OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zawila

Zawila o Zuwayla (àrab: زويلة, Zawīla o Zuwayla) fou la capital medieval islàmica del Fezzan, avui a Líbia.
No existia el 666/667 quan Uqba ibn Nafi va passar prop del lloc. Fou fundada probablement a l'inici del segle viii i a mitjan segle ja ere el centre de la regió; estava sota domini dels amazics hawwara, que seguien les doctrines ibadites.
El primer imamat ibadita de Tripolitana fou eliminat pel general abbàssida Muhammad ibn al-Ashath al-Khuzai que va enviar un contingent a Zawila, i el cap local de Zawila, Abd Allah ibn Hayyan al-Ibadi va resultar mort i la ciutat fou ocupada. Però les doctrines no foren extirpades.
A l'època dels rustàmides Zawila va caure sota control de l'imam de Tahart al límit de la seva zona d'influència. Al segle ix hi van arribar ibadites procedents de Khorasan i Bàssora i altres regions allunyades i van portar una notable erudició ibadita. El 918/919 després de la caiguda de Tahart, els Banu Khattab van establir una dinastia ibadita independent amb centre a Zawila que va subsistir fins al segle XII. En aquest temps Fezzan va estar dividit en dues entitats: la part occidental formava l'imamat de Djarma (Garama), mentre l'oriental formava l'imamat de Zawila; la segona era la més important i rica però les dues seguien sent ibadites. L'economia de Zawila descansava en el comerç trans-saharià a través de Kuwar cap al llac Txad i Kanem; es comerciava amb esclaus principalment, però també altres mercaderies. La població era de majoria amaziga amb una notable minoria de sudanesos negres que parlaven el teda o el kanuri.
A partir del segle xi bandes procedents del Kanem van atacar Zawila i la van debilitar i finalment la dinastia Banu Khattab fou enderrocada el 1176/1177 per l'armeni Sharaf al-Din Qaràqux, un teòric general dels aiúbides d'Egipte. Qaràqux va dominar el Fezzan i Tripolitana però en les lluites de l'època en les quals els mallorquins Banu Ghaniya van tenir el paper principal, Zawila va seguir perdent pes i la major part del Fezzan va acabar en mans de Kanem al final del segle XII. Els sobirans de Kanem van establir la seva capital a Traghan a uns quilòmetres a l'oest de Zawila.
Kanem va governar al Fezzan tot el segle xiii, però al segle xiv els governadors locals, els Banu Nasur, es van fer independents. Al segle xv els hàfsides hi van imposar sovint la sobirania i Zawila va recuperar la condició de capital; al mateix temps els disturbis a Kanem va provocar el descens del comerç transaharià; quan aquest es va recuperar Zawila ja havia perdut la seva importància. A l'inici del segle xvi va agafar el poder la dinastia Awlad Muhammad que va establir la seva capital a Murzuk a l'oest de Zawila. Aquesta ciutat es va despoblar i va quedar a l'oblit.

## Bibliografia

* Ettore Rossi: Storia di Tripoli edella Tripolistania dalla conquista araba el 1911. Ediziona Postuma a dimaria Nallino. (Pubblicazioni dell'Istituto per l'Oriente, Nr. 60.) xxii 398 pp. Roma: Istituto per l'Oriente, 1968
# Konevka

Konevka (en rus: Коневка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 4 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Rèbil

Rèbil (en llatí Rebilus) era un cognomen de família de la gens Canínia.
Alguns personatges de la família van ser:
* Gai Canini Rèbil (cònsol 45 aC), militar, i cònsol sufecte per un dia el 45 aC
* Gai Canini Rèbil (pretor), pretor el 171 aC
* Marc Canini Rèbil, ambaixador romà
* Gai Canini Rèbil (cònsol 12 aC), cònsol sufecte el 12 aC

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 641.
# Jean Rychner

Jean Rychner (Neuchâtel, 13 de gener de 1916 - Neuchâtel, 5 de juny de 1989) fou un romanista i medievalista suís.

## Vida i obra

Rychner es va llicenciar en lletres a la Universitat de Neuchâtel (1936) i després va estudiar a l'École des Chartes de París on es va diplomar el 1941 amb una tesi intitulada Martial d'Auvergne et les vigiles de Charles VII. De 1942 a 1945 va ser director adjunt de la biblioteca municipal de Neuchâtel i de 1946 a 1949 director de la Fondation suisse de la Cité universitaire a París. De 1949 fins a 1981 va ser catedràtic de llengua i literatura medieval franceses a la Universitat de Neuchâtel (on va ser també degà de 1955 a 1957 i vicerector de 1971 a 1975). Va ser director de la comissió filològica del Glossaire des patois de la Suisse romande de 1962 a 1974.
La seva recerca fou sobre literatura francesa medieval i edità diversos textos (com obres de Villon, els Lais de Maria de França, etc). És coneguda també la seva obra sobre l'estil de la cançó de gesta.
Va ser investit com a doctor honoris causa per les universitats d'Estrasburg, Ginebra i Lausana. Des de 1974 era membre associat de l'Académie royale de langue et de littérature françaises de Bèlgica.

## Publicacions

* (ed.) Martial d'Auvergne, Les arrêts d'amour, Paris 1951
* La chanson de geste. Essai sur l'art épique des jongleurs, Ginebra/Lille 1955, GInebra1999
* (ed. amb Paul Aebischer), Le lai de Lanval, Ginebra/Paris 1958
* Contribution à l'étude des Fabliaux. Variantes remaniements dégradations, 2 vol., Ginebra, 1960, 1974
* (ed.), Les XV joies de mariage, Ginebra/París 1963, 1967, Ginebra 1999
* (ed.), Les lais de Marie de France, París 1966, 1983
* L'articulation des phrases narratives dans la "Mort Artu". Formes et structures de la prose française médiévale, Ginebra 1970
* (amb Albert Henry), Le testament Villon, Le Lais Villon et Les Poèmes variés, 3 vol., Ginebra 1974, 1977, 1985
* (ed.) Du Bouchier d'Abevile. Fabliau du XIIe siècle, Ginebra 1975
* Du Saint-Alexis à François Villon. Etudes de littérature médiévale, Ginebra 1985
* La narration des sentiments, des pensées et des discours dans quelques oeuvres des XIIe et XIIIe siècles, Ginebra 1990

## Bibliografia

* Mélanges d'Etudes Romanes du Moyen Age et de la Renaissance offerts à Jean Rychner, ed. per André Gendre, Charles-Théodore Gossen, Georges Straka, in : Travaux de Linguistique et de Littérature (TraLiLi) 1978
* Michel Burger [Necrologia] in: Vox Romanica 48, 1989, p. 380-387 (amb una foto)
* Albert Henry [Necrologia] in: Bulletin de l'Académie royale de langue et de littérature française de Belgique 75, 1989, p. 350-359
* Michèle Robert in: Biographies neuchâteloises 5, 2008, p. 299-303
* Gilles Eckard in: Portraits de médiévistes suisses (1850-2000), ed. Ursula Bähler et al., Ginebra 2009, p. 281-301

## Enllaços externs

* Diccionari històric de Suïssa (consultable en alemany, francès i italià)
# Estadi Filip II

El Toše Proeski National Arena (en macedoni: Национална Арена Тоше Проески), conegut fins al 2019 com Estadi Filip II de Macedònia, és un estadi multifuncional de Skopje, capital de Macedònia del Nord. L'estadi fou construït el 1947 amb el nom de Gradski Stadion Skopje, però va ser reconstruït adoptant el nom de Filip II de Macedònia, pare d'Alexandre Magne i rei de Macedònia.
Té una capacitat per a 36.400 espectadors, i principalment es fa servir per a la pràctica del futbol, jugant habitualment els dos principals equips de la ciutat, el FK Vardar i el FK Rabotnički, així com la selecció de futbol de Macedònia del Nord.
El 8 d'agost de 2017 va acollir la 42a edició de la Supercopa de la UEFA, en la qual el Reial Madrid es va imposar per 2-1 al Manchester United FC.
L'abril de 2019 el govern de la República de Macedonia del Nord va decidir canviar nom de l'estadi en homenatge al popular cantant macedoni Toše Proeski, qui va morir en un accident de cotxe als 26 anys.

## Reconstrucció

La construcció de l'Estadi de la Ciutat de Skopje (en macedoni: Градски стадион Скопје, Gradski stadion Skopje) en la forma actual es va començar el 1978 (moment en què canvia el nom pel de Filip II). Es van necessitar dos anys per construir la tribuna sud, i la resta de la reconstrucció i ampliació no es va iniciar fins al gener del 2008, després d'un llarg retard en l'execució del projecte.
La construcció d'una nova grada nord es va acabar l'agost del 2009, estrenant-se el 2 d'agost, coincidint amb la celebració de la festa nacional de Macedònia, l'Ilinden. Deu dies després, el 12 d'agost, la selecció de futbol de Macedònia va jugar un partit amistós contra la selecció de futbol d'Espanya, vigents campions de l'Eurocopa 2008.
La reconstrucció de la base sud va començar el 2009, posant-se en funcionament el 30 de juliol del 2010, amb motiu del partit entre l'FK Rabotnicki i el Liverpool FC.
Actualment, la capacitat total de l'estadi és de 36.400 espectadors. El Filip II compta amb 494 localitats VIP, un espai reservat amb 245 seients per a comentaristes i una sala de premsa amb capacitat per a 141 periodistes.
La reconstrucció de l'estadi va costar, aproximadament, 51 milions d'euros, inversió realitzada pel govern macedoni, amb una suma de 625.000 euros aportats per la UEFA.

## Referències

* ↑ http://es.uefa.com/memberassociations/association=mkd/news/newsid=1623365.html
* ↑ Pàgina oficial de la UEFA
* ↑ «Partido Real Madrid - Man. Utd | Supercopa Europa 2018». [Consulta: 16 desembre 2019].
* ↑ «Не било мајтап: „Филип Втори“ и официјално преименуван во Арена „Тоше Проески“!» (en macedoni), 09-04-2019. [Consulta: 16 desembre 2019].
* ↑ http://www.as.com/futbol/articulo/dr-jekyll-mr-hyde/20090812dasdasftb_67/Tes
* ↑ http://macedoniaonline.eu/content/view/16139/2/%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Etheostoma jordani

Etheostoma jordani és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Alabama, Geòrgia i sud-est de Tennessee.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma gutselli

Etheostoma gutselli és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
# Estádio do Algarve

L'Estádio do Algarve és un estadi de futbol entre les ciutats de Faro i Loulé a Portugal.
Va ser construït amb motiu de l'Eurocopa de Futbol del 2004, essent inaugurat en un encontre entre el SC Farense i el Louletano l'1 de gener. Té capacitat per a 30.000 espectadors. És propietat dels ajuntaments de Faro i Loulé. Actualment no és utilitzat per cap club, degut als elevats costos. L'empresari Corrado Correggi ha fundat un nou club, l'Algarve United, i s'espera que en un futur pugui utilitzar-lo.
# Eriòfids

Eriophyidae és una família d'àcars amb més de 200 gèneres que són fitoparàsits i acostumen a causar agalles en les plantes o altres danys. Se n'han descrit unes 3.600 espècies però aquest nombre probablement només representa al voltant d'un 10% de les espècies existents. Són àcars pràcticament microscòpics i noméstenen dos parells de potes. Principalment es propaguen a través del vent. Algunes espècies representen un problema fitopatològic d'importànciaeconòmica però d'altres es fan servir com agents en el control biològic de plagues.

## Algunes espècies

* Abacarus hystrix, dels cereals
* Abacarus sacchari, de la canya de sucre
* Acalitus essigi, de les móres
* Aceria chondrillae, agent del control biològic contra Chondrilla juncea
* Aceria guerreronis, dels cocoters
* Aceria malherbae, contra la mala herba corretjola (Convolvulus arvensis)
* Eriophyes padi, del cirerer negre

## Aluns gèneres

* Abacarus
* Aberoptus
* Acalitus
* Acaphylla
* Acaphyllisa
* Acaralox
* Acarelliptus
* Acaricalus
* Aceria
* Achaetocoptes
* Acritonotus
* Aculochetus
* Aculodes
* Aculops
* Aculus
* Adenoptus
* Aequsomatus
* Anthocoptes
* Bariella
* Boczekiana
* Brachendus
* Calacarus
* Calepitrimerus
* Callyntrotus
* Cecidophyes
* Cecidophyopsis
* Cisaberiptus
* Colomerus
* Coptophylla
* Cosetacus
* Criotacus
* Cupacarus
* Cymoptus
* Dichopelmus
* Ditrymacus
* Epitrimerus
* Eriophyes
* Gilarovella
* Glyptacus
* Keiferella
* Leipothrix
* Liroella
* Mesalox
* Metaculus
* Monochetus
* Neooxycenus
* Neotegonotus
* Oxycenus
* Paraphytoptus
* "Pentamerus" Roivainen, 1951 (non Sowerby, 1813: preoccupied)
* Phyllocoptes
* Phyllocoptruta
* Platyphytoptus
* Reckella
* Shevtchenkella
* Stenacis
* Tegolophus
* Tegonotus
* Tegoprionus
* Tetra
* Tetraspinus
* Thamnacus
* Tumescoptes
* Vasates

## Referències

* Digital museum of Nature: Classification of Eriophyoid Mites Arxivat 2006-01-12 a Wayback Machine.
* Joel Hallan's Biology Catalog: Eriophyidae

## Enllaços externs

* Acalitus vaccinii, blueberry bud mite on the UF / IFAS Featured Creatures Web site
* Acathrix trymatus, a coconut mite on the UF / IFAS Featured Creatures Web site
* Aceria guerreronis , a coconut mite on the UF / IFAS Featured Creatures Web site
# Etheostoma lemniscatum

Etheostoma lemniscatum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot assolir els 5,4 cm de llargària màxima. L'aleta pectoral dels mascles reproductors presenta una franja fosca.

## Hàbitat

És d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat, el qual ocupa un sol tram de riu, arbrat, de 19 km de llarg i 30-50 m d'amplada, i que flueix a través d'una gola fonda amb gorgs formats per grans roques i un llit rocallós compost per còdols i grava. Es troba a un tram de 19 km del riu Cumberland entre Tennessee i Kentucky als Estats Units.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la sedimentació i la contaminació causades per les extraccions mineres. Hom calcula que el nombre total d'individus en l'àrea de distribució és de només 300-600.

## Observacions

Etheostoma lemniscatum, Etheostoma marmorpinnum i Etheostoma sitikuense foren inclosos dins Etheostoma percnurum fins que varen ésser elevats a espècies diferents per Blanton i Jenkins. És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Blanton, R. E. i R. E. Jenkins, 2008. Three new darter species of the Etheostoma percnurum species complex (Percidae, subgenus Catonotus) from the Tennessee and Cumberland river drainages. Zootaxa 1963:1-24.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Eisenhour, D. J. i B. M. Burr, 2000. Conservation status and nesting biology of the endangered duskytail darter, Etheostoma percnurum, in the Big South Fork of the Cumberland River, Journal of the Kentucky Academy of Science 61:67-76.
* ↑ Aquatic Fauna of the Cumberland (anglès)
* ↑ Federally Listed Species in Kentucky Arxivat 2010-11-12 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Burr, B. M. i M. L. Warren, Jr., 1986. A distributional atlas of Kentucky fishes. Kentucky Nature Preserves Commission, Scientific and Technical Series 4. 398 pàgines.
* ↑ NatureServe (anglès)

## Bibliografia

* Davis, Johnathan G.; Cook, S. Bradford «Habitat Use of the Tuxedo Darter (Etheostoma lemniscatum) at Macrohabitat and Microhabitat Spatial Sclaes» (en anglès). Journal of Freshwater Ecology, 25, 3, 01-09-2010, pàg. 321–330. DOI: 10.1080/02705060.2010.9664374. ISSN: 0270-5060.
* State Natural Heritage Data Centers, 1996. Aggregated element occurrence data from all U.S. state natural heritage programs, including the Tennessee Valley Authority, Navajo Nation and the District of Columbia: Export of freshwater fish and mussel records from the Tennessee Valley Authority in 1997. Science Division, The Nature Conservancy.
* U.S. Fish and Wildlife Service (USFWS), 1993. Determination of endangered status for the duskytail darter, paleozone shiner and pygmy madtom. Federal Register 58(79):25758-63.
* U.S. Fish and Wildlife Service (USFWS), 1993. Duskytail darter recovery plan. Atlanta, Geòrgia. 25 pàgines.
# Etheostoma lugoi

Etheostoma lugoi és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit per Steven M. Norris i W.L. Minckley el 1997.

## Morfologia

Les femelles poden assolir uns 3,8 cm de longitud total, els mascles 3,5 cm.

## Distribució

Viu en zones riberenques de la regió de Chihuahuan al Mèxic. La sobreexplotació de l'aigua de superfície i dels aqüífers. El seu hàbitat a les riberes és infestat per la canya comuna (Arundo donax), que hi és invasora i per l'igualment invasor depredador Hemichromis guttatus.

## Referències

* ↑ Norris, S.M.; Minckley, Wendell L. «Two new species of Etheostoma (Osteichthyes: Percidae) from Central Coahuila, Northern Mexico» (en anglès). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 8, 2, 1997, pàg. 159-176.
* 1 2 «Etheostoma lugoi Norris & Minckley, 1997» (en anglès). FishBase. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Contreras MacBeath, T. «Etheostoma lugoi» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species, 2019 [Consulta: 30 novembre 2022].
# Etheostoma lachneri

Etheostoma lachneri és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica: Alabama.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Powers, S.L. i R.L. Mayden, 2003. Etheostoma cervus: A new species from the Forked Deer River system in western Tennessee with comparison to Etheostoma pyrrhogaster (Percidae: Subgenus Ulocentra). Copeia (3):576-582.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eugène Prévost

Eugène Prévost (Champdôtre, 1863 - 1961) va ser un ciclista francès que va córrer entre 1896 i 1904.
Durant aquests anys aconseguí 1 victòria, en la primera edició de la París-Tours, el 1896.

## Palmarès

* 1896
** 1r a la París-Tours
* 1904
** Abandona (1a etapa) al Tour de França
# Església de Sant Pere Pescador

«Església de Sant Pere Pescador» té aquests significats:
* Església de Sant Pere de Sant Pere Pescador
* Església de Sant Pere Pescador (Calafell)
# Església de Sant Pere de Petra

L'església parroquial de Sant Pere és un edifici religiós majoritàriament d'estil gòtic que està situada a l'extrem nord de la vila, just al cap del carrer Major de Petra.
L'església és un monument gòtic, edificat paradoxalment, durant els períodes del renaixement i del barroc, entre els segles xvi i xvii. L'inici de la construcció es data al segle xiv a partir dels models gòtics imperants a l'època i sobre el solar de la primitiva església, que ja es troba documentada el 1248 sota la mateixa advocació de Sant Pere.
Les dimensions i la perfecció d'aquest temple ens demostren que Petra va ser un poble molt pròsper en èpoques passades.

## Galeria Fotogràfica

* Vista de lluny
* Façana Lateral

## Notes

* ↑ Església parroquial de Sant Pere a Visit Petra
* ↑ Petra a viagallica.com

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament de Petra Arxivat 2010-10-29 a Wayback Machine.
# Evelyn McHale

Evelyn McHale (1924 - Nova York, 1 de maig de 1947) va ser una suïcida de l'Edifici Empire State. Amb només 23 anys, es va llançar al buit des del mirador situat a la planta 83. Mai es van saber els motius que la van portar a prendre aquesta determinació. Segons va declarar el seu promès, el 30 d'abril Evelyn es va acomiadar d'ell: «...tan feliç com qualsevol noia a punt de casar-se» i va tornar amb tren a Nova York l'endemà. El dia 1 de maig, poc abans de les 10:30 hores, McHale va entrar a l'emblemàtic Empire State i va comprar una entrada pel mirador ubicat al pis 86 del gratacels, per a després llançar-se al buit i impactar contra el sostre d'una limusina pertanyent a l'Organització de les Nacions Unides a l'interior de la qual no hi havia ningú en aquell moment i que es trobava estacionada a l'entrada de l'edifici. Després de l'incident, l'estudiant de fotografia, Robert C. Wiles, que va escoltar l'impacte, va sortir al carrer i va captar la imatge de la jove.La fotografia va ser publicada el 12 de maig a la pàgina 43 de la revista Life amb el títol de "El suïcidi més bell." La nota de suïcidi de McHale deia:
| « | Ell està molt millor sense mi... jo mai seré una bona esposa per a ningú... | » |
Es fa referència a Evelyn McHale a la cançó Shatter me with hope del grup de rock finès HIM, present en el seu àlbum Screamworks: Love in Theory and Practice i també a la cançó Jump They Say de l'artista anglès David Bowie.

## Referències

* ↑ Cosgrove, Ben. «'The Most Beautiful Suicide': A Violent Death, an Immortal Photo». TIME.com. Arxivat de l'original el 2019-05-05. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ 99, Codex. «Evelyn McHale». www.codex99.com. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ «The Most Beautiful Suicide - Evelyn McHale leapt to her death from the Empire State Building, 1947». rarehistoricalphotos.com. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ «Revista Life, 12 de maig de 1947» (en anglès) p. 42. [Consulta: 9 març 2014].
# Este-Alcosa-Torreblanca

Este-Alcosa-Torreblanca és un dels onze districtes en què està dividida a efectes administratius la ciutat de Sevilla, capital de la comunitat autònoma d'Andalusia, a Espanya. Està situat a l'àrea oriental del municipi. Limita al sud amb el municipi d'Alcalá de Guadaíra i el districte Cerro-Amate; a l'est amb el municipi de Carmona; al nord, amb La Rinconada (municipi de Sevilla) i el districte Norte; i a l'oest amb el districte San Pablo-Santa Justa.

## Barris

* Colores-Entreparques
* Torreblanca
* Parque Alcosa-Jardines del Edén
* Palacio de Congresos-Urbadiez-Entrepuentes

## Comunicacions

El Districte Este-Alcosa-Torreblanca està gairebé perfectament delimitat per tres vies de comunicació majors: l'A-4 en direcció Còrdova, la A-92 en direcció Granada i l'autovia de circumval·lació ES-30. Pel que fa a les vies interiors del districte, destaca l'Avinguda de las Ciencias, que solca el barri de Sevilla Este.
El districte està comunicat amb la xarxa de Rodalies de Renfe mitjançant l'estació de Palacio de Congresos, per on passa la línia circular C-4.
Les línies de TUSSAM que paren en el districte són les següents:
| Línia | Destí |
| 22 | Prado San Sebastián - Sevilla Este (per Gran Plaza i Av. Andalucía) |
| 27 | Ponce de León - Sevilla Este (per Av. Montesierra) |
| 28 | Prado San Sebastián - Parque Alcosa (per Av. Kansas City) |
| 29 | Prado San Sebastián - Torreblanca |
| 39 | C.C. Los Arcos - Hacienda San Antonio (PARSI) |
| B4 | Torreblanca - Alcosa - Gran Plaza |
| C6 | Circular Macarena Norte: Alcosa - Aeropuerto Viejo - San Jerónimo - Pino Montano - Valdezorras - El Gordillo |
| EA | Prado San Sebastián - Aeropuerto |

## Referències

* ↑ «Mapa de barris del Districte Este-Alcosa-Torreblanca». Arxivat de l'original el 2007-11-09. [Consulta: 27 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sevilla: Organització Municipal / Districtes Arxivat 2009-01-16 a Wayback Machine.