OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Vida Es Un Mus

La Vida Es Un Mus és una discogràfica independent anglesa especialitzada en punk rock i «música tocada amb l'estómac i el cor», fundada al districte londinenc de Hackney l'any 1999. Ha publicat discos de bandes tant angleses com internacionals com Escuela de Odio, Limp Wrist, E-150, Delirium Tremens, Último Resorte, Una Bèstia Incontrolable, Los Crudos, Aviador Dro o The Chisel, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Verdugo, José. «La Vida Es Un Mus: contracultura y punk con vocación internacionalista» (en castellà). El Salto, 19-01-2022. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ Sherman, Maria. «Songs We Love: Rakta, 'Rodeados Pela Beleza'», 27-10-2017. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ Minsker, Evan. «The 10 Best Garage Punk Albums of 2017». Pitchfork, 29 December 2017. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ Scott, Tim. «Flesh World Return With More Dreamy and Moody Punk». Noisey. Vice, 05-09-2017. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ Breihan, Tom. «Stream Rixe Promo Tape EP». Stereogum, 21-02-2018. [Consulta: 4 abril 2018].
# Amskroud

Amskroud (en àrab امسكروض, Amskrūḍ; en amazic ⴰⵎⵙⴽⵔⵓⴹ) és una comuna rural de la prefectura d'Agadir Ida-Outanane, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.351 persones. Es troba a 40 kilòmetres al nord-est d'Agadir

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Albert Thys

Albert Thys (Dalhem, 28 de novembre de 1849 - Brussel·les, 10 de febrer de 1915), fou un empresari, militar i polític belga que va col·laborar amb el rei Leopold II en l'establiment i explotació de l'Estat Lliure del Congo.
Va entrar al servei de Leopold II el 1876 com a secretari d'Afers Colonials. A la tornada de Henry Morton Stanley, el rei el va enviar a Anglaterra per proposar-li una nova expedició a l'Àfrica central a compte de l'Associació Internacional Africana. Els negocis al Congo es van establir sobre la base de les seves inversions en els ferrocarrils. Va crear la Companyia del Congo per al Comerç i la Indústria el 1886, així com diferents filials.

## Bibliografia

* Denoël Thierry. Le nouveau dictionnaire des Belges. Le Cri, 1992.
* Jean Dusart, Albert Thys : créateur de la ligne de Chemin de fer Matadi-Léopoldville, Bibliothèque de l'Étoile, 1948, 55 pag.

## Enllaços externs

* Bust d'Albert Thys al Museu Reial de l'Àfrica Central a Tervuren
* Georges Defauwes, «Història: Albert Thys, de Dalhem au Congo» Arxivat 2016-01-22 a Wayback Machine. al web de la vila de Dalhem
* Archive Albert Thys, Royal Museum for Central Africa

## Referències

* ↑ 50° 42′ 49.62″ N, 5° 43′ 28.97″ E﻿ / ﻿50.7137833°N,5.7247139°E﻿ / 50.7137833; 5.7247139
# Suçargues

Suçargues (en francès Sussargues) és un municipi occità del Llenguadoc, situat a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Lèmur ratolí d'Arnhold

El lèmur ratolí d'Arnhold (Microcebus arnholdi) és una espècie de lèmur mico endèmica de Madagascar. L'holotip en fou trobat el 27 de novembre del 2005 i fou descrit per primera vegada el 2008. Les proves genètiques indiquen que difereix genèticament del seu tàxon germà més proper, el lèmur ratolí del Sambirano (M. sambiranensis).
Amb un pes de 49,7 g, un cos de 8,1 cm i una cua de 12,9 cm, és un lèmur ratolí de mida mitjana. Viu a la selva montana del Parc Nacional de la Montagne d'Ambre i la Reserva Especial de la Montagne d'Ambre, al nord de Madagascar.
# Ona FM

Ona FM va ser una emissora de ràdio en català que pertania a l'empresa Unión Radio, participada majoritàriament pel grup PRISA.

## Història

L'emissora va néixer el 1998 amb el nom d'Ona Catalana a partir de la suma de les emissores privades Ràdio Olot, Ona Girona, Ràdio Costa Brava, Ràdio Pirineus i Ràdio Ripoll, que s'amplià s’amplià amb l’entrada de Grup Zeta (fins al 2002) i Radio Ambiente Musical, que van afegir les seves freqüències. Inicialment tenia dos canals, Ona Catalana i Ona Música. El 2005 fou comprada pel grup PRISA, que reconvertí l'emissora, inicià les transmissions amb el nom d'Ona FM el 23 d'abril de 2007 emprant part de les freqüències d'Ona Catalana (2000-2007), cadena que fou adquirida per Unión Radio l'estiu de 2005. Finalitzà les seves emissions al juny de 2012 a causa de la crisi econòmica i alguns dials van passar a la seva emissora germana Máxima FM.
Des de llavors i fins al 26 de febrer de 2015 se sentia una ràdio fórmula musical sota el nom d'Ona FM. L'endemà les seves freqüències començaven a emetre Cadena SER Catalunya.

## Programació

El seu eslògan era Esport & diversió car oferia una programació temàtica basada en els esports, la música i l'humor.
Els caps de setmana es combinava la radio fórmula musical i les transmissions de Barça i Madrid, dirigides per Ignasi Taltavull amb les narracions de Miquel Agut (Barça) i Joan Barau (Madrid).
També emetia un butlletí horari amb informació esportiva a cada hora en punt i trams de programació en desconnexió local a les emissores d'Andorra, Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona. Van destacar programes com el Fora de joc amb Sique Rodríguez, l'Ona Sport nit amb Ignasi Taltavull, La Graderia amb Carles Cortés, Miquel Agut o Lluís Flaquer i Gol Nord amb Xavier Saisó on es tractaven temes futbolístics o Fan Zone amb Arnau Gascón on es parlava de noves tecnologies, d'esport o de música al món urbà.

## Freqüències

* Alt Empordà 104.0 FM
* Barcelona 103.5 FM
* Empordà 104.4 FM
* Lleida 99.2 FM
* Catalunya Central 104.4 FM
* Olot 98.1 FM
* Penedès 104.0 FM
* Ripoll 90.6 FM
* Tarragona 97.1 FM

## Referències

* ↑ «Ona Catalana». GEC. [Consulta: 19 novembre 2023].
* ↑ «Ona FM presentó su programación» (en castellà). Diario Sport, 19-04-2007. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ «Sique Rodríguez dirigirà 'Fora de joc' a Ona FM». Punt Avui, 08-08-2011. [Consulta: 18 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Ona Catalana presenta oficialment la seva reconversió

## Vegeu també

* Llista d'emissores de ràdio en català
# Tehachapi (Califòrnia)

Tehachapi és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens de l'est. 2007 tenia 12.077 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tehachapi tenia 10.957 habitants, 2.533 habitatges, i 1.709 famílies. La densitat de població era de 441,6 habitants/km².
Dels 2.533 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 42,7% entre 25 i 44, un 16,5% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 270 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.208 $ i la renda mediana per família de 40.030 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.446 $ mentre que les dones 26.023 $. La renda per capita de la població era de 18.220 $. Entorn del 17,4% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tehachapi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tehachapi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Montalegre

«Montalegre» té aquests significats:
* Montalegre (Pontils), llogaret despoblat del municipi de Pontils, Conca de Barberà
* Montalegre (Portugal), municipi portuguès al districte de Vila Real (subregió de l'Alt Trás-os-Montes, regió del Nord)
* Cartoixa de Montalegre, monestir de l'Orde de la Cartoixa al terme de Tiana (Maresme)
* Colònia Bosc de Montalegre, lloc religiós de gran fama en temps passats al Coll de Montalegre
* Puig de Montalegre, muntanya al municipi de Vilopriu, a la comarca del Baix Empordà
* Turó de Montalegre, muntanya al municipi de Maçanet de la Selva, a la comarca de la Selva
* Santa Maria de Montalegre de Barcelona, església a la ciutat de Barcelona
* Seminari Menor Diocesà Nostra Senyora de Montalegre
# Falees

Falees (en llatí Phaleas o Phalleas, en grec antic Φαλέας, Φαλλέας ὁ Χαλκηδόνιος) fou un escriptor grec d'economia política que va viure al segle IV aC. Era nadiu de la ciutat de Calcedònia
Principalment el menciona Aristòtil a la seva obra Política. La seva proposta, que buscava obtenir la igualtat social, girava a l'entorn de la propietat, i consistia en que tots els ciutadans tinguessin una part igual de les terres i que havien de ser educats de la mateixa manera.

## Referències

* ↑ Phaleas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 236
# Antoni Pérez i Simó

Antoni Pérez i Simó (Barcelona 1920 - 28 de gener de 2005) fou un músic català, compositor, director coral i pedagog especialitzat en l'ensenyament de música a invidents. Va dirigir l'Orfeó Gracienc durant 50 anys.
Antoni Pérez i Simó va néixer a Barcelona el 5 de desembre de 1920. Fill del també compositor i director coral Antoni Pérez Moya, va iniciar els seus estudis musicals amb el mestre Lluís Millet i Pagès a l'Escolania de la Mercè. Estudià piano amb Tomàs Buxó, orgue amb Joan Suñé i harmonia i composició amb Jaume Pahissa i Joaquim Zamacois a l'Escola Municipal de Música. El seu pare, Antoni Pérez i Moya, li ensenyà direcció de cor.
El 1940 fou nomenat sotsdirector de l'Orfeó de Sants, el 1941 el nomenaren organista de la basílica de la Mercè i, a la mort del seu pare el 1964, el substituí com a mestre de capella.
En reorganitzar-se l'Orfeó Gracienc, el 1945, en va ser nomenat director. El 6 de desembre va fer el seu primer assaig i el 26 octubre 1946 va dirigir el seu primer concert per inaugurar el local reconstruït. Al capdavant de l'Orfeó Gracienc va oferir nombroses audicions a Barcelona, entre elles les celebrades al Palau de la Música i el Gran Teatre del Liceu. També va dirigir diversos concerts a la resta de Catalunya, Andorra, Mallorca, Menorca, Madrid, Saragossa, València, Alacant, en diferents ciutats franceses, a Itàlia, Àustria, Ciutat del Vaticà, Holanda, Liechtenstein i Alemanya.
L'any 1949 fundà la Coral Faura, que dirigí fins a l'any 1980. També es dedicà a l'ensenyament musical per a cecs per mitjà del sistema Braille.
Com a compositor va escriure múltiples obres, principalment de música coral, harmonitzacions de cançons populars, obres religioses i sardanes. Entre elles destaquen 'Cantata Catalana', 'La Muntanya', o 'Cantata Nadalenca', estrenada el 3 de desembre de 2004 a l'església barcelonina de la Bonanova. Va posar música a obres d'autors literaris com Manel Bertran i Oriola, Miquel Saperas i Jacint Verdaguer.
En deixar la direcció de l'Orfeó Gracienc, va fundar el cor d'Antics Cantaires d'aquesta entitat, la batuta del qual va assumir. En el càrrec de director de l'Orfeó Gracienc el va succeir Poire Vallvé.
El 2001 rebé la Creu de Sant Jordi. Va morir el 28 de desembre de 2005 a causa d'un càncer.

## Referències

* 1 2 «Breves». La Vanguardia, 29-01-2005, pàg. 54.
* ↑ «Antoni Pérez i Simó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Antoni Pérez Simó, director del 'Orfeó Gracienc' durante medio siglo, El Mundo, 28 de gener de 2005

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada a Antoni Pérez i Simó a la Fundació Orfeó Gracienc
* Antoni Pérez i Simó a Discogs
* Antoni Pérez i Simó a musicsperlacobla.cat
# Subregió de Kocaeli

La subregió de Kocaeli (TR42) és una de les 26 subregions estadístiques de Turquia.

## Regions de tercer grau (províncies)

* Província de Kocaeli (TR421)
* Província de Sakarya (TR422)
* Província de Düzce (TR423)
* Província de Bolu (TR424)
* Província de Yalova (TR425)

## Referències

* ↑ «Turkey. Administrative Division. NUTS structure». Norsk Senter for Forskningsdata.
* ↑ «Statistical regions level 2 in Turkey as of 18th July 2016». Eurostat, 18-07-2016.
* ↑ «Statistical regions in the European Union and partner countries. NUTS and statistical regions 2021». Eurostat.
* ↑ «METADATA. Statistical Regions for Candidate countries and EFTA countries, by country.». Eurostat.

## Vegeu també

* Regions estadístiques NUTS de Turquia

## Enllaços externs

* Institut d'Estadística de Turquia Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine.
* NUTS - Nomenclatura d'unitats territorials per a estadístiques
# Lèmur nan gris petit

El lèmur nan gris petit (Cheirogaleus minusculus) és un lèmur nan que viu a Ambositra, a la meseta central de l'illa de Madagascar. El seu nom específic significa 'minúscul' en llatí. Aquest quirogalèid té un color semblant al del lèmur nan gros, però té les orelles peludes. Com ho indica el seu nom científic, és molt petit, gairebé tant com el lèmur nan de cua gruixuda. Les dents són petites, però el tercer queixal està menys reduït.

## Referències

* ↑ Andriaholinirina, N. et al. Cheirogaleus minusculus. UICN 2014. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2014, consultada el 14 novembre 2019.

## Bibliografia

* Groves, C. P. 2000. The genus Cheirogaleus: Unrecognized biodiversity in dwarf lemurs. International Journal of Primatology 21(6):943-962.
# Maccabi Petah Tikva FC

El Maccabi Petah Tikva FC (en hebreu: מכבי פתח תקווה) és un club de futbol israelià de la ciutat de Pétah Tiqvà.

## Història

El club va ser fundat per un grup de jueus Petah Tikva l'any 1912, que estaven estudiant a la ciutat otomana de Constantinoble. És, per tant, el segon club més antic d'Israel, després del Maccabi Tel Aviv FC, creat el 1906. El seu rival ciutadà, l'Hapoel, va ser fundat el 1934.
Com tots els clubs Maccabi, representa ideològicament la branca conservadora de la ciutat. Mai ha guanyat la lliga israeliana, tot i que ha estat dos cops campió de copa (1935 i 1952) i guanyà el Torneig Haaretz el 1940. Els anys 2003/04 i 2004/05 assolí una tercera i una segona posició a la lliga de primera divisió.

## Palmarès

* Copa israeliana de futbol 1934-35, 1951-52
* Copa Toto 1994-95, 1999-00, 2003-04

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine. (anglès) (hebreu)
# Talla en fusta

Una talla és una obra d'escultura, especialment en fusta. La fusta es talla mitjançant un procés d'escalaborni i polit, amb el propòsit de donar-li una forma determinada, que pot ser un objecte figuratiu o abstracte. El producte final pot anar des d'una escultura individual fins a elements decoratius treballats a mà que formen part d'una traceria.
És una activitat molt antiga i estesa. Alguns dels millors exemples que subsisteixen d'antiga fusta tallada provenen de l'edat mitjana a Itàlia i França, on el tema típic d'aquella època era la iconografia cristiana. A Anglaterra subsisteixen exemples dels segles xvi i xvii, època en la qual el mitjà preferit era el roure. Des de les èpoques més remotes la decoració de fusta ha estat un art destacat. La tendència de la naturalesa humana ha estat ornamentar cada article d'ús ordinari. La humanitat, des dels seus primers temps, talla dibuixos o dissenys en cada article de fusta que és susceptible de talla. Així pot veure's en l'obra de diversos pobles que conserven aquesta tradició: els indis d'Amèrica del Nord tallen els seus hams o els filtres de les pipes, el mateix que els polinesis tallen els seus rems.
Les seves aplicacions són molt variades, encara que la seva principal funció és la decoració i l'ornament. Es fa servir tant a nivell arquitectònic com per la decoració d'objectes d'ús quotidià. Com tota artesania, té un component artístic, en el qual el tallista-artesà bolca el seu talent creatiu per a treure d'unes simples taules una obra d'art, i altre component, tècnic i mecànic, que cal tenir en compte perquè la primera matèria respongui als esforços del tallista i assoleixi el resultat desitjat. Per a la talla en fusta s'empren eines especialitzades com la gúbia, triant-se fustes d'alta densitat i que no s'estellen fàcilment.
# Legió II Iulia Alpina

La legió II Iulia Alpina va ser una legió romana que es menciona a la Notitia Dignitatum, on es diu que era una de les divuit legions pseudocomitatenses, i estava destinada a la defensa de la regió dels Alps Cotians. També diu que pertanyia a l'exèrcit Il·liri.
Es creu que va ser fundada per l'emperador Flavi Juli Constant cap a la meitat del segle iv, però potser la podria haver constituït Flavi Juli Crisp, fill de Constantí I el Gran.

## Referències

* ↑ Lendering, Jona. «Legio II Iulia Alpina». Livius.org. [Consulta: 6 novembre 2022].
# Ferran II Gonzaga

Ferran II Gonzaga (Màntua, 21 de juliol del 1563 - Guastalla, 5 d'agost del 1630) fou el tercer comte de Guastalla i duc d'Ariano des del 1575. A patir del 1621 el seu estat fou elevat a la categoria de Ducat de Guastalla. També era príncep de Molfetta

## Biografia

Ferran era fill del comte Cèsar I Gonzaga al qual va succeir en el títol quan només tenia dotze anys. El 1577 la mare, Camilla Borromeo, per tal d'eixugar els deutes que havia adquirit el seu pare en el seu afany de col·leccionar art i construir cases, va vendre el ducat d'Ariano a Laura Goffredo per 59.000 ducats.
El 1579 fou declarat major d'edat. Va ser amic del poeta Torquato Tasso i ell mateix va compondre alguns poemes. Per acabar de pagar les obres del seu palau va haver de vendre el Principat de Molfetta i el Comtat de Giovinazzo. Fou un bon polític i va tenir càrrecs d'importància al servei de l'emperador. El 1581 va fer d'escorta de l'emperadriu vídua Maria d'Àustria. El 1599 fou escorta de Margarida quan anava de viatge per casar-se amb Felip III rei d'Espanya. En agraïment, el 2 de juliol del 1621 l'emperador Ferran II va elevar el seu comtat a la categoria de ducat. Abans de començar la guerra de successió de Màntua, Espanya i el Sacre Imperi Romanogermànic el van proposar com a candidat per succeir el seu parent Vicenç II Gonzaga, però aquest va preferir nomenar Carles I Gonzaga-Nevers. L'any 1630 va morir a causa d'una epidèmia de pesta.

## Descendència

Ferran II es va casar amb Victòria Doria l'abril del 1587, filla de Gianandrea Doria, príncep de Melfi, amb la qual va tenir molts fills:
* Zenobia Gonzaga (1588-1612), que es va casar amb Giovanni III d'Aragó Tagliavia;
* Cèsar II Gonzaga, duc de Guastalla;
* Vittoria Gonzaga, que va ser monja a Parma;
* Isabella Gonzaga, que va ser monja a Guastalla;
* Filippo Gonzaga (?-1616), religiós;
* Francesco Gonzaga (?-1643);
* Giannettino Gonzaga (1601-1649), religiós;
* Vincenzo Gonzaga (1602-1697), virrei de Sicília el 1677;
* Andrea Gonzaga (?-1686), comte de San Paolo, casat amb Laura Crispano;
* Artemisia Gonzaga, que va ser monja a Bolònia;
* Carlo Gonzaga (?-1670), cavaller.

## Referències

* Raviola, Blythe Alice. Corti e diplomazia nell'Europa del Seicento: Correggio e Ottavio Bolognesi. Universitas Studiorum, 2014, p. 39.

## Enllaços externs

* Enciclopèdia Trecani Ferrante II Gonzaga
* Raffaele Tamalio, Dizzionario biografico degli italiani, LVII, 2001, Ferrante Gonzaga
# Antoni Pujador i Estany

Antoni Pujador i Estany, Manuheuroroa (Barcelona, 1948-1993) fou un estudiós de l'illa de Pasqua, activista, membre i portaveu del Consell de Caps de Rapa Nui.
Com a pilot professional i després director d'exportació de diverses firmes internacionals, va visitar l'illa en diverses ocasions des del 1974. Va crear l'organització cultural «Taina Rapa Nui» (Amics de Rapa Nui) amb seu a Barcelona, i va ser membre fundador de l'Associació Espanyola d'Estudis del Pacífic.
El 1982 va promoure l'agermanament d'Olot amb Hanga Roa, capital de l'illa, a petició del seu alcalde Samuel Cardineli. Per aquest motiu va portar un escultor rapanui per tallar un moai amb roca volcànica de la Garrotxa.
El 1985 va publicar a Barcelona el Mapa arqueológico-turístico de Rapa Nui junt amb el xilè Pablo Teutsch i amb Francesc Amorós i Gonell de la Universitat de Barcelona. Amb motiu de la presentació del mapa a Thor Heyerdahl, aquest els va convidar a participar en una expedició arqueològica a l'illa de Pasqua junt amb experts reclutats pel Museu Kon-Tiki d'Oslo.
L'expedició es va dur a terme el 1987. Pujador es va quedar a l'illa hospitalitzat per culpa d'un accident. Durant aquest temps va fer amistat amb els rapanuis, entre altres amb Alberto Hotus Chávez, president del Consell de Caps de Rapa Nui. Es tracta d'una assemblea tradicional formada per representants de les famílies indígenes que per aquella època no tenia reconeixement oficial per part de les autoritats xilenes. Va ser acceptat com a membre honorari del Consell, amb veu i sense vot, i va ser nomenat portaveu exterior. Heyerdahl, que ja era membre honorífic amb anterioritat, i Pujador van ser els únics no rapanuis acceptats en el Consell. Seguint la tradició polinèsia, se li va concedir un nom tradicional, Manuheuroroa que vol dir «l'au que va venir de lluny», i el va adoptar com a segon cognom signant Antoni Pujador-Manuheuroroa.
Se'l va valorar pel coneixement de l'illa i de la seva cultura, i per la implicació en les reclamacions indígenes. Es va mostrar especialment combatiu amb la necessitat de tornar als habitants la titularitat de les terres, en la campanya de recuperació de peces arqueològiques i amb el reconeixement d'una autonomia política. Això li va portar problemes durant la dictadura d'Augusto Pinochet i va ser perseguit pels serveis secrets xilens.
L'11 d'agost del 1993 va morir a Barcelona víctima d'una malaltia irreversible. En compliment de les seves voluntats, les seves cendres es van enterrar al cementiri d'Hanga Roa. La seva làpida diu «[reposa] entre otros dirigentes o matato'a que han construido su Historia».

## Referències

* Francesc Amorós, L'illa de Pasqua: El somni impossible d'Antoni Pujador, ISBN 978-84-96483-21-7
* Construcción de entidades nacionales en el Pacífico Arxivat 2008-10-04 a Wayback Machine., article de Francesc Amorós al número 11 de la Revista Española del Pacífico. (castellà)
# Alberto Avendaño Prieto

Alberto Avendaño Prieto (nat a Vigo el 1957). Periodista i escriptor gallec. Amb en Manuel M. Romón i n'Antón Reixa funda el Grup poètic Rompente. Actualment viu a Washington D.C com a director d'El Tiempo Latino. En la seva vessant com a traductor ha duit al gallec les obres de Roald Dahl, Edgar Allan Poe i Isaac Bashevis Singer

## Obra

* Facer pulgarcitos tres, 1979 (poemari)
* Aventuras de Sol, 1986 (narrativa infantil, premi Vaixell de Vapor)
* O gato metido nun saco, 1988 (narrativa infantil)
* E outras historias, 1989 (relats)
* Os náugrafos de Malakudula, 1993 (narrativa infantil)
* Texas, 2003 (poemari)

## Referències

* ↑ «El Tiempo Latino». [Consulta: 20 juliol 2012].