OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Policia bo, policia dolent

Policia bo, policia dolent és una tàctica psicològica utilitzada en la negociació i l'interrogatori policial, en què un equip de dues persones porta a terme enfocaments oposats en relació a un subjecte. Un dels interrogadors adopta un comportament hostil o acusador, posant èmfasi en les amenaces de càstig, mentre que l'altre adopta un comportament més simpàtic, posant èmfasi en la recompensa, a fi de convèncer el subjecte de cooperar. És una pràctica del mètode Reid.

## Tècnica

El policia dolent adopta una actitud agressiva i negativa cap al subjecte, fent acusacions flagrants, comentaris despectius, amenaces i, en general, generant antipatia amb el subjecte. Això prepara l'escenari perquè el policia bo actuï amb cordialitat, aparegui solidari i comprensiu i, en general, mostri simpatia pel tema. El subjecte interrogat pot sentir-se capaç de cooperar amb el policia bo, ja sigui per confiança o per temor al policia dolent, buscant protecció del policia bo i proporcionant la informació que busquen els interrogadors. L'ordre també pot invertir-se i el policia bo pot intentar guanyar-se la confiança d'un subjecte i, si això falla, el policia dolent intimidarà el subjecte per a fer que es trenqui sota pressió.
El desavantatge d'aquesta tècnica és que es pot identificar fàcilment, i el policia dolent pot alertar el subjecte.

## Referències

* ↑ Susan Brodt & Marla Tuchinsky Organizational Behavior and Human Decision Processes, 81, 2, 01-03-2000, pàg. 155–177. DOI: 10.1006/obhd.1999.2879. PMID: 10706812.
* ↑ Shonk, Katie. «The Good Cop, Bad Cop Negotiation Strategy». Harvard University, 07-01-2020. Arxivat de l'original el 18 març 2019. [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ «Human Resource Exploitation Training Manual». Central Intelligence Agency, 1983. Arxivat de l'original el 25 agost 2017. [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ Mark Homan. Promoting Community Change: Making it Happen in the Real World. Cengage Learning, 2010. ISBN 978-0840031952.
* ↑ Mastering Business Negotiation. John Wiley & Sons, 2011. ISBN 978-1118046944.
# Koopsta Knicca

Robert Cooper Phillips, també conegut com a Koopsta Knicca (Memphis, Tennessee, 27 d'abril de 1975-ibídem, 9 d'octubre de 2015), va ser un raper nord-americà, membre del grup de rap Three 6 Mafia, que van guanyar l'Oscar a la millor cançó original per Hard Out Here for a Pimp. Va ser conegut per la seva ràpida manera de rapejar, la qual cosa li va convertir en un dels membres del grup més notables i en un lloat mestre de cerimònies.
Koopsta Knicca, al costat d'altres membres (K-Rock, T-Rock, Gangsta Boo, MC Mac, Kingpin Skinny Pimp, Beach Fly i La' Xat), va abandonar el grup pels seus problemes amb la llei, en ser acusat de violència domèstica, assalt i robatori, per realitzar carrera en solitari, tot i que va seguir contribuint amb rimes en els discos posteriors. També va participar en Da Mafia Six i The Killjoy Club en col·laboració amb Insane Clown Posse.
Koopsta Knicca va morir en haver sofert un atac d'origen cerebral irreversible, sent el segon membre del grup Three 6 Màfia en morir. Al desembre de 2013, l'amic de Knicca i col·laborador Ricky Donigan conegut com a "Lord Infamous", va morir mentre dormia d'un atac de cor.

## Referències

* ↑ «Koopsta Knicca, Three 6 Mafia Rapper, Dead at 40» (en anglès). Rolling Stone, 09-10-2015. [Consulta: 9 octubre 2015].
* 1 2 Mandell, Andrea. «Three 6 Mafia's 'Koopsta Knicca' dies at 40» (en anglès). USA Today, 09-10-2015. [Consulta: 29 març 2020].

## Enllaços externs

* Koopsta Knicca Perfil en Memphisrap.com Arxivat 2005-11-21 a Wayback Machine.
* Three 6 Màfia Notícies
# Pica Cerví de Durro

La Pica Cerví de Durro, també anomenat Picacerví de Durro i Pica de Cerví de Durro és una muntanya termenal entre Sarroca de Bellera i la Vall de Boí (a l'antic terme de Durro), i, per tant, entre les comarques del Pallars Jussà i de l'Alta Ribagorça.
Forma part de la carena que delimita tot el sector nord del terme municipal de Sarroca de Bellera; en aquest cas, pel nord-oest. Té a llevant seu el Port d'Erta, i al sud-oest el Cap dels Vedats d'Erta.

## Referències

* ↑ «Pica Cerví de Durro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxivat 2012-04-14 a Wayback Machine. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya: Vall de Boí
* ↑ «Atles Nacional de Catalunya - Institut Cartogràfic de Catalunya». Arxivat de l'original el 2011-09-03. [Consulta: 21 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya: topònim Cerví
# Itsasu

Itsasu (en francès i oficialment Itxassou) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
Situada a 4 km de Kanbo i a la vora del riu Niva, Itsasu es troba en les vies d'accés immediat als cims de les muntanyes Artzamendi (926 m) i Mondarrain (750 m). Limita al nord amb Kanbo i Larresoro, a l'oest amb Ezpeleta i Ainhoa, i a l'est amb Luhuso i Bidarrai. Segons la tradició, una coça del cavall del cavaller Roland, net de Carlemany, va partir en dos una roca del congost formant un pas per al riu Niva, en un lloc anomenat el Pas de Roland. Alberga restes funeràries prehistòrics anomenades cromlechs) al cim de Mehatxe (716 m) sobre el mont Mondarrain. Al seu cim es troben les ruïnes d'un castell pertanyent al rei de Navarra ocupat fins al segle xv.

## Demografia

Dades de població :
| 1896 | 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1440 | 1431 | 1134 | 1175 | 1218 | 1297 | 1563 | 1770 |

## Economia

Com altres comunas de la regió, Itxassou és un centre de producció de formatges d'ovella i de criatura de pottoka. Les seves cireres són famoses en les varietats xapata, beltza o peloa. La melmelada de cireres negres de Itxassou acompanya als plats preparats en base de formatge d'ovella que reben el nom de ardi gasna. Una fira anual de la cirera té lloc a principis del mes de juny.

## Enllaços externs

* Itsasu - Lloc web oficial
# Monsters We Met

Monsters We Met ("Monstres que ens vàrem trobar") és una sèrie de televisió en tres parts produïda el 2003 per la BBC. La sèrie va utilitzar els mateixos efectes especials que s'havien fet servir a Caminant entre dinosaures o Walking with Beasts, però incloent-hi actors humans per primera vegada. La sèrie es concentra en l'expansió d'Homo sapiens a Amèrica, Austràlia i Nova Zelanda. A cada episodi, se segueix un grup de colonitzadors humans i els animals que es troben als llocs on arriben.

## Episodis
### The Eternal Frontier (la frontera eterna)

Els humans arriben a Amèrica fa 14.000 anys i han d'aprendre a caçar mamuts i fugir de les urpes letals dels dent de sabre.

### The Burning (la cremació)

Els primers colonitzadors d'Austràlia, fa 65.000 anys, arriben a una terra devastada pels incendis i per la sequera. A més, han d'enfrontar-se a un rèptil gegant anomenat Megalania.

### The End of Eden (la fi de l'Edèn)

Quan els primers polinesis arriben a Nova Zelanda, no fa ni tan sols un mil·lenni, hi troben una terra sense mamífers terrestres on les aus són els animals dominants i han crescut a mides enormes. Però en pocs segles, l'home elimina la majoria dels animals...

## Enllaços externs

* Monsters We Met (anglès)
* Monsters We Met a l'IMDB (anglès)
# Xuclet

El xuclet (rechupe en castellà, drawhole en anglès) és un defecte que es produeix en la pràctica del colatge. El refredament i la solidificació provoquen, generalment, una contracció del volum del material. En el colatge, el líquid omple tot el motlle però quan solidifica, la peça que sorgeix sol ser més petita que la cavitat del motlle.
El xuclet es forma degut a la contracció i als gasos que es produeixen en la solidificació del metall fos. La possibilitat que apareguin xuclets és superior en les zones de la peça que tenen un gruix més gran, per tant, on hi ha més quantitat de metall. Aquestes zones tarden més estona a refredar-se, per la qual cosa s'anomenen punts calents.
Evitar xuclets:
* Massalotes: Les massalotes són reservoris de líquid que contraresten parcialment la contracció, ja que utilitzen el metall reservat en forma de líquid en cas que es pugui produir el xuclet.
* Refredadors: Els refredadors s'utilitzen en cas que no es puguin utilitzar massalotes. Es tracta de dispositius que absorbeixen la calor d'un punt calent. Consisteixen en blocs d'alumini o coure que, en contacte amb la part externa de la peça, absorbeixen calor.

## Referències

* ↑ TERMCAT
* ↑ «Xuclet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ravi, B. (2005), Metal Casting Computer-Aided Design And Analysis, PHI Learning Pvt. Ltd., ISBN 978-81-203-2726-9, <https://books.google.cat/books?id=d_A2o4YXfUAC>.
* ↑ RECHUPES: PATRÓN DE FORMACIÓN DE DEFECTOS Y CAUSAS Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a askchemicals.com
* J.D. Verhoeven, Fundamentos de Metalúrgia Física, Limusa
* Flemings, Solidification Processing, McGraw-Hill

## Enllaços externs

* La pràctica del colament Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine., Universitat de Girona
# La Mare de Déu de Montserrat de Can Noguera

La Mare de Déu de Montserrat és la capella particular del mas de Can Noguera, del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, dins de l'àmbit del poble de Bigues.
És una capella exempta respecte de l'edifici principal del mas, situada al sud-est de la façana principal de la casa. És un temple d'una sola nau, de força alçada, d'unes dimensions notables per ser la capella d'un mas. Fou construïda, com el mas actual, dins de l'òrbita del modernisme.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.
# Pobiédne (Saki)

* Per a altres significats, vegeu «Pobiédne».
Pobiédne (en (ucraïnès): Побєдне, en rus: Победное, Pobédnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 61 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Monstre

Un monstre (del llatí monstrum) és una criatura més o menys llegendària, que usualment fa por i és vista com a maligna pels éssers humans.
El que destaca en els monstres és l'anormalitat física. El terme ve de "monstrare", del llatí, que significava "ensenyar", perquè eren una cosa digna de veure (van començar sent éssers humans amb alguna deformitat que es lluïen en les fires)
Llista de monstres cèlebres:
* Vampir: criatura que s'alimenta de la sang d'animals (sobretot humnas).
* Godzilla: rèptil mutant gegantí.
* Home llop: persona que es transforma en llop.
* Mòmia: criatura momoficada que torna d'entre els morts.
* Zombi: criatura que torna d'entre els morts.
* Basilisc: rèptil mitològic.
* Ogre: personatge d'aspecte humanoide gegantí
* Gegant:personatge antropomorf, però molt més alt i fort que un ésser humà normal i corrent.
* Trol: monstre propi de la mitologia escandinava.
* Drac: animal mitològic de forma reptiliana.
* Gòlem: èsser animat format per matèria inanimada com pedra o fang.
* Frankenstein: mort vivent.
* Quimera: criatura mitològica grega.
* Orc: monstre propi dels llibres i jocs de fantasia, d'aspecte antropomorf i pell verda.
* Gàrgola: element arquitectònic que cobra vida.
* Hidra: monstre aquàtic ctònic.
* Minotaure: monstre amb cos d'home i cap de bou.
* King Kong: goril·la gegantí.
* Gremlin: monstre llegendari que fa estavellar-se els avions
* Harpia: monstre de la mitologia grega.
* Làmia: Monstre femení de l'Antiga Grècia.
* Kraken: Monstre mitològic marí propi del Nord d'Europa.
* Ieti: simi gegant del Nepal.
* Mantícora: criatura amb cap humà o de dimoni, cos de lleó i cua de drac o d'escorpí.
* Simurgh: monstre de la mitologia persa que barreja el cos d'un paó, d'un lleó i d'un griu.
Un monstre marí és cada un dels animals que segons la mitologia poblen el mar. Es poden esmentar:
* Balena
* Hipocamp
* Caribdis
* Escil·la
* Gorgones
Les sirenes eren originàriament monstres de terra, i després de l'aire, encara que fascinaven als mariners. Si bé les sirenes de l'època grecollatina no eren ben bé animals marins, a partir de l'edat mitjana començaren a tenir coa de peix. Alguns d'aquest mites, es pot dir així, viuen encara avui a les constel·lacions, Així Cetus rep el seu nom degut al monstre marí conegut com a Balena.

### Als Països catalans

També trobem monstres en la cultura dels Països Catalans com per exemple:
* Maruga: ésser minúscul que vivia a l'aigua dolça tant de rius com de llacs.
* Minairó: ésser fantàstic de mida diminuta present en la mitologia dels Pirineus.
* Pericó: gegant constituït de ferro massís.
* Magòria: viu sota terra i la seva cua es confon amb el vesc.
* Marmajor: un cíclop de Montserrat.
* Dips: meitat gossos, meitat vampirs.
* Pertenidors: ànimes en pena, esperits de l'eco.

## Vegeu també

* Pel·lícula de monstres
* Mitologia catalana

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.94. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
* ↑ «Monstres i esperits catalans», 25-07-2017. [Consulta: 12 maig 2024].
# Jaume Tomàs Oliver

Jaume Tomàs Oliver, nascut a Llucmajor, Mallorca, el 1964, és un polític del Partit Socialista de Mallorca-Entesa i fou batle de Llucmajor.
Tomàs formà part del consistori de l'Ajuntament de Llucmajor per primer cop com a regidor el 2011. A les eleccions municipals del maig de 2015 es presentà com a cap de llista de la coalició Més per Mallorca i aconseguí 2017 vots, que representen gairebé el 15% del total de vots, la qual cosa donaren a aquesta coalició 4 regidors dels 21 que formen el consistori llucmajorer. Formà govern amb els grups PSIB, amb 5 regidors, i El Pi, amb 2 regidors, que es repartiren les àrees de govern i la batlia a raó de 16 mesos cadascun. Tomàs fou elegit amb els vots d'aquests partits i el de SSPLL (Podem), en total 12. A les eleccions de 2019 aconseguí 1375 vots, el 10% del total de vots, perdent dos dels quatre regidors que tenien.
Va dimitir com a regidor el 2019 i va acceptar ser Director Insular de Desenvolupament Local al Consell Insular de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Resultados elecciones Municipales 2015. Llucmajor». El País. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ ARA Balears «MÉS, El Pi i PSIB s'alternaran a la batlia de Llucmajor». ARA Balears, 11-06-2015.
* ↑ PAÍS, Ediciones EL. «Resultados Electorales en Llucmajor: Elecciones Municipales 2019» (en castellà). [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Los altos cargos del Consell han pasado de 28 a 52 con el Pacte» (en castellà), 16-07-2019. [Consulta: 27 novembre 2022].
# Montflorit

Montflorit és un barri del municipi de Cerdanyola del Vallès característic per estar contingut entre plana i muntanya. Montflorit està compost bàsicament d'habitatges unifamiliars a quatre vents així com finques de pisos baixos a la zona del Passeig dels Pollancres. També conté un dels poblats ibers més importants de la comarca del Vallès Occidental: el poblat ibèric de Ca n'Oliver. Es diu -sense que s'hagi pogut demostrar mai- que el nom del barri el va posar l'escriptora Caterina Albert, més coneguda com a Víctor Català.
A Montflorit es concentren força habitatges d'arquitectura modernista, sobretot a la zona de plana, datades de finals del segle xix i principis del xx, com la casa Soms o la casa Riera. Aquestes cases foren les que van començar a donar forma al barri, que s'uní mitjançant una comunitat de propietaris fundada l'any 1919 (actualment l'Associació de Veïns i Amics de Montflorit) a l'actual Casino de Montflorit. Aquest casino ha estat obra durant els anys 2006 i 2007 d'una remodelació important així com de la piscina del barri, ubicada dins el recinte del casino.
El Poblat ibèric de Ca n'Oliver se situa a la part de muntanya del barri al Turó de Ca n'Oliver, al Carrer de València, en una situació privilegiada pel que fa a la vista sobre la plana del Vallès. Tot i que fou habitat entre els segles VI-I aC, el poblat visqué el seu moment àlgid a finals del segle iii aC. El poblat i el Museu de Ca n'Oliver, construït a l'espai d'una antiga pedrera, es poden visitar des de 2010.

## Referències

* ↑ «Montflorit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «A les fosques vora el sincrotró». El Periodico, 07-06-2010. [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ «Xalet Soms». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2014].
* ↑ «Can Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2014].
* ↑ «Ca n'Oliver». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2014].
# Pintures de San Pedro de Arlanza

Les pintures de San Pedro de Arlanza són un conjunt de pintures murals pertanyent al conjunt de decoració mural de l'església de San Pedro de Arlanza. Va incorporar-se al fons del MNAC el 1943 amb el número de registre 040142-000.

## Història

La major part de la pintura mural romànica conservada és de temàtica religiosa, però també podem trobar decoracions de caràcter cortesà o profà en grans centres monàstics, com és el cas de San Pedro de Arlanza, a Castella. Aquest fragment prové d'una sala de caràcter palatí de l'anomenada torre del Tesoro, damunt la sala capitular, on hi havia representacions zoomòrfiques inspirades en el bestiari. Aquí, hi veiem un griu, ésser fantàstic amb cos de lleó i tors d'àliga, en una actitud vigilant. L'estil de les pintures d'Arlanza es relaciona amb altres obres hispàniques del 1200 de clara influència de la miniatura anglesa, fet que es fa visible en el refinament i la precisió dels motius, combinat amb la seva monumentalitat.
Del mateix conjunt decoratiu, el MNAC n'inclou 5 altres fragments. D'altres es troben al Fogg Art Museum de la Universitat Harvard, a The Cloisters de Nova York, i un altre en una col·lecció particular. Procedeixen d'una sala de l'antiga abadia benedictina de San Pedro de Arlanza (Burgos), situada sobre la sala capitular, al primer pis de la torre del Tesoro.
* Castell, MNAC
* Drac a Nova York
* Lleó a Nova York
* Sirenes ocell, MNAC

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra al web del museu

## Enllaços externs

* L'obra a les col·leccions en línia del MNAC.
# L'arbre de la sang

L'arbre de la sang (títol original en castellà El árbol de la sangre) és una pel·lícula dramàtica de 2018, coproducció d'Argentina i Espanya, dirigida per Julio Medem. Ha estat doblada al català. Es va estrenar en cinemes el 31 d'octubre de 2018. És protagonitzada per Úrsula Corberó i Álvaro Cervantes, en els papers de Rebeca i Marc. Najwa Nimri, Patricia López Arnaiz, Daniel Grao, Joaquín Furriel, Maria Molins, Emilio Gutiérrez Caba, Luisa Gavasa, Josep Maria Pou i Ángela Molina completen el repartiment principal.

## Sinopsi

El seu argument segueix a Rebeca (Úrsula Corberó) i Marc (Álvaro Cervantes), una jove parella que viatja fins a un antic caseriu que va pertànyer a la seva família. Allí escriuran la història comuna de les seves arrels familiars creant així un gran arbre genealògic on s'acullen relacions d'amor, desamor, sexe, bogeria, gelosia, infidelitats... i sota el qual també jeu una història repleta de secrets i tragèdies.

## Repartiment

* Úrsula Corberó – Rebeca
* Álvaro Cervantes – Marc
* Najwa Nimri – Macarena
* Patricia López Arnaiz – Amaia
* Daniel Grao – Víctor
* Joaquín Furriel – Olmo
* Maria Molins – Nuria
* Emilio Gutiérrez Caba – Pío
* Luisa Gavasa – Candela
* Josep Maria Pou – Jacinto
* Ángela Molina – Julieta

## Nominacions

Lucas Vidal fou nominat al Premi Feroz a la millor música original.

## Referències

* ↑ «Así es ‘El árbol de la sangre’, el drama de Julio Medem con Úrsula Corberó» (en castellà). , 26-06-2018 [Consulta: 10 setembre 2018].
* ↑ TV3. «"L'arbre de la sang", amb Úrsula Corberó: cap secret no es pot amagar per sempre». CCMA, 02-09-2020. [Consulta: 4 setembre 2020].
* ↑ Cinemanía «Tráiler de 'El árbol de la sangre', lo nuevo de Julio Medem - CINEMANÍA» (en castellà). , 29-08-2018 [Consulta: 10 setembre 2018].
* ↑ «Primer tráiler de 'El árbol de la sangre', lo nuevo de Úrsula Corbero tras 'La Casa de Papel'» (en castellà). [Consulta: 10 setembre 2018].
# Karl Shuker

Karl Shuker (West Midlands, 9 de desembre de 1959) és un zoòleg britànic. Treballa a temps complet com a escriptor i consultor, especialitzant-se en criptozoologia, disciplina en la qual és internacionalment reconegut. Viatja regularment pel món, i també apareix freqüentment en la televisió i en la ràdio. Michael Newton va dir que "Actualment, Shuker és globalment reconegut com a autor i investigador de tots els aspectes de la vida animal i dels fenòmens no explicats, i és l'aparent hereu del mateix Heuvelmans."
Es va graduar en zoologia a la Universitat de Leeds, i en zoologia i fisiologia comparativa a la Universitat de Birmingham. És membre de moltes societats científiques i literàries (Societat Zoològica de Londres i altres). Shuker ha escrit centenars d'articles i tretze llibres. Durant les seves investigacions, Shuker ha sigut el primer criptozoòleg a dirigir una àmplia atenció pública un nombre considerable de criptides que eren anteriorment poc coneguts. A part de les seves pròpies publicacions, és el consultor zoològic del Llibre Guinness de Rècords. Una espècie de Loricefera, Pliciloricus shukeri, va rebre el seu nom en 2005.

## Obres
### Llibres

* Mystery Cats of the World, (1989)
* Extraordinary Animals Worldwide, (1991)
* The Lost Ark: New and Rediscovered Animals of the 20th Century, (1993)
* Dragons - A Natural History (1995)
* In Search of Prehistoric Survivors, (1995)
* The Unexplained, (1996)
* From Flying Toads To Snakes With Wings, (1997)
* Mysteries of Planet Earth, (1999)
* The Hidden Powers of Animals, (2001)
* The New Zoo: New and Rediscovered Animals of the Twentieth Century, (2002)
* The Beasts That Hide From Man, (2003)
* Extraordinary Animals Revisited, (2007)
* Dr Shuker's Casebook, (2008)

### Consultor

* Man and Beast (1993)
* Secrets of the Natural World (1993)
* Almanac of the Uncanny (1995)
* The Guinness Book of Records/Guinness World Records (1997 -), Llibre Guinness de Rècords
* Mysteries of the Deep (1998)
* Guinness Amazing Future (1999)
* The Earth (2000)
* Monsters (2001)
* Chambers Dictionary of the Unexplained (2007)

## Enllaços externs

* Dr Karl Shuker website

## Referències

* ↑ Michael Newton, Encyclopedia of Cryptozoology: A Global Guide (McFarland & Co, Inc: Jefferson, 2005), p. 425
# Rasets dels Teixos

Els Rasets dels Teixos és un indret de la carena del Montsec d'Ares, a cavall dels termes municipals d'Àger, a la Noguera, i Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà.
Està situat a llevant del Raset del Pas Gran, a l'extrem oriental del Serrat de Fontfreda, a ponent del Pas d'Emílio.
# Jacques-Rémy Girerd

Jacques-Rémy Girerd (Mars (Loira), 1952) és realitzador de pel·lícules d'animació i fundador de l'estudi Folimage a Valença. Estudià Belles Arts a Lió i es bolcà a l'animació realitzant petites pel·lícules amb plastilina ("4000 Images fœtales" (1978) i "D'une gompa l'autre"(1979)). El 1984 inaugura l'estudio Folimage, que té l'objectiu de crear pel·lícules originals d'animació de qualitat. En 2001, Jacques-Rémy Girerd realitza "La Prophétie des grenouilles", el seu primer llargmetratge. També va realitzar "Mia et le Migou", que es va estrenar al cinema a finals del 2008.

## Referències

* ↑ «Vie locale» (en francès). L'Express, 02-10-2002. [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «Mine de rien» (en francès). Toutelatele, 25-01-2012. [Consulta: 7 maig 2023].