OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jorge Giacinti

Jorge Alberto Giacinti (Almafuerte, Córdoba, 21 de juny de 1974) és un ciclista argentí professional que actualment pertany a l'equip San Luis Somos Todos. Del seu palmarès desataquen dos Campionats nacionals en ruta.

## Palmarès

* 1997
** Campionat de l'Argentina en ruta
* 1998
** 1r a la Volta a Uruguai
* 1999
** Campionat de l'Argentina en ruta
* 2001
** 1r a la Volta Líder al Sur
* 2004
** 1r a la Volta a Uruguai
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Rio de Janeiro
* 2005
** 1r a la Volta a l'Estat de São Paulo i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a Porto Alegre i vencedor d'una etapa
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta per un Xile Líder
* 2007
** 1r al Tour de San Luis i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta per un Xile Líder
** 1r a la Volta a Perú i vencedor de 5 etapes
* 2008
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Uruguai
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa del Giro del Sol San Juan
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Giro a l'Interior de São Paulo
** Vencedor d'una etapa del Tour del Paranà
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Xile
* 2012
** Vencedor d'una etapa del Giro del Sol San Juan
* 2013
** Vencedor d'una etapa del Giro del Sol San Juan

## Notes

* ↑ El vencedor inicial va ser Andrei Sartassov, però va ser desqualificat per positiu en EPO
* ↑ El vencedor inicial de l'etapa va ser Marco Arriagada, però va ser desqualificat per dopatge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cordó

«Cordó» té aquests significats:
* Cordó (calçat), mètode de subjecció del calçat al peu.
* Cordó umbilical, teixit que uneix el fetus i la mare
* Cordó de Sant Francesc, cordó que usen els membres de certes ordes religiosos
* Cordó policial, quan la policia impedeix l'accés a una zona o lloc.
* Cordó (ornament), ornament d'uniforme de gala en forma de cordó trenat.
Viccionari
# Cap de la Fesa

El Cap de la Fesa és una muntanya de 2.382 metres que es troba entre els municipis d'Alàs i Cerc i de la Vansa i Fórnols, a la comarca de l'Alt Urgell.
# Ostasi II Polentani

Ostasi II Polentani fou fill i successor de Guiu III Polentani.
El 1389 Guiu III fou empresonat pels sis fills, Bernardí II Polentani, Ostasi II Polentani, Obizzo Polentani, Aldobrandí Polentani, Azzo Polentani i Pere Polentani, i fou deixat morir de gana a la cel·la (1389).
Osatsi va morir el 1396. Estava casat des del 1393 amb Caterina del Carretto però no va tenir fills.
# Christel Buschmann

Christel Buschmann (Wismar, Mecklemburg-Pomerània Occidental, 19 de març de 1942 ) és una directora, productora, periodista, escriptora i traductora alemanya.

## Biografia

Christel Buschmann passa el seu abitur a Bremen. Va estudiar filologia germànica i romànica així com filosofia a Hamburg i Munic. Va ser assistent científica a l'Arbeitsstelle für Deutsche Exilliteratur de la Universitat d'Hamburg amb el professor Hans Wolffheim. També va ser periodista i crítica literària des de 1964 als diaris Die Zeit, konkret, Tempo, Titanic i altres. Va investigar Sprache und Sprachbildung in der Dichtung Arno Schmidts. Ha traduït de l'anglès, ha informat per a SPIEGEL-TV i ha estat membre de l'equip editorial de Bestandsaufnahme: Utopia Film (ed. Alexander Kluge). Ha treballat des de 1975 com a professora convidada de dramatúrgia a escoles de cinema i ha estat activa des de 1976 com a autora, productora i directora de llargmetratges. Va viure a Hamburg (1961-1975), Munic (1976-1993) i Berlín (1993-2007) i torna a viure a Munic des del 2007. Està casada amb el director Reinhard Hauff i té un fill.

## Filmografia selecta
### llargmetratges de ficció

* 1977 : Der Hauptdarsteller (guionista)
* 1979 : Die Patriotin (guionista)
* 1980 : Gibbi Westgermany
* 1982 : Comeback
* 1986 : Auf immer und ewig
* 1987 : Felix – segment Are You Lonesome Tonight?
* 1988 : Let´s kiss and say good-bye
* 1990 : La Dolce Daisy - Die Blume des Bösen
* 1995 : Dandy Of The Dark
* 2003 : Born In Saigon
* 2008 : Play Romeo
* 2014 : Performance 4.48

### documentals

* 1991 : Maschaisk- ein Frauenstraflager in der Sowjetunion
* 1991 : Wunderheiler - Irrationalismus und Religiosität in der Sowjetunion
* 1991 : Der Putsch - 60 Stunden Moskau, August 1991.
* 1991 : Bericht aus einem russischen Straflager für Minderjährige
* 1992 : Wolfgang Joop - Porträt eines Modedesigners
* 1992 : Künstler für den Frieden
* 1993 : Der Fall Nguyen - Analyse eines Verdachts
* 1993 : Kindesmissbrauch
* 1994 : Kongress Kindesmissbrauch
* 1994 : Kindesmisshandlung - Der Missbrauch mit dem Missbrauch
* 1994 : Kindesmissbrauch - Die Rückkehr der verlorenen Kinder
* 1997 : Talking Heads and a Driving Car - Deutsche Regisseure in Hollywood

## Notes i referències

* 1 2 «Christel Buschmann». filmportal.de.
* ↑ «Christel Buschmann». dffb-archiv.de.
* 1 2 3 «Christel Buschmann». deutsches-filmhaus.de.
* ↑ «Vita». christelbuschmann.com.
* ↑ «Christel Buschmann». zeit.de.
* ↑ Internationale Vereinigung für Germanische Sprach- und Literaturwissenschaft. Jahrbuch für internationale Germanistik. Verlag Gehlen, 1972, p. 212.
# Sant Vicenç de Baó

Sant Vicenç de Baó és l'església parroquial del poble de Baó, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada al bell mig del poble vell de Baó.

## Història

Esmentada el 901 (ecclesia S. Vicentii de Basono), fou donada al monestir de Cuixà per Oliba Cabreta
Substituint un edifici anterior del qual no queda res, l'església de Sant Vicenç fou tornada a consagrar el 1149 per Artau III, bisbe d'Elna. Era una església de nau única, capçada a llevant segurament per un absis semicircular. La capçalera, però, va ser reformada al segle xviii, per la qual cosa només es conserva la part occidental del temple.

## L'edifici

L'església conserva la nau romànica del segle xii, però l'absis va ser refet del tot el segle xviii. A la façana de migdia hi ha una finestra romànica. Conserva tres retaules barrocs, probablement procedents d'aquesta important reforma de l'església.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Baó». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 39. Sant Vicenç de Bou o Baó». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Baó. Sant Vicenç de Baó». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Vicenç, al centre de l'ortofotomapa de l'IGN
# Jorge García Navea

Jorge García (Còrdova, 23 de febrer de 1977) és un exjugador i actual entrenador de bàsquet. Jugava a la posició de pivot.
Amb 512 partits disputats en lliga LEB Or, és el segon jugador amb més partit disputats a la història de la competició, i també és el jugador amb més ascensos de Lliga LEB a Lliga ACB, amb 8.

## Referències

* ↑ «Montemarː Jorge García Navea, entrenador para el 1a Nacional». basketalicanti.blogspot.com. [Consulta: 21 octubre 2022].
* ↑ Romero, Pablo «Jorge García y la abdicación del hombre récord del baloncesto nacional». www.feb.es, 14-11-2018 [Consulta: 21 octubre 2022].
# Cordó al voltant del coll

Un cordó al voltant del coll o voltes de cordó és quan el cordó umbilical s'embolica al coll del fetus. Els símptomes presents en el nadó poc després del part amb voltes de cordó poden incloure inflor de la cara, petèquies facials i sagnat als blanc de l'ull. Les complicacions poden incloure expulsió de meconi, dispnea, anèmia i mort. Els embarassos múltiples s'associen a un major risc.
Es pot sospitar el diagnòstic si hi ha una disminució de la freqüència cardíaca del nadó durant el part. Les voltes de cordó es comproven normalment passant el dit sobre el coll del nadó un cop ha sobresortit el cap. L'ecografia pot detectar-la abans del part.
Si es detecta durant el part, s'ha d'intentar desembolicar el cordó o, si no és possible, subjectar i tallar el cordó. El lliurament pot tenir lloc de forma normal i els resultats generalment són bons. Rarament es pot produir dany cerebral a llarg termini o paràlisi cerebral. Les voltes de cordó es produeixen en aproximadament una quarta part dels parts. Hipòcrates ja va descriure aquest problema cap al 300 aC.

## Galeria

* Il·lustració amb voltes de cordó a braç i coll
* Congestió de la cara
* Petèquies a la cara
* Hemorràgies subconjuntivals

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Peesay, Morarji «Nuchal cord and its implications». Maternal Health, Neonatology and Perinatology, 3, 1, 06-12-2017, pàg. 28. DOI: 10.1186/s40748-017-0068-7. PMC: 5719938. PMID: 29234502.
* ↑ Hasegawa, J; Matsuoka, R; Ichizuka, K; Sekizawa, A; Okai, T «Ultrasound diagnosis and management of umbilical cord abnormalities.». Taiwanese Journal of Obstetrics & Gynecology, 48, 1, 01-03-2009, pàg. 23-7. DOI: 10.1016/S1028-4559(09)60031-0. PMID: 19346188.
* ↑ Ferri, Fred F.. Ferri's Clinical Advisor 2015 E-Book: 5 Books in 1 (en anglès). Elsevier Health Sciences, 2014, p. e23. ISBN 9780323084307.
* 1 2 «Nuchal Cord», 01-06-2018. Arxivat de l'original el 9 d’abril 2021. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ Adams, James G.. Emergency Medicine E-Book: Clinical Essentials (Expert Consult -- Online) (en anglès). Elsevier Health Sciences, 2012, p. 1064. ISBN 978-1455733941.
* ↑ MacLennan, AH; Thompson, SC; Gecz, J «Cerebral palsy: causes, pathways, and the role of genetic variants.». American Journal of Obstetrics and Gynecology, 213, 6, 01-12-2015, pàg. 779–88. DOI: 10.1016/j.ajog.2015.05.034. PMID: 26003063.
# Gints Gabrāns

Gints Gabrāns (Valmiera, 23 de maig de 1978) és un artista d'art contemporani letó. Treballa majoritàriament en l'elaboració d'instal·lacions i nous mitjans d'art. L'any 2004 guanyà el Premi Hansabank d'art i l'any 2007 representà Letònia a la Biennal de Venècia amb el projecte Paramirrors.

## Referències

* ↑ «Hansabank Group Art Award 2004 goes to Gints Gabrans and his Starix» (en anglès). Swedbank.lv, 09-12-2004. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «News» (en anglès). Am.gov.lv. Arxivat de l'original el 2011-09-26. [Consulta: 9 juny 2015].
# Resolució 2100 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2100 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 25 d'abril de 2013. El Consell acorda la Missió Multidimensional Integrada d'Estabilització de les Nacions Unides a Mali (MINUSMA) que operaria al Mali amb 12.600 soldats a partir de l'1 de juliol.

## Detalls

El Consell va demanar a les autoritats de transició de Mali que celebressin eleccions presidencials i parlamentàries el més aviat possible. Tots els grups rebels havien d'entregar les armes i tots els partits que havien tingut relacions amb organitzacions terroristes, incloses Al-Qaida del Magrib Islàmic, van ser convidats a reconèixer i negociar la unitat i la integritat territorial de Mali.
Es va decidir establir la Missió Multidimensional Integrada d'Estabilització de les Nacions Unides a Mali (MINUSMA) en què s'incorporaria l'actual oficina de l'ONU a Mali, la UNOM i que també assumiria les tasques de l'AFISMA, la força de manteniment de la pau de l'ECOWAS. MINUSMA consistirà en 11.200 soldats, batallons de reserva inclosos i 1.440 agents. També es va permetre a la missió col·laborar amb la UNMIL i la UNOCI que operaven a Libèria i Costa d'Ivori, respectivament. A més, les missions havien de compartir recursos en termes logístics i administratius. La MINUSMA va rebre un mandat de dotze mesos amb els següents objectius principals:
* Estabilitzar els principals centres de població i contribuir a l'expansió de l'autoritat estatal a tot el país,
* Donar suport a la implementació del pla de transició del govern, inclòs el diàleg i les eleccions,
* Protegir la població i el personal de l'ONU,
* Promoure els drets humans,
* Donar suport al lliurament d'assistència d'emergència,
* Ajudar a protegir el patrimoni cultural de Mali,
* Esforçar-se en portar criminals de guerra a la justícia.
L'exèrcit francès també podria ajudar a MINUSMA si el secretari general ho demanava. Aquesta clàusula es revisaria després de sis mesos. A més, es va crear la missió europea EUTM Mali per formar i assessorar els serveis de seguretat malians.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC establishes peacekeeping force for Mali effective 1 july», 25-04-2013.
* ↑ Adam Nossiter. «Soldiers Overthrow Mali Government in Setback for Democracy in Africa». The New York Times, 22-03-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Neomixis

Neomixis és un gènere d'ocells de la família dels cisticòlids. (Cisticolidae), que, com altres, antany era ubicat a la família dels timàlids (Timaliidae).

## Llistat d'espècies

El gènere està format per tres espècies de petis ocells forestals, endèmiques de Madagascar:
* Neomixis striatigula - jeri gorjaestriat.
* Neomixis tenella - jeri comú.
* Neomixis viridis - jeri verd.
El tetraka cuafalcat (Hartertula flavoviridis) era antany situada dins aquest gènere, del qual l'han diferenciat moderns anàlisis bioquímics.

## Referències

* Ryan, Peter (2006). Family Cisticolidae (Cisticolas and allies). p. 378-492 in del Hoyo J., Elliott A. & Christie D.A. (2006) Handbook of the Birds of the World. Volum 11. Old World Flycatchers to Old World Warblers Lynx Edicions, Barcelona ISBN 978-84-96553-06-4
# Marbre de Carrara

El marbre de Carrara (pels romans marmor lunensis, o «marbre lunenc») és un tipus de marbre, extret de les pedreres dels Alps Apuans a Carrara.
És universalment conegut com un dels marbres més apreciats per la seva blancor (o amb tonalitats blavoses-grisenques), gairebé sense vetes, i gra de fi aspecte farinós.
L'extracció del marbre de Carrara és fortament criticada pel moviment No Cav.

## Història

Les pedreres de marbre de Carrara van ser probablement utilitzades durant l'edat del bronze per produir estris variats i objectes decoratius i commemoratius per a incloure a les tombes dels morts.
Amb els romans es va desenvolupar una important extracció i, des de l'època de Juli Cèsar (48 - 44 aC), blocs d'aquest marbre blanc van ser utilitzats per les construccions públiques de Roma i de moltes cases patrícies. El Panteó d'Agripa i la Columna de Trajà estan realitzats amb aquest material. L'exportació es realitzava pel port de Luni, i d'aquí ve el seu nom de Marmor lunensis. Era un dels més utilitzats en les construccions de l'antiga Tàrraco.
A partir del segle v, l'activitat extractiva es va aturar arran de les invasions bàrbares. Després, a causa del desenvolupament del cristianisme, el marbre va tenir una gran demanda per a la construcció i la decoració interna dels edificis religiosos. La fervent activitat de les pedreres es deu principalment als "mestres", com el cas dels escultors Giovanni i Nicola Pisano, qui l'utilitzaren per les seves obres a la Itàlia Central, com a la Catedral de Siena amb el seu púlpit gòtic octogonal.
Va ser el marbre preferit per Miquel Àngel en les seves escultures, qui personalment seleccionava els blocs per fer les seves obres, excepte en el cas del seu David: aquest era originalment un bloc de Carrara que va passar de mà en mà per altres escultors (Agostino di Duccio i Antonio Rossellino) i va acabar finalment a l'estudi de Miquel Àngel, a qui no li va importar que tingués petites deficiències d'origen. Un de les peces mestres en aquest marbre a Catalunya és el sepulcre de Ramon Folc de Cardona a Bellpuig, que data de principi del segle xvi.

## Referències

* ↑ «mármol de Carrara» (en castellà). El Tesauro de Arte & Arquitectura.
* ↑ Díaz Acha, Yael. «El marbre: una roca o moltes roques diferents?». Museu de ciències naturals de Barcelona, 10-02-2012. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «El marbre de carrara era un dels més utilitzats en les construccions de l'antiga Tarraco». Ràdio Tarragona, 22-01-2014. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ Romani, Daniel «Una peça magistral del Renaixement italià al bell mig de Catalunya». Ara, 22-08-2017.

## Bibliografia

* Bradley, Frederick. «Le Cave di Carrara». A: Guida alle Cave di Marmo di Carrara (en italià). Ed. Internazionale Marmi e Macchine Carrara, 1991.
# Christchurch

* Per a altres significats, vegeu «Christ Church».
Christchurch és una ciutat de Nova Zelanda, fundada el 1850 i situada aproximadament a 300 quilòmetres al sud de la capital, Wellington en la costa est de l'Illa Sud, a la regió de Canterbury. La ciutat va ser el resultat d'una política programada de colonització organitzada per la Canterbury Association, formada el 1849 per membres del Christ Church College de la Universitat d'Oxford (d'aquí el nom de la ciutat) i patrocinada per l'Arquebisbe de Canterbury. L'associació tenia l'utòpic objectiu de crear una nova Jerusalem a Nova Zelanda, una comunitat anglicana de classe mitjana en la qual la moral victoriana pogués prosperar. El seu nom maorí és Otautahi, que ve del cacic maorí Tautahi, líder d'una població a la riba del riu Avon en el segle xix. El 1984 es va organitzar un viatge des de Catalunya per anar a Christchurch a posar una placa indicant en anglès, català i castellà que és als antípodes de Catalunya: «si des d'aquest lloc travesséssim a terra, sortiríem a Catalunya»
Des de l'octubre de 2013 l'alcaldessa de Christchurch és Lianne Dalziel. Prèviament Dalziel havia estat ministra en el gabinet de Helen Clark.

## Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Christchurch :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | 22,5 (72,5) | 22,2 (72) | 20,4 (68,7) | 17,8 (64) | 14,6 (58,3) | 11,7 (53,1) | 11,3 (52,3) | 12,4 (54,3) | 14,9 (58,8) | 17,4 (63,3) | 19,2 (66,6) | 21,2 (70,2) | 17,1 (62,8) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | 12,2 (54) | 12,1 (53,8) | 10,6 (51,1) | 7,7 (45,9) | 4,5 (40,1) | 2,1 (35,8) | 1,9 (35,4) | 2,9 (37,2) | 5,1 (41,2) | 7,2 (45) | 8,8 (47,8) | 10,6 (51,1) | 7,1 (44,8) |
| Precipitació total mm (polzades) | 42 (1,7) | 39 (1,5) | 54 (2,1) | 54 (2,1) | 58 (2,3) | 66 (2,6) | 79 (3,1) | 69 (2,7) | 45 (1,8) | 53 (2,1) | 44 (1,7) | 49 (1,9) | 648 (25,5) |
| Font: National Institute of Water and Atmospheric Research ||||||||||||||

## Fills il·lustres

* Frances Alda (1883-1952) soprano.

### Política nacional

Nacionalment, Christchurch es localitza en 7 circumscripcions electorals generals i en 1 circumscripció electoral maori a la Cambra de Representants de Nova Zelanda.
Diputats de Christchurch (a maig de 2013) :
| Circumscripció | Diputat | Partit |
| Christchurch Central | Nicky Wagner | Nacional |
| Christchurch East | Lianne Dalziel | Laborista |
| Ilam | Gerry Brownlee | Nacional |
| Port Hills | Ruth Dyson | Laborista |
| Selwyn | Amy Adams | Nacional |
| Waimakariri | Kate Wilkinson | Nacional |
| Wigram | Megan Woods | Laborista |
| Te Tai Tonga (maori) | Rino Tirikatene | Laborista |

## Vegeu també

* AMI Stadium

## Referències

* ↑ Anunci al diari La Vanguardia (castellà)
* ↑ (anglès) «Lianne Dalziel to lead Christchurch». Radio New Zealand. [Publicació: 13/10/2013.] [Consulta: 14/10/2013.]
* ↑ (anglès) «Climate Data». National Institute of Water and Atmospheric Research. [Consulta: 12/01/2013.]
* ↑ (anglès) «Electorate Boundaries». Comissió Electoral. [Consulta: 12/01/2013.]
# Santa Maria de Llordà

Santa Maria de Llordà és una església del poble de Llordà, al municipi d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici enganxat a una casa que correspon a la rectoria, anomenada Can Llinars. L'església és al mig del poble. La nau és capçada per un absis semicircular i a la façana hi ha el campanar en forma d'espadanya. La teulada és mig de teules mig de pissarra (també ho és la de l'espadanya) i a doble vessant. La porta és de mig punt adovellada, a sobre hi ha un rosetó arrebossat de guix i a l'absis hi ha una finestra d'una esqueixada. El campanar és de finestres geminades. Tot el mur nord és totalment tapat per la casa annexa.
A la façana hi ha la inscripció sobre una placa: "IGLESIA PARROQUIAL DE Sta. MARIA".

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Llordà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2017].
# Jackie Yi-Ru Ying

Jackie Yi-Ru Ying (Taipei, 1966) és una investigadora nanotecnòloga, i directora executiva de l'Institut de Bioenginyeria i Nanotecnologia de Singapur.

## Biografia

Ying va néixer a Taipei el 1966 i es va mudar a Singapur amb la seva família el 1973, on va estudiar a la Raffles Girls 'School. La seva família es va tornar a mudar, aquest cop a Nova York quan ella tenia 15 anys. Va obtenir el títol d'enginyera, amb graduació summa cum laude, a la Cooper Union el 1987. A continuació va assistit a la Universitat de Princeton, on el 1988 va rebre un Màster, i es va doctorar el 1991, tots dos en enginyeria química. Va estar un any com Fellow Humboldt a l'Institut de Nous Materials de Saarbrücken i va investigar materials nanocristal·lins amb Herbert Gleiter. Ying va esdevenir professora en el Departament d'Enginyeria Química a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts (MIT) el 1992 i catedràtica el 2001; així, amb 35 anys, va convertir-se una de les catedràtiques més joves del MIT.
Va tornar a Singapur el 2003 per treballar com la primera directora executiva de l'Institut de Bioenginyeria i Nanotecnologia, una divisió de l'Agència per la Ciència, Tecnologia i Recerca (A*STAR). La seva recerca se centra en les aplicacions biomèdiques i catalítiques dels sistemes i materials nanoestructurats.
Ying fou escollida per a la Sala de la Fama de Dones de Singapur el 2014. El desembre de 2015, va rebre el Premi Mustafa atorgat per la Fundació Mustafa de Ciència i Tecnologia. Se li va concedir el premi Millor Assoliment Científic per «la seva gran contribució científica i tecnològica, i els assoliments obtinguts amb la síntesi de materials i sistemes nanoestructurats, biomaterials nanoestructurats i biosistemes miniaturitzats per a diverses aplicacions».

## Referències

* 1 2 Spector, Myron «An interview with Jackie Yi-Ru Ying: the compleat multi-tasker». Biomedical Materials, 9, 3, 12-05-2014. DOI: 10.1088/1748-6041/9/3/030401.
* ↑ «Jackie Yi Ru Ying, Editorial Board - Nano Energy». Elsevier. [Consulta: 11 novembre 2015].
* 1 2 «Jackie Yi-Ru Ying». Singapore Women's Hall of Fame. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2015. [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «A*STAR's IBN Executive Director wins top scientific achievement award», 24 Dec 2015. Arxivat de l'original el 2016-06-24. [Consulta: 3 juny 2016].

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2017-12-09 a Wayback Machine. a l'Institut de Bioenginyeria i Nanotecnologia de Singapur, Agència per la Ciència, Tecnologia i Recerca.