OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Martínez Madero

David Martínez Madero (Masnou, Maresme 1963 - Milà, 20 de gener del 2011) fou un jurista especialitzat en corrupció i el primer director de l'Oficina Antifrau de Catalunya.
Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona, va començar com a fiscal el 1992, el 1999 va ser nomenat fiscal de la Fiscalia contra la Corrupció i la Criminalitat Organitzada. Entre 2001 i 2007 es va especialitzar en temes de corrupció col·laborant en el procés d'adhesió de Romania a la Unió Europea, fet que li va comportar haver de viure amb guardaespatlles, ja que havia sigut amenaçat per màfies russes. El 26 de maig del 2009 fou nomenat primer director de l'Oficina Antifrau de Catalunya, organisme creat com a reacció a les acusacions de Pasqual Maragall fetes a convergència en seu parlamentària sobre el cobrament de comissions del 3%. Va morir d'un infart de miocardi el gener de 2011 a Milà, en un vol tornant de Singapur, on estava investigant un tema de corrupció. En el moment de la seva mort, estava casat i tenia una filla de 12 anys. També havia treballat com a consultor extern per l'ONU, l'OCDE i la Comissió Europea, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «El director de la Oficina Antifrau de Catalunya fallece a los 47 años». La Vanguardia [Consulta: 22 juny 2016].
* 1 2 Rios, Pere «David Martínez Madero, el fiscal que combatió la corrupción». El País, 22-01-2011.
* ↑ «Mor David Martínez Madero, director de l'Oficina Antifrau». Diari Ara, 21-01-2012 [Consulta: 22 juny 2016].
# David Martín

David Martín és el nom dels següents personatges:
* David Martín Jiménez (Valladolid, 1976), exjugador de futbol espanyol
* David Martín Lafuente, conegut com a David Lafuente, (Pinos Puente, 1988), cantant espanyol
* David Martín Lozano (Barcelona, 1977), exjugador i entrenador de waterpolo català
* David Martín Vargas (Valladolid, 1974), exjugador de futbol espanyol
# David González Giraldo

David González Giraldo (20 de juliol de 1982, Medellín) és un futbolista colombià que des del 2010 juga de porter a l'Independiente Medellín.
Anteriorment havia estat al Manchester City després de quedar-se lliure de fitxa quan jugava amb l'CA Huracán.

## Referències

* ↑ «" Colombian goalkeeper to join Manchester City"». Arxivat de l'original el 2010-11-10. [Consulta: 18 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Perfil BDFA (castellà)
# Jean-Léonard Rugambage

Jean-Léonard Rugambage va ser un periodista de Ruanda, editor en funcions del diari Umuvugizi. Va ser assassinat a trets després que l'agressor li disparés quatre trets davant de la seva casa a Kigali el 24 de juny de 2010.
El diari havia estat recentment suspès pel govern, però va continuar publicant articles en línia. Rugambage va ser "força crític" amb el govern del president Paul Kagame. Poc abans de ser assassinat, Rugambage havia publicat un article sobre l'intent d'assassinat de l'ex cap de l'exèrcit, Faustin Kayumba Nyamwasa, un altre crític de Kagame. Com Rugambage va ser un dels diversos crítics i opositors de Kagame assassinats durant la convocatòria de les eleccions presidencials de 2010, els seus col·legues van suggerir que els serveis de seguretat nacional podrien haver estat involucrats. Quatre dies després, la policia va arrestar dos sospitosos en relació amb l'assassinat. Segons les autoritats, una d'ells, Didace Nduguyangu, va confessar i va explicar a la policia que "havia comès aquest acte per venjar-se d'aquest periodista que va massacrar al seu germà durant el genocidi contra els tutsis el 1994". Però per aquestses morts Rugambage havia estat absolt pels tribunals l'any 2006 després de ser detingut durant 11 mesos el 2005. El Secretari General de les Nacions Unides Ban Ki-moon va demanar una investigació sobre els assassinats de diversos opositors governamentals durant la campanya electoral, inclosa la de Rugambage.

## Vegeu també

Altres opositors al govern ruandès assassinats entre el 2010 i el 2012:
* Charles Ingabire
* André Kagwa Rwisereka
* Théogène Turatsinze

## Referències

* 1 2 "Rwanda: Two arrested for killing reporter Rugambage", BBC, June 28, 2010
* ↑ "Kagame en Espagne" Arxivat 2010-07-24 a Wayback Machine., Le Pays, July 18, 2010
* ↑ "Journaliste assassiné au Rwanda : Paris demande à Kigali de faire la lumière", AFP, June 28, 2010
* ↑ "Rwandan journalist shot dead", The Guardian, June 25, 2010
* ↑ «Affaire Jean-Léonard Rugambage : un suspect condamné à dix ans de prison, un autre relaxé» (en francès). Reporters Sans Frontieres, 20-01-2016.
* ↑ "Deadly attacks on Rwandan opposition spark warning by UN", The Guardian, July 18, 2010
# Jerez de los Caballeros

* Per a altres significats, vegeu «Comarca de Jerez de los Caballeros».
Jerez de los Caballeros és un municipi de la província de Badajoz a la comunitat autònoma d'Extremadura. Està situat a la comarca de Jerez de los Caballeros i a 72 km de Badajoz. Té una superfície de 740,46 km² i una població de 9828 (cens de 2007). El codi postal és 06380. Limita al nord amb Barcarrota, Salvaleón i Salvatierra de los Barros, a l'est amb Burguillos del Cerro, al sud-est amb Fregenal de la Sierra, al sud amb Higuera la Real, al sud-oest amb Encinasola i a l'oest amb Oliva de la Frontera, Zahínos i Higuera de Vargas.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Jerez de los Caballeros Arxivat 2017-05-17 a Wayback Machine.
# Jerez

* No s'ha de confondre amb xerès.
«Jerez» té aquests significats:
* Jerez de la Frontera, municipi de la província de Cadis, Andalusia, Espanya
* Jerez de los Caballeros, municipi de la província de Badajoz a la comunitat autònoma d'Extremadura
* Jérez del Marquesado, població de la província de Granada
* Circuit de Jerez, circuit de curses a la rodalia de Jerez de la Frontera
# De día y de noche

De día y de noche és una pel·lícula mexicana dirigida per Alejandro Molina i produïda per Roberto Garza, que a través d'un relat de ciència-ficció, evoca els conflictes que habiten en la societat actual, en les principals i més grans ciutats del món. La superpoblació, la falta de recursos i les divisions socials que aquests problemes comporten són alguns dels temes que es toquen en aquest llargmetratge. Aquesta pel·lícula és protagonitzada per Sandra Echeverría i Manuel Balbi.

## Sinopsi

Quan la superpoblació del planeta impossibilita la convivència, el govern decideix dividir a la ciutadania a través d'un enzim implantat en l'ADN de la gent, perquè els seus cossos siguin regulats per la llum solar i la foscor de la nit, convertint-los a uns en habitants del dia i de la nit a uns altres.

## Personatges

* Sandra Echeverría ... Aurora
* Manuel Balbi ... Urbano
* Richie Mestre ... Tauro
* Marius Biegai ... Doctor
* Gala Montes
* Mara Cuevas

## Producció

Fou estrenada al Festival Internacional de Cinema de Morelia del 2010. En la LIII edició dels Premis Ariel fou nominada als millors efectes visuals. També fou nominada al premi Nueva Visión al Festival Internacional de Cinema de Santa Bárbara.

## Referències

* ↑ De día y de noche: el mundo dividido., Letras Libres, 26 d'octubre de 2011
* ↑ Alejandro Molina debuta en Morelia con "De día y de noche", abcguionistas.com
* ↑ La Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas anuncia sus nominaciones para el Ariel 2011 Arxivat 2021-04-14 a Wayback Machine., Revista Cinefagia, 24 de novembre de 2011
* ↑ By Day and By Night. An Interview with Alejandro Molina, The Santa Barbara Independent, 28 de gener de 2011

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Jaume Sardà i Ferran

Jaume Sardà i Ferran (Reus, 25 de novembre de 1868 - València 6 de juliol de 1939) va ser un militar, polític i escriptor català.

## Biografia

Als 29 anys, el 1897, s'allistà voluntari a la guerra de Cuba. Va sortir de l'exèrcit el 1902, amb el grau de tinent i guardonat amb 12 medalles de guerra. Reintegrat a la vida civil, fundà a Tarragona l'any 1903 el setmanari bilingüe Fraternidad Republicana, un periòdic republicà federal que defensava les idees de Julià Nougués. El director n'era Ramon Mayner. Es va deixar de publicar el mateix any 1903. Mes endavant, Jaume Sardà va ser director del periòdic El Porvenir de Valls. Tornat a Reus, va ser funcionari municipal. Afiliat al Partit Republicà Radical, fundà a la seva ciutat El Consecuente el 1908, portaveu del partit, i organitzà als republicans radicals a la demarcació.
Des de la seva joventut col·laborà en diverses publicacions reusenques: el setmanari humorístic La Palma (1899), la Revista del Centre de Lectura (1902), Las Circunstancias (1903), el Diario de Reus (1909), Athenaeum (1910), el diari Avui (1936) i l'Heraldo de Reus, durant uns anys.
Conreà la poesia tant en català com en castellà, va fer lletres per a caramelles i diversos himnes polítics, i publicà llibres de poemes com Idealitats: ratlles curtes (Reus, 1919). En prosa destaquen la novel·la L'Abisme (Reus, 1929) i en teatre Avant (Reus, 1908), El que són les dones (Reus, 1924), L'Imbècil (Reus, 1924). Publicà també una biografia de Güell i Mercader (Reus, 1905) i una altra de Joaquim Maria Bartrina (Reus 1925), i diversos assaigs, entre els que destaca La obra dels patricis: Reus - Salou (Reus: Artes Gráficas Rabassa, 1926), sobre el canal de Reus a Salou i l'expansió de les urbanitzacions a la platja. El 1934 va sol·licitar a l'Ajuntament de Reus una subvenció per a publicar un vocabulari català. Al final de la guerra civil, va ser detingut i portat a València, on morí a la presó el 1939.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 597-598.

## Enllaços externs

* «Jaume Sardà i Ferran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jaume Sañé i Pons

Jaume Sañé i Pons (Taradell, 11 de setembre de 1961 - Alaska, 14 de juliol de 2023) fou un biòleg i divulgador català. Va començar els estudis de Biologia a la Universitat de Barcelona però no va acabar la carrera.
Professionalment va ser director i guionista de diversos reportatges de fauna i natura arreu del món i emesos a televisions de tot el món, tot i que és especialista en la fauna autòctona de Catalunya. També va escriure llibres sobre flora i fauna. A TV3, va col·laborar en els programes Un món bestial, Bèsties, Quèquicom i Natura sàvia.
Morí el 14 de juliol de 2023 a Alaska on participava en un viatge en grup com a guia. L'agreujament d'una infecció per malària, malaltia que hauria contret en un dels seus últims viatges a Uganda, n'havia provocat l'ingrés hospitalari i posterior defunció al cap d'uns dies.

## Referències

* ↑ Biografia de Jaume Sañé i Pons a La finestra lectora. [Consulta: 30-06-2021].
* ↑ Taradell, Biblioteca de. «Sañé Pons, Jaume». [Consulta: 17 desembre 2018].
* 1 2 NacióDigital. «Com mengen els voltors? | NacióDigital». Arxivat de l'original el 2018-12-18. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «Jaume Sane Libros (en papel) · El Corte Inglés». [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «Un món bestial. Equip». CCMA, 2012. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ Miralpeix, Laia. «Mor als 62 anys el naturalista Jaume Sañé, de Taradell». El 9 Nou, 14-07-2023.
# Jacques Teyssier

Jacques Teyssier (Annonay, Ardecha, Rhône-Alps, 31 d'octubre de 1955 - Berlín, 25 de juliol de 2009) fou un activista franc-alemany dels drets LGBT.
De 1996 a 2008 va ser membre de la junta directiva del Lesben- und Schwulenverband in Deutschland LSVD (Associació gai i lèsbica d'Alemanya). De 1997 a 2005 va ser el seu tresorer. L'any 2009 va ser nomenat president d'honor del LSVD en reconeixement de la seva tasca en aquesta organització. Representava a la seva organització dins d'ILGA i ILGA-Europe. Un dels seus assoliments va ser que les Nacions Unides (ECOPSOC) reconeguessin al LSVD. Va estar també implicat en la creació de la Fundació Hirschfeld Eddy, una organització pels drets humans.
Des de 1992 Jacques Teyssier vivia amb la seva parella Volker Beck, un polític alemany i un dels activistes gais més famosos d'Alemanya. Van viure a Colònia, París i Berlín. L'any 2008, després de 16 anys junts, es van registrar com a parella de fet segons la llei alemanya.
Teyssier va estudiar a la Gran École de Management et de Commerce: EM Lió - ESC de Lió i va treballar per a una farmacèutica alemanya. Va ser director general de Madaus França.
Jacques Teyssier va prendre part en els esdeveniments pels drets LGBT a Varsòvia, coneguts localment com la "Parada Rownosci" (Marxa de la Igualtat) els anys 2005 i 2006 i també a la Marxa de l'orgull gai de Moscou del 2006 i 2007. Nombroses fotografies mostren com Teyssier intentava protegir a Beck dels manifestants anti-gais. Va representar al LSVD en aquests esdeveniments.
L'any 2008 se li va diagnosticar un càncer, la qual cosa el va obligar a realitzar una parada a la seva feina. Teyssier va morir a causa d'aquesta malaltia a Berlín el 25 de juliol de 2009, als 53 anys.
Es va guardar un minut de silenci en el seu honor a la Conferència de Drets Humans dels Outgames. La ciutat de West Hollywood va posposar la seva reunió el 17 d'agost de 2009 per honrar la seva memòria.

## Referències

* ↑ ukgaynews
* ↑ Frankfurter Rundschau 28.7.2009
* ↑ Nachruf von Jan Feddersen in der
* ↑ «German Green MP Volker Beck mourns his life partner Jacques Teyssier».
* ↑ «LSVD erhält offiziellen UN Beraterstatus». Arxivat de l'original el 2012-02-26. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ humanistischer pressedienst
* ↑ «Grünen-Politiker Volker Beck – Sein Ehemann starb an Krebs» Arxivat 2009-08-03 a Wayback Machine. (en alemany).
* ↑ yagg
* ↑ «Grünen-Politiker Volker Beck – Sein Ehemann starb an Krebs». Arxivat de l'original el 2009-08-03. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ Document of the City of West Hollywood
# Departament de Loreto

* Aquest article tracta sobre la regió de Loreto (Perú). Vegeu-ne altres significats a «Geganta Loreto de Vilamajor».
Loreto és la regió més septentrional del Perú. Limita el nord amb el Departament de Putumayo (Colòmbia), al nord-oest les províncies equatorianes de Sucumbíos, Orellana, Pastaza i Morona-Santiago, al nord-est amb el Departament d'Amazones (Colòmbia), a l'est amb els estats brasilers d'Amazones i Acre, al sud amb les regions peruanes d'Ucayali i Huánuco, i a l'oest amb les de San Martín i Amazonas. La capital és Iquitos.

## Divisió Administrativa

La regió es divideix en vuit províncies.
* Maynas Capital: Iquitos
* Alto Amazonas Capital: Yurimaguas
* Datem del Marañón Capital: San Lorenzo
* Loreto Capital: Nauta
* Mariscal Ramón Castilla Capital: Caballococha
* Putumayo Capital: San Antonio del Estrecho
* Requena Capital: Requena
* Ucayali Capital: Contamana

## Regió de 1987-1992

Entre el 1987 i el 1992 el departament es va constituir en Regió de l'Amazones. La bandera regional fou blanca amb el seu logotip al mig.

## Recursos naturals

A la regió de Loreto s'extreu més del 60% de la producció de petroli del Perú. A més, hi ha serradores, fàbriques de laminat de fusta, paper i productes derivats (com ara jebe i olis). D'altra banda, els recursos més destacables de la regió són l'arròs, la iuca, la fusta, la fruita, el cautxú i la ramaderia de zebús.

## Transport

   * Ports fluvials: Iquitos, Yurimaguas i Saramiriza.
   * Aeroports: Aeroport Internacional d'Iquitos i aeroports locals de Yurimaguas, Andoas, Caballococha, Güepí, Iberia, Requena, Contamana i Intuto.

## Enllaços externs

* Opinió del diari espanyol ABC sobre turisme al Perú Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
* Govern Regional de Loreto
# Departament de Salut i Serveis Humans dels Estats Units

El United States Department of Health and Human Services (HHS, traduït com Departament de Salut i Serveis Humans dels Estats Units), també conegut com a Health Department (Departament de Salut), és un departament executiu a nivell de gabinet del Govern federal dels Estats Units amb l'objectiu de protegir la salut de tots els nord-americans i proporcionar serveis humans essencials. El seu lema és "Millorar la salut, la seguretat i el benestar d'Amèrica". Abans de crear-se el departament federal separat d'Educació el 1979, es deia Department of Health, Education, and Welfare (HEW o Departament de Salut, Educació i Benestar).
L'HHS està administrat pel secretari de salut i serveis humans, que és nomenat pel president amb l'assessorament i el consentiment del Senat. El United States Public Health Service (PHS o Servei de Salut Pública dels Estats Units) és la divisió principal de l'HHS i està dirigit pel secretari adjunt de salut. L'actual secretari, Alex Azar, va assumir el càrrec el 29 de gener de 2018, després del seu nomenament pel president Donald Trump i de la confirmació del Senat.
El Public Health Service Commissioned Corps (Cos encarregat del Servei de Salut Pública) dels Estats Units, el servei uniformat del PHS, està dirigit pel cirurgià general que s'encarrega d'abordar assumptes relacionats amb la salut pública, tal com ho autoritza el secretari o el secretari adjunt de salut, a més de la seva primària missió d'administrar el Cos encarregat.

## Referències

* ↑ «About HHS». U.S. Department of Health & Human Services. Arxivat de l'original el 13 novembre 2013.
# Joaquín Ramos Vera

Joaquín Ramos Vera (Guadix, 1935 - Madrid, 2022), va ser un periodista de Radio Nacional de España, i una de les veus del NO-DO a partir de 1964.
Va iniciar-se en el periodisme a La Voz de Guadix, i el 1960 va entrar a RNE, on presentà Radiogaceta de los deportes i arribà a ser cap de la secció d'esports. Com a locutor va ser veu del NO-DO i narrà competicions esportives com els mundials de futbol o els Jocs Olímpics, així com diversos esdeveniments d'estat com el funeral de Franco.

## Referències

* ↑ Lorenzo, Javier «Ellos hicieron el no-do» (en castellà). El Mundo, 03-09-2006 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «Quien es quien» (pdf) (en castellà). Wadi-As, 1982, p. 3 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «Homenaje a Joaquín Ramos» (audio) (en castellà). Radiogaceta de los deportes, 10-10-2022 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Peláez, Santiago. «Joaquín Ramos, la voz del Nodo» (en castellà). Memorias desvergonzadas de un periodista de RTVE, 2021. [Consulta: 11 octubre 2022].
# Càndid (historiador)

Càndid (en llatí Candidus, en grec antic Κάνδιδος "Kándidos") fou un historiador grec que va viure en temps dels emperadors Còmmode i Septimi Sever a finals del segle ii, i va escriure un llibre sobre l'Hexameron, els tractats teològics que descriuen l'obra de la creació del món en sis dies. El menciona Eusebi de Cesarea, i Jeroni d'Estridó l'inclou a la llista d'autors eclesiàstics.

## Referències

* ↑ Candidus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 594
Viccionari
# Joan de Colònia

Joan de Colònia OP (c. 1500, Alemanya - † 9 de juliol de 1572, Països Baixos) fou un frare dominic, màrtir i sant de l'Església Catòlica.

## Biografia

El que se'n sap és que va néixer a Alemanya, segurament al territori de l'Electorat de Colònia, que era bon estudiant i que va assistir a la prestigiosa universitat de Colònia. Va entrar a l'Orde de Predicadors a Colònia i va rebre-hi la seva formació, i deu anys després va ordenar-se sacerdot. Després d'acabar els estudis, fou assignat a una parròquia al poble de Hoornaar, als Països Baixos, on va servir durant vint anys.
El 1572, el luteranisme i el calvinisme s'havien estès a través d'una gran part d'Europa. Als Països Baixos això va comportar una lluita entre les dues faccions, en què finalment va guanyar el calvinisme. L'1 d'abril d'aquell any els Mendicants del mar van conquerir Brielle, i més tard Flushing. El juny del mateix any, Dordrecht i Gorinchem també van caure sota el seu poder. Allà van arrestar tot el clergat catòlic i els van mantenir confinats, en un intent d'aconseguir que neguessin les creences catòliques sobre l'eucaristia i la primacia papal.
Quan Joan va assabentar-se de la presó dels clergues a Gorinchem, es va disfressar i els va portar la comunió. En secret, va impartir els sagraments als captius, però finalment fou descobert i també empresonat amb els altres divuit companys. Tots dinou foren tancats a Gorinchem del 26 de juny al 6 de juliol i foren torturats. Mentrestant, una carta de Guillem, príncep d'Orange, ordenava a totes les autoritats que alliberessin els sacerdots i religiosos i que cessessin les tortures. Tanmateix Lumey, el comandant dels Mendicants del mar, els va penjar la nit del 9 de juliol en una presó després de cruels tortures.
L'Església Catòlica venera aquest grup com els Màrtirs de Gorinchem. El grup fou canonitzat pel papa Pius IX el 1867. Les seves restes són honrades en un santuari construït en honor seu a Brielle.

## Referències

* ↑ «"St. John of Cologne", Dominican Sisters of Saint Cecilia». Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «Sea Beggers». Arxivat de l'original el 8 de desembre de 2007.
* ↑ Albers, Petrus Henricus. "The Martyrs of Gorkum." The Catholic Encyclopedia. Vol. 6. New York: Robert Appleton Company, 1909. 13 Mar. 2013
# Joan de Comenge

Joan de Comenge (maig de 1336-1339), va ser comte de Comenge i vescomte de Torena des del seu naixement fins que va morir. La seva desaparició va provocar una violenta disputa de successió al comtat de Comenge entre, d'una banda, la seva mare i les seves germanes i, per l'altra, el seu oncle patern Pere Ramon, que impugnava el dret de les noies a heretar el comtat.

## Elements biogràfics

Fill pòstum del comte Bernat VIII de Comenge, que havia tingut filles durant la seva vida, Joan va ser reconegut des del seu naixement, ocorregut ell maig de 1336, com a comte de Comenge i vescomte de Torena, segons els termes expressats en el testament patern. Aquest document establia com a hereu el fetus portat per la seva dona aleshores embarassada, si era home, o en la seva absència la gran de les seves filles, Cecília, que acabava de casar-se amb l'infant Jaume, comte d'Urgell, fill petit de rei Alfons d'Aragó i germà del rei Pere el Cerimoniós.
La mare de Joan, Marta de l'Isla Jordan, tercera esposa de Bernat VIII, va mantenir la tutela del jove comte i el govern de la seva herència, és a dir, el comtat de Comenge i el vescomtat de Torena.
El comte Joan va morir a principis de l'any 1339 i va ser enterrat al monestir de les clarisses de Samatan.
La seva desaparició va provocar un litigi successori al comtat de Comenge entre, d'una banda, la seva mare i les seves germanes, hereves segons el testament de Bernat VIII, i de l'altra el seu oncle Pere Ramon, germà de Bernat VIII, que els va disputar el dret argumentant que és tractava d'un feu masculí. Després d'uns mesos de guerra i anys de lluita legal, Pere Ramon es va imposar com a comte de Comenge mentre que Cecíla, la gran de les germanes de Joan, va ser reconeguda com a vescomtessa de Torena.

## Referències

* ↑ Higounet, 1984, p. 515.
* ↑ Higounet, 1984, p. 515-516.
* ↑ Higounet, 1984, p. 516.
* ↑ Higounet, 1984, p. 516, nota 5.
* ↑ Higounet, 1984, p. 516-519.

## Bibliografia

* Higounet, Charles. Le Comté de Comminges : De ses origines à son annexion à la Couronne (en francès). 2a (1a edició del 1949). Sent Gaudenç: L'Adret, 1984. ISBN 2-904458-05-0.
# De Staël (cràter)

De Staël és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 25 km de diàmetre. Porta el nom d'Anne de Staël (1766-1817), escriptora francesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «de Staël». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus