OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brovki

Brovki (en rus: Бровки) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 61 habitants, pertany al municipi de Krutxónaia Balka.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Brunettia spadix

Brunettia spadix és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a la Papua Occidental i Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ The Moth Flies (Drain Flies) and Sand Flies (Diptera: Psychodoidea) of Papua Indonesia (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Campionat de Catalunya d'escacs de 2013

El Campionat de Catalunya d'escacs de 2013 fou un torneig d'escacs que es va disputar del 4 i l'11 de maig de 2013 a les instal·lacions de la Federació Catalana d'Escacs, per decidir el campió absolut de Catalunya de 2013. El torneig fou jugat pel sistema d'eliminatòries amb 16 jugadors, al millor de dues partides a ritme tradicional i desempats a partides d'escacs actius de 15 minuts i ràpides de 3 minuts més increment.
Els jugador que tenien dret a participar eren els campions de cada delegació territorial, el subcampió de Barcelona, el campió juvenil (que renuncià), la campiona femenina, el dos primers classificats de l'anterior edició, els tres primers classificats del Circuit anterior i els jugadors de més Elo. El campió fou el cubà nacionalitzat espanyol Orelvis Pérez Mitjans i d'aquesta forma obtingué el dret a participar en el Campionat d'Espanya d'escacs.

## Resultats

Els resultats del campionat foren:
| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinal | Semifinal | Semifinal | Final | Final | Final |
| 1 | Miquel Illescas | 2 |
| 16 | Beatriz Alfonso | 0 |
| 16 | Beatriz Alfonso | 0 | 1 | Miquel Illescas | ½ |
| | | | 8 | Orelvis Pérez | 1½ |
| 8 | Orelvis Pérez | 4 | 8 | Orelvis Pérez | 1½ |
| 9 | Antoni Gual | 2 | | | |
| 9 | Antoni Gual | 2 | | | | 8 | Orelvis Pérez | 2½ |
| | | | | | | 12 | Lorenzo De La Riva | 1½ |
| 5 | Viktor Moskalenko | 2½ | | | | 12 | Lorenzo De La Riva | 1½ |
| 12 | Lorenzo De La Riva | 3½ | | | | | | |
| 12 | Lorenzo De La Riva | 3½ | 12 | Lorenzo De La Riva | ½ | | | |
| | | | 4 | Daniel Alsina | 1½ | | | |
| 4 | Daniel Alsina | 1½ | 4 | Daniel Alsina | 1½ | | | |
| 13 | Santiago Beltrán | ½ | | | | | | |
| 13 | Santiago Beltrán | ½ | | | | | | | 1 | Orelvis Pérez | 1½ |
| | | | | | | | | | 2 | López Martínez | ½ |
| 3 | Marc Narciso | 1½ | | | | | | | 2 | López Martínez | ½ |
| 14 | Víctor Lillo | ½ | | | | | | |
| 14 | Víctor Lillo | ½ | 3 | Marc Narciso | ½ | | | |
| | | | 6 | López Martínez | 1½ | | | |
| 6 | López Martínez | 2 | 6 | López Martínez | 1½ | | | |
| 11 | Jordi Fluvià | 0 | | | | | | |
| 11 | Jordi Fluvià | 0 | | | | 6 | López Martínez | 1½ | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | | | | | 2 | Àlvar Alonso | ½ |
| 7 | Joan Fluvià | 1 | | | | | | | 4 | Lorenzo De La Riva | 0 |
| 10 | Miguel Muñoz | 3 | | | | | | | 3 | Àlvar Alonso | 2 |
| 10 | Miguel Muñoz | 3 | 10 | Miguel Muñoz | 1½ | | | | 3 | Àlvar Alonso | 2 |
| | | | 2 | Àlvar Alonso | 2½ |
| 2 | Àlvar Alonso | 2 | 2 | Àlvar Alonso | 2½ |
| 15 | Albert Ramon | 0 |

## Referències

* 1 2 «Butlletí d'Escacs». Federació Catalana d'Escacs, 151, 01-12-2013, pàg. 49-50 [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya Absolut 2013». chess-results.com. [Consulta: 29 gener 2016].

## Enllaços externs

* Web de la Federació Catalana d'Escacs
# Campionat de Catalunya d'handbol

El Campionat de Catalunya d'handbol de set fou una competició esportiva de clubs d'handbol catalans, creat el 1952. De caràcter anual, fou organitzat per la llavors Federación Regional de Cataluña. A la primera edició participaren el Futbol Club Barcelona, Club de Futbol Badalona, Unió Atlètica Sant Gervasi, Club Balonmano Granollers, Grup Excursionista i Esportiu Gironí, Poble Sec i Molins de Rei, la majoria dels quals disposaven d'equip a l'handbol d' onze, aleshores molt popular a l'època. Durant la dècada del 1950, les competicions d'handbol d'onze i set coexistiren però degut a la creixent popularitat d'aquesta última, que utilitzava instal·lacions de joc més reduïdes i generava accions de joc més espectaculars i amb més velocitat, provocà la suspensió del Campionat de Catalunya d'handbol d'onze al final de la temporada 1958-59. A partir de la temporada 1959-60 els principals clubs catalans participen a la lliga espanyola de divisió d'honor, i el Campionat de Catalunya esdevingué una competició de segon nivell.

## Historial

* En negreta = Equip guanyador
* (1) = Nombre de títols
* Nota: Noms dels equips segons l'època.
| Edició | Temp. | Data | Campió | Resultat | Subcampió | Seu |
| I | 1951-52 | N/A | CF Badalona (1) | lligueta | UA Sant Gervasi | |
| II | 1952-53 | N/A | UA Sant Gervasi (1) | lligueta | CE Sabadell | Saló Iris, Barcelona |
| III | 1953-54 | N/A | BM Granollers (1) | lligueta | FC Barcelona | Frontó Novedades, Barcelona |
| IV | 1954-55 | N/A | CE Sabadell (1) | lligueta | BM Granollers | |
| V | 1955-56 | N/A | BM Granollers (2) | lligueta | UGE Badalona | |
| Vi | 1956-57 | N/A | BM Granollers (3) | lligueta | CE Sabadell | |
| VII | 1957-58 | N/A | BM Granollers (4) | lligueta | CE Sabadell | |
| VIII | 1958-59 | N/A | FC Barcelona (1) | lligueta | OAR Gràcia | |

## Palmarès

| Equip | Campió | Subcampió | Anys campió | Anys subcampió |
| Club Balonmano Granollers | 4 | 1 | 1953-54, 1955-56, 1956-57, 1957-58 | 1954-55 |
| Centre d'Esports Sabadell Futbol Club | 1 | 3 | 1954-55 | 1952-53, 1956-57, 1957-58 |
| Unió Atlètica Sant Gervasi | 1 | 1 | 1952-53 | 1951-52 |
| Futbol Club Barcelona | 1 | 1 | 1958-59 | 1953-54 |
| Club de Futbol Badalona | 1 | 0 | 1951-52 | — |
| Unió Gimnàstica i Esportiva de Badalona | 0 | 1 | — | 1955-56 |
| OAR Gràcia Sabadell | 0 | 1 | — | 1958-59 |

## Vegeu també

* Campionat de Catalunya d'handbol d'onze
* Campionat de Catalunya d'handbol femení

## Referències

* ↑ «handbol». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Campeonato Regional». Mundo Deportivo, 27-09-1959 [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 78-79.
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 80-81.
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 82-83.
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 84-85.
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 86-87.
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 88-89.
* ↑ Domènech i Serras, 2021, p. 90-91.

## Bibliografia

* Domènech, Ramon; Serras, Manel. Història de l’handbol del FC Barcelona = Historia del balonmano del FC Barcelona ( PDF). 6a edició. Barcelona: Associació de Veterans d’Handbol del FC Barcelona, 2021 [Consulta: 26 setembre 2021].
# Cal Font (Sant Vicenç dels Horts)

Cal Font és una obra del municipi de Sant Vicenç dels Horts (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge de planta baixa i pis amb obertures de llinda. Portes i finestres consten de trencaaigües, gelosies, i decoració en baix relleu a base de garlandes de motius florals. Hi ha mènsules, modillons i balustrades de balustres ceràmics, en color ocre i verd.
El coronament és format per la cornisa ondulant, de ceràmica vidriada, sanefa de relleu pla amb dibuix repetitiu, garlandes i medallons amb la data "1922" i les inicials de la família.

## Història

És un edifici inaugurat el desembre de 1922. La planta baixa, avui amb locals comercials, ha estat reformada diverses vegades des de la seva construcció.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# Cal Font (Gelida)

Cal Font és una masia de Gelida (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquesta masia està ubicada al camí del Puig, dominant la visió del territori. Està formada per un cos central amb coberta a dues aigües, amb planta, pis i golfes amb petits volums annexes; té de coberta inclinada.
L'accés es fa a través del camí del Puig i manté l'estructura de l'era davantera.

## Referències

* 1 2 «Cal Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Campichthys nanus

Campichthys nanus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Pinda (Moçambic).

## Referències

* 1 2 3 «Campichthys nanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bergentheim

Bergentheim és una població del municipi de Hardenberg a la província d'Overijssel, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 3.460 habitants.

## Personatges coneguts

* Kyra Lamberink, ciclista neerlandesa

## Referències

* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 8 agost 2022].
# Méssiu

Méssiu (en rus: Месъю) és un poble (un possiólok) de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 11 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Jhammar

Jhammar fou un petit estat tributari protegit de l'Índia, a l'agència de Kathiawar, al Kathiawar, província de Gujarat, presidència de Bombai, format per un sol poble, Jhammar, amb dos tributaris separats. La capital Jhammar és a uns 15 km al nord de Wadhan. Els thakurs que governaven eren un del clan jhala rajput i un altre dels bhayads de Wadhan. Els ingressos s'estimaven en 401 lliures i el tribut que es pagava al govern britànic era de 46,8 lliures. La població el 1872 era de 584 habitants el 1881 de 717.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# DR2

DR2 (DR To) és el segon canal de televisió públic danès pertanyent a la Corporació Danesa de Radiodifusió (DR). Té una programació alternativa a la del primer canal DR1 comprenent espais culturals, a més no emet espais publicitaris. La seva quota de pantalla el 2018 era d'un 4,8 % segons TNS Gallup TV-Meter.

## Història

Va començar les seves emissions en 1996 i al principi sol es trobava disponible en la televisió per satèl·lit i cable i no va arribar a cobrir el 100% de la població fins que van començar les emissions en la televisió digital terrestre el 31 de març de 2006.
Abans d'estar disponible en la TDT era conegut com el canal secret a causa del seu baix nombre d'audiències en comparació amb DR1 o TV2, que es devia al fet que molt poca gent tenia accés al canal. Això es va solucionar en utilitzar les freqüències locals disponibles, llavors va passar a ser visible en el 82% del territori nacional.
Tots els dissabtes DR2 emet el butlletí de notícies Nyheder fra Grønland en groenlandès produït per KNR.
El canal va deixar d'estar disponible en la televisió analògica l'1 de novembre de 2009, quan es va produir l'apagada analògica. En la TDT cobreix tot el territori i algunes zones pròximes del sud de Suècia.
DR2 va començar a emetre en alta definició (720p) el 28 de febrer de 2017.

## Programació

Des de la seva creació la seva programació sempre ha estat de vocació alternativa i cultural sense l'emissió de programes populars. Però des de l'any 2013 es van incloure blocs informatius emesos cada hora i programes d'actualitat, això es va deure al tancament del canal informatiu del grup anomenat DR Update.

## Identitat visual

* Logo de DR2 utilitzat des de 2005 al 2009.
* Logo de DR2 utilitzat des de 2009 al 2013.
* Logo de DR2 usat des de 2013 al 2017.
* Logo de DR2 des de 2017

## Vegeu també

* Danmarks Radio
* Nordvision
* DR1

## Referències

* ↑ «Seertal 1. halvår». tvnyt.com, 04-07-2016. Arxivat de l'original el 2018-11-29. [Consulta: 29 novembre 2018].
* ↑ «10 år med DR2: Fra hemmelig kanal til powerbrand» (en danés), 30-08-2006.
* ↑ «DR2 opgraderer kvaliteten på antenne-tv» (en danés), 28-02-2017. Arxivat de l'original el 2018-11-29. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «Alle DR kanaler i HD hos Stofa fra i dag» (en danés), 30-01-2017. [Consulta: 15 març 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Sant Antoni d'Os de Balaguer

La capella de Sant Antoni és una església al nucli d'Os de Balaguer (Noguera), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
La data d'edificació de la capella és el 1767, i va ser feta amb l'ajuda de tots els veïns del poble com a devoció a Sant Antoni. És un temple de petites dimensions, de forma rectangular i d'una sola nau i té una caire d'arquitectura popular amb elements neoclàssics propis de l'època. Està feta amb pedra i tosca i anys després de la seva edificació va ser arrebossada. S'accedeix a l'interior per mitjà d'una porta amb arc rebaixat, situada a un costat de la façana. Sobre la porta hi havia una fornícula buida on abans hi havia la imatge del sant titular. Per sobre d'ella, un òcul a manera de rosetó i a sobre, una cornisa clàssica que rematava l'edificació.

## Notes

* ↑ «CAPELLA DE SANT ANTONI». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2015].
# Cantó de Marsella Lo Camàs

El cantó de Marsella Lo Camàs és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte de Marsella. És format per part del municipi de Marsella.

## Municipis

Aplega tot o part dels següents barris de Marsella:
* Saint-Pierre
* La Conception
* Lo Camàs
* La Plana
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1985 | Irma Rapuzzi | SFIO |
| 1985-2004 | Jean-François Mattei | UDF |
| 2004- | Antoine Rouzaud | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Juli Fernández

Juli Fernández és el nom dels següents personatges:
* Juli Fernández i Iruela (Pozo Alcón, Andalusia, 1962), polític de Palafrugell pel PSC
* Juli Fernàndez i Olivares (Sabadell, 1978), polític de Sabadell per ERC
# Jasione

Jasione és un gènere nadiu d'Europa que pertany a la família campanulàcia.

## Descripció

Són herbes anuals, bienals o perennes. Tenen flors pedicelades disposades en capítols densos envoltats d'una sèrie de bràctees. El seu calze té 5 dents. Corol·la dividida gairebé fins a la base en 5 lòbuls linears més llargs que les dents del calze. Estams amb filaments lliures i anteres linears o oblongues unides a la base. Estil solitari, amb 2 estigmes. Càpsula erecta, que s'obre en 2 valves apicals curtes.

## Taxonomia

El gènere fou descrit per Carl von Linné i va ser publicat a Species Plantarum 2: 928–929. 1753. L'espècie tipus és: Jasione montana L.

## Espècies seleccionades

* Jasione amethysthina
* Jasione bulgarica
* Jasione crispa
* Jasione echinata
* Jasione foliosa
* Jasione heldreichii
* Jasione humilis
* Jasione laevis (= Jasione perennis)
* Jasione lusitanica
* Jasione montana
* Jasione sphaerocephala
* Jasione tomentosa

## Referències

* ↑ «Jasione». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families.
* ↑ «Jasione». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.

## Enllaços externs

* W3Tropicos Arxivat 2017-06-06 a Wayback Machine.
# Jaume Mestres i Buscà

Jaume Mestres i Buscà (Sant Boi de Llobregat, 24 de maig del 1950) és un llibreter i escriptor de viatges català. Entre 1973 i 1995 va tenir la llibreria La Plana, a Sant Boi, que va fundar. Fou col·laborador del programa de Catalunya Ràdio Els viatgers de la Gran Anaconda.

## Llibres publicats

* 2002: Cròniques de l'Anaconda: Índia, Pakistan, Indonèsia, Filipines, Cambodja, Tailàndia, Laos. Barcelona: Columna.
* 2003: Cròniques de l'Anaconda: Mèxic, Belize, Guatemala. Barcelona: Columna.
* 2004: Cròniques de l'Anaconda: Marroc i Egipte. Barcelona: Columna.
* 2007: Vietnam: Cròniques de l'Anaconda. Valls: Cossetània.

## Referències

* ↑ Moret, Xavier. «Jaume Mestres: El viatge és la meva manera de viure». El Periódico, 09-08-2008. [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ Jaume Mestres i Buscà al Qui és Qui de les Lletres Catalanes

## Enllaços externs

* Bloc personal Cròniques de viatges, pensaments i vídeos de l'autor.
* Vídeos dels seus viatges En aquests moments (17/06/15) es poden visionar al canal YouTube de Jaume Mestres 220 vídeos realitzats i editats a partir dels seus viatges pel món.
# Jesar

Jesar fou un petit estat tributari protegit de l'Índia, al Pandu Mehwas, a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai amb una superfície de 7 km² i 4 tributaris separats. Els ingressos estimats eren de 40 lliures i pagaven un tribut de 15 lliures al Gaikwar de Baroda.
La capital era Jesar, avui un poble del districte de Bhavnagar, Gujarat. El 2006 es va establir a les muntanyes properes a Jesar (boscos de Bhavnagar-Amreli) una zona protegida per un centenar de lleons de Gir; el santuari de Gir que allotjava a un 359 lleons (i 900 panteres) havia patit en quatre anys la mort d'almenys un centenar d'exemplars; la zona mesura uns 100 km² al costat de Mitiala on s'havia creat un santuari el 2004 per descongestionar el de Gir, i en el que hi viuen uns 50 lleons.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* The Times of India, 19 de març de 2006
# Jesberg

Jesberg és un municipi d'uns 2600 habitants situat al districte de Schwalm-Eder, Regió de Kassel, al land de Hessen de la República Federal d'Alemanya.

## Localitats

* Densberg, 469 hab.
* Elnrode-Strang, 294 hab.
* Hundshausen, 273 hab.
* Jesberg (Capital), 1382 hab.
* Reptich, 172 hab.

## Ciutat agermanada

* Wysoka, Polònia, des de 2002
# Jerónimo de la Escosura y López de Porto

Jerónimo de la Escosura y López de Porto (Oviedo, 19 de desembre de 1774 - Madrid, 11 de novembre de 1855). Escriptor i militar espanyol, pare de l'escriptor Patricio de la Escosura Morrogh, de l'enginyer Luis de la Escosura y Morrogh i del periodista i dramaturg Narciso de la Escosura.

## Biografia

En 1791 va ingressar com a cadet en el Regiment d'Infanteria d'Astúries, combatent al Rosselló en la guerra de 1793. Després va ser inspector militar i membre de l'Estat Major de Carles IV. En 1805 es va casar amb Ana Morrogh Wolcott. La invasió francesa de 1808 el va sorprendre a Madrid. Va col·laborar a organitzar la resistència però aviat va ser fet pres. Es va escapolir i va acabar a Sevilla, cap a on es va dirigir la Junta Suprema Central en la seva fugida de les tropes napoleòniques. Després de la guerra va passar a exercir ocupacions civils: va ser tresorer de Castella La Vella i oficial de la Secretària d'Hisenda (1817-1820). Superintendent de la Fàbrica de Tabacs de Madrid en 1826, vocal de la Junta de Foment entre 1830 i 1831 i president de la Junta d'Estadística creada pel Ministeri de la Governació. En 1832 va ser classificat com a Intendent de Província de primera classe. En 1841, amb la Regència de Espartero, es va jubilar.
Va dedicar els últims anys de la seva vida a la seva vocació d'escriptor. Havia publicat de jove una Historia de España i cap a 1838 acabava les Historias de Grecia, Roma y España, que encara abans d'acabar-se era llibre obligat en l'ensenyament secundari. En 1843 va ser nomenat acadèmic de nombre en la Reial Acadèmia Espanyola, en 1844 de la d'Història i més tard en la de Sant Ferran. La seva labor com a traductor es va centrar en obres científiques i tècniques de l'anglès i del francès, així com algunes dramàtiques de Eugène Scribe i novel·les de Dumas. Va deixar inèdit i manuscrit el seu discurs d'ingrés en la Reial Acadèmia de la Història, "Diversos modos antiguos y modernos de escribir la Historia", 1843.

## Obres
### Traduccions

* Thomas Tredgold, Tratado de las máquinas de vapor. Madrid, 1831.
* Lowry, Conversaciones sobre economía política, Madrid, 1835.

### Llibres de text

* Compendio de la Historia de Grecia, Madrid, 1830.
* Compendio de la Historia de España, Madrid, 1839.
* Compendio de la Historia de Roma, Madrid, 1830.
* Compendio de la Historia de Egipto, Madrid, 1835.

## Referències

* Gran Enciclopedia Asturiana, Ed. Silverio Cañada, Gijón (1970) ISBN
* Diccionario biográfico del Trienio Liberal. Madrid: El Museo Universal, 1992.