río Carbonell, II marquesa de Casa Pinzón
* Va casar amb Pablo de Figuerola-Ferretti i Pena, IV comte de Figuerola
    Li va succeir la seva filla:
* Carolina Figuerola-Ferretti i del Riu, III marquesa de Casa Pinzón, V comtessa de Figuerola

## Referències

* ↑ Diari "La Vanguardia", 1 de gener de 1931, página 8, Noticia sobre el Círculo de la «Unión Monárquica Nacional».
* ↑ Diari "La Vanguardia", 19 de juny de 1927, pàgina 15 Ecos de sociedad.
* ↑ Diari "El País", 30/07/1989, Entre Espartero y la huelga general de 1902.
* ↑ Diari "ABC", 8 de juliol de 1953, edició del mati, pàgina 24.
* ↑ Carta de sucesión de este último título: 3 de octubre de 1988.
# Martina Grimaldi

Martina Grimaldi (Bolonya, 28 de setembre de 1988) és una nedadora italiana que va guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres 2012.
Va disputar campionats mundials i europeus, fins que en 2008 va fer el seu debut olímpic, als Jocs Olímpics de Pequín 2008. Va nedar la prova de la marató de 10 km en aigües obertes, on va quedar dècim després de fer un temps d'1:59:40.7. Quatre anys després, va nedar als Jocs Olímpics de Londres 2012. Va nedar de nou en la prova de marató 10 km. Aquesta vegada va rebaixar la marca de Pequín en dos minuts, la qual cosa li va atorgar la medalla de bronze quedant després d'Éva Risztov i Haley Anderson.

## Referències

* ↑ «Swimming,marathon 10 km women» (en anglès). Olympic, 2012. [Consulta: 20 febrer 2015].
# Hera Björk

Hera Björk (Reykjavík, 29 de març de 1972) és una cantant islandesa. És coneguda per representar Islàndia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2010 amb la cançó "Je ne sais quoi", on va quedar 19a, i al Festival de Viña del Mar 2013 amb la cançó "Because You Can", on va guanyar a la categoria de millor cançó.
Va ser seleccionada entre els concursants de Söngvakeppnin 2024, la final nacional islandesa per al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2024, amb la cançó "Við förum hærra". Es va classificar per a la final i va guanyar amb la versió en anglès, amb la qual va representar a Islàndia en el concurs per segona vegada, però no es va classificar per a la final.

## Referències

* ↑ «Viña 2013». . Arxivat 5 de març 2013 a Wayback Machine.
* ↑ Aradóttir, Júlía. «Þessi tíu lög verða í Söngvakeppninni 2024» (en islandès). ruv.is. RÚV, 27-01-2024. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Justicia, Fran. «Hera Björk, Bashar Murad y Sigga Ózk son los últimos clasificados para la gran final del Söngvakeppnin 2024» (en espanyol europeu). ESCplus España, 24-02-2024. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «New heights for Iceland - Hera Björk wins 'Söngvakeppnin' with 'Scared Of Heights'». Eurovision.tv. EBU, 02-03-2024. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ Guðmundsdóttir, Ingibjörg Sara. «RÚV sendir Heru í Eurovision». ruv.is. RÚV, 11-03-2024. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ «Eurovision 2024 Semi-Final Two Qualifiers» (en anglès). ESCXTRA.
# Mola de Telles

La Mola de Telles és un cim de 172 metres que es troba al municipi d'Alcanar, a la comarca del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Stàraia Kop

Stàraia Kop (en rus: Старая Копь) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2017 tenia 298 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# El Negrell

El Negrell és una muntanya de 1.345 metres que es troba al municipi de la Sénia, a la comarca del Montsià. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 242157001).
Aquest cim està inclòs a la Llista dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Llista dels 100 cims de la FEEC». Federació d'Entitats Escursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 febrer 2018].
# E134

La ruta europea E134 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Haugesund i finalitza a Drammen, en direcció est/oest. Té una longitud de 402 km. Té una orientació d'est a oest i travessa Noruega.
# E16

* No s'ha de confondre amb E016.
La ruta europea E16 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Londonderry (Irlanda del Nord) i finalitza a Oslo (Noruega). Té una longitud de 1180 km. Creua el nord d'Irlanda, l'Escòcia i Noruega. Passa a través de Glasgow, Edimburg, s'uneix a Bergen en ferri, Voss, mitjançant el Túnel de Lærdal (el túnel més llarg del món) i finalitza a Sandvika, als afores d'Oslo. El 2010 es va decidir ampliar a l'est de la regió d'Oslo a Kongsvinger, Torsby, Malung, Borlänge i a Gävle a Suècia.
# Mainfridux

Mainfridux fou un comte i marquès de Toscana nomenat per Lotari I.
Només es coneix per una moneda que en un costat indica el seu nom i el de Lucca, i a l'altra "I IMPERATOR" i el monogramma de Lotari I. Hauria estat nomenat cap al 833 o 834 per Lotari quan Bonifaci es va decantar pel seu pare Lluís el Pietós i hauria governat durant menys de cinc anys. Després apareix al seu lloc Aganus (Agà) o Aganonus (Aganó), esmentat a partir de 838.

## Referències

* Miscellanea di archeologia, storia e filologia dedicata al Prof. Antonino Salinas nel LX anniversario del suo insegnamento accademico
# Lux (desambiguació)

«Lux» té aquests significats:
* lux (símbol: lx) és una unitat de mesura de la il·luminació
* Toponímia:
** Lutz (Alta Garona), Lux en francès, municipi francès de l'Alta Garona
** Lux (Costa d'Or), municipi francès de Costa d'Or
** Lux (Saona i Loira), municipi francès de Saona i Loira
* Biografies:
** Anton Erwin Lux (1847 - 1908), militar austríac
** Éric Lux (s. XX), empresari luxemburguès
** Germán Darío Lux (n. 1982), futbolista argentí
* Altres:
** Lux (revista), revista catalana de fotografia (1916 - 1922)
** Premis LUX (cinema), atorgats pel Parlament Europeu des de 2007
** Premis LUX (fotografia), atorgats per l'Asociación de Fotógrafos Profesionales de España (AFP) des de 1993
# Margarida, comtessa d'Anjou

* No s'ha de confondre amb Margarida d'Anjou.
Margarida d'Anjou (1272 - París, 31 de desembre de 1299) fou comtessa d'Anjou i Maine (1290-1299) per dret propi i comtessa de Valois, Alençon i Perche per casament.
Nascuda el 1272, era filla del rei Carles II de Nàpols i la seva esposa Maria d'Hongria. Era neta per línia paterna del duc Carles I d'Anjou i la comtessa Beatriu I de Provença, i per línia materna d'Esteve V d'Hongria i Elisabet Cuman. Fou germana dels reis Carles I d'Hongria i Robert I de Nàpols. El seu pare li concedí com a dot el comtat d'Anjou i Maine el 1290 en casar-se amb el comte de Valois.
Ella cedí els seus drets sobre el comtat al seu marit, amb el qual va cogovernar-lo fins a la seva mort. Es casà el 16 d'agost de 1290 a Corbeil amb el comte de Valois Carles I de Valois. D'aquesta unió nasqueren:
* la princesa Isabel (1292-1309), casada el 1297 amb Joan III de Bretanya
* el príncep Felip VI de França (1293-1350), rei de França i primer monarca de la Dinastia Valois
* la princesa Joana de Valois (1294-1342), casada amb el comte Guillem III d'Hainault
* la princesa Margarida de Valois (1295-1342), casada el 1310 amb el comte Guiu I de Blois-Chatillon
* el príncep Carles II d'Alençon (1297-1346), comte d'Alençon
* la princesa Caterina de Valois (1299-morta jove)

## Referències

* ↑ Commire i Klezmer, 1999, p. 94.
* ↑ Wood, 1966, p. 42-43.
* 1 2 3 Morrison i Hedeman, 2010, p. 4.
* ↑ Warner, 2017, p. 13.
* ↑ Warner, 2017, p. 14.

## Bibliografia

* Women in World History: Maa-Mei. Yorkin Publications, 1999.
* Morrison, Elizabeth; Hedeman, Anne Dawson. Imagining the Past in France: History in Manuscript Painting, 1250-1500. J. Paul Getty Museum, 2010.
* Warner, Katheryn. Isabella of France, The Rebel Queen. Amberley Publishing, 2017.
* Wood, Charles T. The French Apanages and the Capetian Monarchy: 1224-1328. Harvard University Press, 1966.
# Margarida (grup ecologista)

Margarida va ser un actiu moviment ecologista i antinuclear que amb una estructura assembleària desenvolupa les seves activitats i propostes en el context del País Valencià des de finals de 1976 fins als inicis de 1979.
El seu enfocament de l'activisme ecologista anava més enllà de la defensa del medi ambient per a proposar una reflexió crítica sobre els models socials, econòmics i culturals què incidien sobre la destrucció del planeta, però també sobre la qualitat de vida democràtica. Per això el seu eslògan de presentació era “Margarida, un col·lectiu per l'anihilació de tota forma de pol·lució” incorporant aquí una crítica global al capitalisme com a forma estructural de producció, consum i organització social.

## Història

En la primavera de 1977 un grup de joves es reuneixen en els locals del Departament de Sociologia de la Universitat de València, en el qual treballava Josep Vicent Marqués, amb la intenció de desenvolupar pràctiques de crítica i conscienciació sobre els perills de la central nuclear de Cofrents.
Va participar en el Congrés Constituent de la Federació del Moviment Ecologista i en els Acords de la Granja (17-18 setembre 1977), el Manifest amb el qual es va fer pública la filosofia del Moviment Ecologista.
Va participar també en les Jornades Internacionals Antinuclears, celebrades al setembre de 1980.

## Referències

* ↑ VARILLAS, BENIGNO «Los ecologistas se federaron para evitar que sus acciones fueran capitalizadas por los partidos políticos». El País, 05-08-1980, pàg. Este artículo apareció en la edición impresa del lunes, 04 de agosto de 1980.
* ↑ Cano, Rafel «Associacionisme ecologista a la Vall d'Albaida». Associacionisme ecologista a la Vall d'Albaida, 19-05-2021, pàg. 46/50.
* ↑ Arnal, CARLES. CAL QUE FLORESQUEN MIL MARGARIDES. De l'ecologisme a l'ecologia política al País Valencià. De la reivindicació al govern. (en catsalà). DNPQ, p. 384. ISBN 978-84-122290-6-6.
* ↑ Marqués. TOTS ELS COLORS DEL ROIG. 3i4, 10/12/1998, p. 276. ISBN 978-84-7502-513-1.
* ↑ Marqués, Josep Vicent «Margarida, y ahora usted». Valencia Semanal, 04-02-1979.
* ↑ «Josep Vicent Marquès. No olvidamos» (en castellà). Ecologistas en acción, 05-05-2008. [Consulta: 19 /maig/2021].
* ↑ «Los ecologistas se federaron para evitar que sus acciones fueran capitalizadas por los partidos políticos». El País, 04 agost 1980., pàg. edición impresa del lunes, 04 de agosto de 1980..
* ↑ «Nuclear Power Station in Cofrents, Valencia, Spain» (en anglés). Environmental Justice Atlas. [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ «Reunión en Basilea de organizaciones antinucleares de todo el mundo». El País, 09-09-1980.
[1]Marqués situa l'acte fundacional informal del nou grup ecologista en un restaurant de València, “Los Viñales” a primeries del mes de gener de 1977. Josep Vicent Marqués: Tots els colors…, p. 228.