OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irene Pujadas i Farré

Irene Pujadas i Farré (Sant Just Desvern, 1990) és una escriptora catalana. Ha treballat a la revista Butxaca i al sector editorial. Ha col·laborat amb el Diari Ara (Ara llegim) i amb d'altres mitjans digitals com La Llança, Núvol o La Directa. És una de les impulsores de la revista Branca. El novembre de 2020 va guanyar el premi Documenta de Narrativa catalana ex aequo, amb els seus contes Els desperfectes. El jurat, format per Pau Vidal, Marina Espasa, Albert Forns, Èric del Arco i Eugènia Broggi, va destacar "un estil net i vibrant, una llengua polida i alhora vivíssima, i un punt de negror i escabrositat molt saludables."

## Referències

* ↑ «Irene Pujadas». [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Irene Pujadas». [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Irene Pujadas y Laia Viñas, premio Documenta ex aequo» (en castellà), 25-11-2020. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Laia Viñas i Irene Pujadas guanyen 'ex aequo' el premi Documenta», 26-11-2020. [Consulta: 27 novembre 2020].
* ↑ «Veredicte del Premi Documenta 2020 – L'Altra Editorial». [Consulta: 27 novembre 2020].
# Crenichthys

Crenichthys és un gènere de peixos pertanyent a la família dels goodèids.

## Descripció

* Fan fins a 5 cm de llargària màxima.
* Absència d'aletes pelvianes.
* Aleta anal relativament grossa.
* Una o dues fileres de taques negres al llarg de cada flanc.

## Hàbitat i distribució geogràfica

Són dues espècies endèmiques que viuen en fonts termals de Nevada (els Estats Units).

## Taxonomia

* Crenichthys baileyi (Gilbert, 1893)
** Crenichthys baileyi albivallis (Williams & Wilde, 1981)
** Crenichthys baileyi baileyi (Gilbert, 1893)
** Crenichthys baileyi grandis (Williams & Wilde, 1981)
** Crenichthys baileyi moapae (Williams & Wilde, 1981)
** Crenichthys baileyi thermophilus (Williams & Wilde, 1981)
* Crenichthys nevadae (Hubbs, 1932)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1893. Report on the fishes of the Death Valley expedition collected in southern California and Nevada in 1891, with descriptions of new species. U. S. Dept. of Agriculture. North American Fauna Núm. 7: 229-234, Pls. 5-6.
* ↑ Brill, J., 1981. Crenichthys baileyi (Gilbert, 1983). J. Am. Killifish Assoc. 14(5):172-184.
* ↑ Kopec, J.A., 1949. Ecology, breeding habits and young stages of Crenichthys baileyi, a cyprinodont fish of Nevada. Copeia :56-61.
* ↑ Hubbs, C. L., 1932. Studies of the fishes of the order Cyprinodontes. XII. A new genus related to Empetrichthys. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan Núm. 252: 1-5, Pl. 1.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Carlos Secretário

Carlos Alberto de Oliveira Secretário (São João da Madeira, 12 de maig de 1970) és un exfutbolista portuguès, que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Va despuntar en la primera divisió portuguesa a les files del FC Penafiel, FC Famalicão i Sporting Clube de Braga. En 1993, fitxa pel FC Porto, on es converteix en una de les peces clau del seu equip, amb qui guanya diversos títols nacionals.
La temporada 96/97 fitxa pel Reial Madrid CF, però tot just hi juga. L'arribada al mercat de gener de l'italià Panucci li acaba per barrar el pas a l'equip espanyol. El gener de 1998, retorna al Porto, on romandria altres sis anys i mig abans de jugar amb el FC Maia, on penja les botes el 2005.

## Selecció

Secretário va ser 35 vegades internacional amb la selecció portuguesa de futbol. Va participar en les Eurocopes de 1996 i 2000.

## Títols

* Lliga portuguesa: 1994–95, 1995–96, 1997–98, 1998–99, 2003–03, 2003–04
* Taça de Portugal: 1993–94, 1997–98, 1999–2000, 2000–01, 2002–03
* Supercopa Cândido de Oliveira: 1994, 1998, 1999, 2001, 2003
* Lliga espanyola: 1996-97
* Supercopa espanyola: 1997
* UEFA Cup: 2002–03
* Lliga de Campions de la UEFA: 2003–04
# Retorn de carro

En informàtica, el retorn de carro (CR, en anglès carriage return) és un dels caràcters de control de la codificació ASCII, Unicode, o EBCDIC, que fa que es mogui el cursor a la primera posició d'una línia. De vegades s'usa juntament amb el salt de línia (LF), que ho baixa a la següent línia, és per tant una forma de fer un salt de línia.

## Història

El terme ve de les màquines d'escriure, que tenen un cilindre anomenat carro que és on es recolza el paper. Quan s'ha escrit una línia completa, s'acciona una palanca o mecanisme (anomenada retorn de carro) que ho mou cap a l'esquerra. Les màquines d'escriure elèctriques van substituir aquesta palanca per una tecla, a la qual van cridar retorn de carro o solament 'tornada' (return en anglès). Per a descriure millor el significat d'aquesta tecla, la hi va etiquetar amb el símbol ⏎ o ↵, que il·lustra l'acció que fa sense necessitar paraules.
Les primeres impressores eren molt semblants a les màquines d'escriure, i cada vegada que els arribava el caràcter de retorn de carro, activaven el procés físic de retorn del carro.
Molts ordinadors usen ara el caràcter de retorn de carro, de vegades juntament amb el de salt de línia, per a representar la fi d'una línia de text, però s'han usat diversos altres mètodes (vegeu nova línia).

## Representació

En ASCII i Unicode, el retorn de carro es representa mitjançant el codi decimal 13 (a hexadecimal 0D). Al llenguatge de programació C i en altres derivats de C, s'usa \r per representar aquest caràcter. No s'ha de confondre amb "salt de línia" que es representa amb \n. Alguns estàndards (com HTML) tracten el retorn de carro i altres salts de línia com un espai en blanc.

## Tecles

El teclat pot enviar un retorn de carro l'ordinador mitjançant diverses tecles:
* "Retorn" o "Return", normalment etiquetada com ↵
* "Intro" o "Enter", situada al teclat numèric
* Control-M
Tot i que "Intro" i "Retorn" fan el mateix, són distingibles pel sistema.

## Vegeu també

* Salt de línia
* Tecla Enter
* CRLF
* Nova línia
# Naso (desambiguació)

«Naso» té aquests significats:
* Naso, grup indígena del nord-oest de Panamà.
* Naso (Sicília), municipi italià, dins de la província de Messina.
* Naso (gènere), gènere de la família de peixos marinsdels Acantúrid.
Viccionari
# Manol Manolov

Manol Manolov (búlgar: Манол Манолов) (Sofia, 5 d'agost de 1925 - Sofia, 16 de desembre de 2008) fou un futbolista búlgar de la dècada de 1950 i entrenador.
Fou 57 cops internacional amb la selecció búlgara.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Septemvri Sofia i CSKA Sofia.

## Referències

* ↑ Manol Maolov's obituary Arxivat 2018-12-01 a Wayback Machine. (búlgar)
* ↑ Bulgarian record-holder Manolov dies, UEFA.com
* ↑ Manol Manolov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Che vaqueira

Che vaqueira (Ḷḷ) és un nom genèric per a designar a diferents al·lòfons del fonema /ʎ/ propis dels dialectes occidentals de l'asturlleonès.
El terme che vaqueira és exacte per diverses raons:
* En primer lloc, perquè fa referència a diversos sons diferents entre si.
* Es denomina a més vaqueira per ser característica dels vaqueiros de l'occident d'Astúries.

## Realitzacions

Segons Xosé Lluis García Arias, els al·lòfons de /ʎ/ es podrien resumir de la següent manera:
* [ɖ]: oclusiva retroflexa sonora. Característica de la zona de Sisterna en el conceyu d'Ibias.
* [dʐ]: africada retroflexa sonora. Pròpia de la parla de la Bordinga i potser de la parla de l'Alt Aller.
* [tʂ]: africada retroflexa sorda. Conceyus d'Aller, Quirós i uns altres.
* [t͡s]: africada alveolar sorda. Conceyus de Lena, sud de Mieres i uns altres.

## Orígens

Aquests sons provenen de les l- i -ll- llatines i, ocasionalment, de pl-, kl- i fl- Així:
* LUPU > ḷḷobu
* MOLLE > mueḷḷe
* CLAMARE > ḷḷamar
* PLANTARE > ḷḷantar
* (Villa) FLACCIDIANA > Ḷḷḷaciana

## Distribució

Totes aquestes realitzacions de /ʎ/ són característiques de les dialectes occidentals de l'asturlleonès, que Diego Catalán va denominar B, C i D, això és, els conceyus de Valdés, Tineo, Cangas del Narcea, Degaña, Somiedo, Teverga, Quirós; l'est dels conceyus de Navia, Villayón, Allande i Ibias, i l'oest dels conceyus de Cudillero, Salas i Miranda.
En la zona de l'asturià central, la che vaqueira és pròpia dels conceyus de Lena, Riosa i Aller, així com el sud dels conceyus de Mieres i Morcín.
A la província de Lleó es troba a Babia, Laciana, Lluna, Los Argüeyos, però també al nord-oest del Bierzo i al nord d'Omaña.

## Grafies

Les grafies que s'han anat emprant per a escriure aquest fonema durant tota la seva història han sigut: -ts-, -tş-, -ŝ-, -th-, -tch-, -chx-, -lh-, etc.
L'Acadèmia de la Llengua Asturiana proposa el dígraf etimològic Ḷḷ, i allí on tipogràficament sigui impossible emprar-lo, recomana -l.l-.

## Bibliografia

* Borrego Nieto, Juliol. Lleonès en Manual de dialectologia hispànica tom 1 Barcelona, Ariel, 1996.
* García Arias, Xosé Lluis. Gramàtica històrica de la llengua asturiana Oviedo, Acadèmia de la llingua asturiana, 2003. ISBN 8481683418
* Vell, Xulio. La formació històrica de la llengua asturiana Oviedo, Travi, 2003. ISBN 8480533773

## Enllaços externs

* Archivu oral del asturianu, amb diverses testimoniatges orals de "che vaqueira" (asturià)
# Semiónovka (Razdólnoie)

Semiónovka - Семёновка (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Priazov. És a 13 km al nord de Kusxóvskaia i a 189 km al nord de Krasnodar. Pertany al poble de Razdólnoie.
# Carlos Segismundo de Greiff

Carlos Segismundo de Greiff (Västmanland, Suècia, 1793 - municipi de Remedios, Antioquia (Colòmbia), 1870) fou un enginyer i geògraf colombo-suec que revolucionà les tècniques mineres a Colòmbia, i es convertí en el fundador d'una dinastia molt influent en la vida cultural, científica i política d'eixe país.
Graduat com a enginyer a Uppsala, participà en la Guerra dels Trenta Anys, arribant a ser capità de l'exèrcit suec. El 1826 arribà a Colòmbia, contractat per una empresa anglesa, que al cap de poc va fer fallida, per la qual cosa decidí dedicar-se a la mineria a la regió aurífera d'Antioquia, en societat amb altres tècnics i empresaris nacionals i estrangers, i es va dedicar al negoci durant la resta de la seua vida, tot aportant les millors innovacions tècniques al procés d'extracció. Durant molts anys fou cònsol de Suècia i Noruega a Colòmbia, i per designació del President Mariano Ospina Rodríguez fou agrimensor oficial de la nació. En 1857 publicà un famós "Mapa d'Antioquia".
Entre els seus descendents hi ha el poeta León de Greiff, el musicòleg Otto de Greiff, el científic Jorge Arias de Greiff, l'ex Fiscal General Gustavo de Greiff i l'exministra Mónica de Greiff, entre altres personalitats.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Greiff ,Carlos Segismundo» (en castellà). Banco de la República de Colombia. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2011. [Consulta: 21 febrer 2011].

## Enllaços externs

* «Los nórdicos» (en castellà). conexioncolombia.com. Arxivat de l'original el 9 de juny 2011. [Consulta: 21 febrer 2011].
# Roc de la Graula

El Roc de la Graula és una muntanya de 1.286,1 metres a cavall del terme comunal vallespirenc de Ceret, a la Catalunya del Nord i del municipal de Maçanet de Cabrenys, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
Està situat al límit meridional del terme ceretà i al septentrional del de Maçanet de Cabrenys.

## Referències

* ↑ El Roc de la Graula en els ortofotomapes de l'IGN
# Makúixino

Makúixino - Макушино (rus) - és una ciutat de l'óblast de Kurgan, a Rússia. Es troba al vessant est dels Urals, a 181 km a l'est de Kurgan, la capital de la província.
# Semiónovka (Nijni Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Semiónovka».
Semiónovka (en rus: Семёновка) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 493 habitants, pertany al municipi d'Atxka.

## Referències

* ↑ «Генеральный план муниципального образования городское поселение г. Сергач Сергачского муниципального района Нижегородской области. Том 2». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-06-14.
# Genealogista

Un genealogista és una persona entesa en genealogies i llinatges, i que escriu sobre ells.
Existeixen diferents organismes que capaciten, acrediten i certifiquen als genealogistes, els més reconeguts són: Association of Professional Genealogists, National Genealogical Society, Board for Certification Of Genealogists, etc.
Els genealogistes poden organitzar-se en Societats Genealògiques independents en tot nivell: local, regional, estatal, o per país. A Catalunya aquesta organització és la Institució Catalana de Genealogia i Heràldica, mentre que al País Valencià és la Societat Valenciana de Genealogia i Heràldica. A la Catalunya Nord existeix l'Associació Catalana de Genealogia. Les més famoses pel seu treball i contribució a la genealogia són la Genealogical Society of Utah i la Societat Genealógica del Nord de Mèxic.

## Enllaços externs

* Societat Catalana de Genealogia, Heràldica, Sigil·lografia, Vexil·logia i Nobiliària
* Societat Valenciana de Genealogia i Heràldica Arxivat 2017-09-30 a Wayback Machine.
* Associació Catalana de Genealogia
* Genealogical Society of Utah
* La Sociedad Genealógica del Norte de México
# Motilla del Palancar

Motilla del Palancar és un municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella la Manxa, situat al sud de la província a 68 km de Conca. Té una superfície de 73,70 i en el cens de 2023 tenia 6.119 habitants. El codi postal és 16200. La localitat és travessada per l'antiga N-3 i es troba a un parell de quilòmetres de l'autovia A-3.

## Demografia

Població de Motilla del Palancar (2001-2021) :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2021 |
| 5.163 | 5.244 | 5.390 | 5.497 | 5.551 | 5.620 | 5.653 | 5.964 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Juan Toledo | PCE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Gabriel Monedero | AP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Luis Gabaldón | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Ángel Villora | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Ángel Villora | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jose María Toledo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Jose María Toledo | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Jose María Toledo | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Fills i filles il·lustres

* Enrique García Martínez

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Motilla del Palancar
# Roger Clark

Roger Albert Clark (Narborough, Regne Unit; 5 d'agost de 1939 - Leicester, Regne Unit; 12 de gener de 1998) va ser un pilot de ral·li britànic que va competir al Campionat Mundial de Ral·lis entre 1973 i 1995. Va ser el primer anglès en guanyar una prova del Mundial al imposar-se al Ral·li de la Gran Bretanya de 1976 amb un Ford Escort RS1800.
També va disputar el Campionat Britànic de Ral·lis, el qual va guanyar en quatre ocasions, els anys 1965, 1972, 1973 i 1975.

## Victòries al WRC

| # | Any | Ral·li | Copilot | Vehicle |
| 1 | 1976 | 32nd Lombard RAC Rally | Stuart Pegg | Ford Escort RS1800 |

## Referències

* ↑ «Obituary: Roger Clark» (en anglès), 16-01-1998. [Consulta: 1r juliol 2022].

## Enllaços externs

* Perfil a ewrc-results
# Ostofred

Ostofred, Ortofredus o Ortofred, és el primer abat conegut del monestir de Sant Cugat, el qual és citat en un precepte de Lluís el Tartamut (878) pel qual se subjecta el monestir a la seu de Barcelona del bisbe Frodoí. Les cròniques antigues mencionen sis abats anteriors (Deodat, Abrabald, Sunifred, Donadéu, Otger i Odiló), però no se'n pot provar l'existència.

## Referències

* ↑ PERAY, Josep de. Monografia històrica i descriptiva de Sant Cugat del Vallès. Pàg. 32. Sant Cugat del Vallès, 1990 Editorial Rourich. ISBN 84-7705-030-9
* ↑ La GREC diu que l'afirmació és gratuïta
# Chen Yufei

Chen Yufei (xinès simplificat: 陈雨菲) (Hangzhou, Xina, 1 de març de 1998) és una jugadora de bàdminton xinesa. Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla d'or en la prova individual dels Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, ha guanyat 4 medalles en els Campionats del Món i 7 medalles (1 d'or) en els Campionats d'Àsia.

## Trajectòria internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | Individual femení |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Glasgow | 3 | Individual femení |
| 2018 | Nanquín | 1/4 de final | Individual femení |
| 2019 | Basilea | 3 | Individual femení |
| 2022 | Tòquio | 2 | Individual femení |
| 2023 | Copenhaguen | 3 | Individual femení |
| Campionat d'Àsia ||||
| 2016 | Hyderabad | 1 | Equips femení |
| 2017 | Wuhan | 1/4 de final | Individual femení |
| 2017 | Ho Chi Minh | 3 | Equips mixt |
| 2018 | Wuhan | 2 | Individual femení |
| 2018 | Alor Setar | 2 | Equips femení |
| 2019 | Wuhan | 3 | Individual femení |
| 2023 | Dubai | 3 | Individual femení |
| 2024 | Ningbo | 2 | Individual femení |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Bàdminton. [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 19 juny 2023].
# Saladrigas

«Saladrigas» té aquests significats:
* Robert Saladrigas i Riera (Barcelona, 1940), escriptor i periodista català
* Joan Puig i Saladrigas (Barcelona, 1852-1911), fabricant tèxtil del ram del cotó
* Can Saladrigas, fàbrica tèxtil del barri del Poblenou de Barcelona
* Casa Saladrigas, edifici al carrer de l'Esperança de Blanes (la Selva), projectat entre 1918 i 1920 per Isidre Puig i Boada.
# Hymenocephalus

Hymenocephalus és un gènere de peixos actinopterigis de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Taxonomia

* Hymenocephalus adelscotti (Iwamoto & Merrett, 1997)
* Hymenocephalus antraeus (Gilbert & Cramer, 1897)
* Hymenocephalus aterrimus (Gilbert, 1905)
* Hymenocephalus barbatulus (Gilbert & Hubbs, 1920)
* Hymenocephalus billsam (Marshall & Iwamoto, 1973)
* Hymenocephalus gracilis (Gilbert & Hubbs, 1920)
* Hymenocephalus grimaldii (Weber, 1913)
* Hymenocephalus hachijoensis (Okamura, 1970)
* Hymenocephalus heterolepis (Alcock, 1889)
* Hymenocephalus italicus (Giglioli, 1884)
* Hymenocephalus kuronumai (Kamohara, 1938)
* Hymenocephalus lethonemus (Jordan & Gilbert, 1904)
* Hymenocephalus longibarbis (Günther, 1887)
* Hymenocephalus longiceps (Smith & Radcliffe, 1912)
* Hymenocephalus longipes (Smith & Radcliffe, 1912)
* Hymenocephalus megalops (Iwamoto & Merrett, 1997)
* Hymenocephalus nascens (Gilbert & Hubbs, 1920)
* Hymenocephalus neglectissimus (Sazonov & Iwamoto, 1992)
* Hymenocephalus nesaeae (Merrett & Iwamoto, 2000)
* Hymenocephalus papyraceus (Jordan & Gilbert, 1904)
* Hymenocephalus semipellucidus (Sazonov & Iwamoto, 1992)
* Hymenocephalus striatissimus (Jordan & Gilbert, 1904)
* Hymenocephalus striatulus (Gilbert, 1905)
* Hymenocephalus tenuis (Gilbert & Hubbs, 1917)

## Referències

* ↑ Sepkoski, Jack (2002). "A compendium of fossil marine animal genera". Bulletins of American Paleontology 364: p.560.«Enllaç». Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 2 agost 2009].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1997: Notes on the genus Hymenocephalus Giglioli, 1884 (Teleostei: Macrouridae) in southern Africa. Transactions of the Royal Society of South Africa v. 51 (1996): 229-232.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marshall, N. B. i T. Iwamoto, 1973: Genus Coelorhynchus (pp. 538-563), Genus Coryphaenoides (pp. 565-580), Genus Hymenocephalus (pp. 601-612), Genus Nezumia (pp. 624-649). A Fishes of the Western North Atlantic. Memoirs of the Sears Foundation of Marine Research Mem. 1 (pt 6).
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Genealogies de la col·lecció Harley

Les Genealogies de la col·lecció Harley (en anglès Herlaian genealogies) són una col·lecció de genealogies en llatí i gal·lès antic conservades a la Biblioteca Britànica, en l'anomenat manuscrit «Harleian MS 3859», de la col·lecció Harley.
El manuscrit també conté els Annales Cambriae (versió A) i una versió de la Historia Brittonum, que es pot datar al voltant de l'any 1100 o del 1200. Ja que les genealogies comencen amb els llinatges paterns i materns d'Owain ap Hywel († 988), el document probablement va ser compilat durant el seu regnat. La col·lecció també ressegueix els llinatges dels principals governants de Gal·les i de Hen Ogledd, o "Vell Nord". Algunes d'aquestes genealogies també surten en les Genealogies del Jesus College MS. 20.
Les Genealogies de la col·lecció Harley són la col·lecció de tradicions gal·leses més antiga i té un gran valor històric.

## Referències

* ↑ Siddons, 2006, p. 800-802.
* ↑ Davies, 1982, p. 202-203.

## Bibliografia

* Davies, Wendy. Wales in the Early Middle Ages (en anglès). Studies in the early history of Britain. Leicester University Press, 1982. ISBN 978-0718512354.
* Remfry, P. M.. Annales Cambriae. A Translation of Harleian 3859; PRO E.164/1; Cottonian Domitian, A 1; Exeter Cathedral Library MS. 3514 and MS Exchequer DB Neath, PRO E.164/1 (en anglès). Castle Studies Research & Publishing, 2007. ISBN 1-899376-81-X.
* Siddons, Michael. Welsh Genealogies (en anglès). 5 volums. John T. Koch, 2006 (Celtic Culture. A Historical Encyclopedia). ISBN 978-1851094400.
* Watkin, M. «The Chronology of the Annales Cambriae and the Liber Landavensis on the basis of their Old French Graphical Phenomena». National Library of Wales Journal XI, 3, 1960, pàg. 181-226.

## Enllaços externs

* Text de les Genealogies de Harley en línia. (anglès) (gal·lès)