OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cooperativa Agrícola de la Selva del Camp

La Cooperativa agrícola de la Selva del Camp és una cooperativa de La Selva del Camp fundada l'octubre de 1900 amb el nom d'Associació Agrícola de la Selva del Camp. Aquesta primera entitat agrupava pagesos petits propietaris i jornalers que, inspirant-se en l'associacionisme obrer que des de mitjan segle xix s'havia desenvolupat als centres urbans industrials, s'unien per intentar trobar una manera de pal·liar els efectes de la crisi agrària de finals de segle.
Es va conèixer en l'àmbit local com la Societat dels Pagesos, una denominació popular que la va diferenciar de L'Agrícola, una altra societat constituïda l'any 1904 i refundada el 1906 com a Sindicat Agrícola de la Selva del Camp, l'entitat que abraçava, entre d'altres, els propietaris més acomodats de la vila. Totes dues entitats, sobretot la més antiga, van tenir una funció més social que econòmica i van acabar fusionant-se el 1920.
L'Agrícola va ser més activa, va proporcionar crèdit als seus socis i va tenir un paper destacat en la introducció de l'ús d'adobs i de productes fitosanitaris en les pràctiques agrícoles de l'època. Les antigues societats i sindicats agrícoles de començaments de segle van fer possible la modernització i tecnificació de les finques i van facilitar l'accés d'antics jornalers o petits propietaris a la propietat d'explotacions més grans i rendibles. L'any 1916, es va constituir, encara una tercera entitat agrícola, el Sindicat Agrícola de Sant Andreu, un sindicat impulsat per l'Església que agrupava pagesos propietaris petits i mitjans. Aquest sindicat, a diferència de les altres dues entitats, va tenir un paper més actiu en l'àmbit de la producció i va actuar de manera decidida en la transformació i la comercialització de les collites.
Va ser pioner en adquirir i posar a la disposició dels seus socis una premsa hidràulica on es transformava la verema i les olives, dues collites que, a l'època, ja ocupaven una posició secundària respecte a l'avellana, un producte que és conreu majoritari al poble des de la segona meitat del segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Coselva Història». Arxivat de l'original el 14 de desembre 2022. [Consulta: 14 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Web de la Cooperativa Agrícola de la Selva del Camp
# Conflicte del sud de Sèrbia

El Conflicte del Sud de Sèrbia dels anys 1999-2001, va ser una lluita entre el govern serbi i l'Exèrcit d'Alliberament de Preševo, Medveđa i Bujanovac (UCPMB), una organització separatista albanesa creada amb el propòsit d'annexionar aquesta àrea del sud de la Sèrbia Central a Kosovo.

## Antecedents

La guerra de Kosovo va ser un conflicte entre l'exèrcit iugoslau i l'Exèrcit d'Alliberament de Kosovo (KLA) iniciat el febrer de 1998 i va acabar el 10 de juny de 1999, quan es va signar el Tractat de Kumanovo. D'acord amb el tractat, les tropes de la KFOR, supervisades per les Nacions Unides, entrarien com una força de pau, mentre que les forces militars iugoslaves es van retirar. Es va acordar que el ELK es dissoldria el 19 de setembre de 1999. El conflicte de la vall de Presevo va esclatar el juny de 1999.

## Conseqüències

El conflicte va acabar amb una victòria Iugoslava. L'Acord de Konculj, pel que es restablia l'administració serbia a canvi de concessions econòmiques i polítiques als albanesos. Veterans del UÇPMB i KLA es reagruparen i formaren l'Exèrcit d'Alliberació Nacional, iniciant-se el Conflicte de Macedònia.

## Referències

* ↑ «Presevo valley tension» (en anglès). BBC News, 02-02-2001. [Consulta: 2 març 2010].
* ↑ Dörr, Oliver; Schmalenbach, Kirsten. Vienna Convention on the Law of Treaties (en anglès). Springer Science & Business Media, 2011, p. 892. ISBN 3642192912.
* ↑ Petersen, Roger D. Western Intervention in the Balkans (en anglès). Cambridge University Press, 2011, p. 128. ISBN 1139503308.
* ↑ Iztok Prezelj. The Fight Against Terrorism and Crisis Management in the Western Balkans (en anglès), 2008, p. 49-50. ISBN 1586038230.
# Consuelo Castiglioni

Consuelo Castiglioni (Lugano (Suïssa), 1959) és una dissenyadora de moda avantguardista. El 1994 va crear la marca Marni, i fundar la casa de moda de la qual va ser directriu creatiu fins 2016. És considerada una de les dissenyadores més innovadores del sector. Les siluetes elegants combinades amb estampats de colors i textures atrevides,«amb un toc sempre divertit» van marcar les seves creacions. Crea una moda que tothom amb un xic de gosadia pot portar al dia a dia, sense sentir-se disfressat. Algunes veus de la crítica: «Si existeixen convencions sobre la moda i les tendències, Consuela Castiglioni se les salta totes.» o «Fa roba que no només sembla un parterre de flors sinó al tacte també fa la sensació de flors.»
Va nàixer a Lugano a Suïssa el 1959 al si d'una família amb arrels xilens. Autodidacta i sense formació particular en disseny de moda, va llançar a Milà la seva primera col·lecció. La família del seu marit Gianni Castiglioni –que va esdevenir director executiu de Marni– tenia la fàbrica pelletera Ciwifurs, on va trobar els artesans per executar les seves creacions. Tot i això, des de 2012 també va crear col·leccions més assequibles en col·laboració amb la cadena sueca H&M.
Va ser llistada a la «BoF 500», la llista dels cinc cents persones més importants de la moda per la revista internacional Business of Fashion. El 2016, es va retreure's a la casa rural a Celerina/Schlarigna (Suïssa). El 2017, la seva filla Carolina van llançar la seva pròpia línea de moda per a dones «Plan C».

## Referències

* ↑ Bayer, Tobia «Personen: Gründerin Castiglioni scheidet bei Marni aus» (en alemany). Textil Wirtschaft, 21-10-2016.
* ↑ «Consuelo Castiglioni» (en castellà). Vogue Espanya, 27-03-2017. [Consulta: 10 juliol 2020].
* 1 2 «Consuelo Castiglioni is part of the BoF 500» (en anglès britànic). Business of Fashion. [Consulta: 10 juliol 2020].
* 1 2 EP «Les celebrities es bolquen amb Marni per a H&M». Levante – El Mercantil Valenciano, 23-03-2012.
* 1 2 Wiebking, Jennifer «Marni-Designerin Castiglioni: Eine Frau, ein Phänomen» (en alemany). Frankfurter Allgemeine, 06-03-2015. ISSN: 0174-4909. «Sie macht Kleider, die nicht nur aussehen wie Blumenbeete, sondern sich auch noch so anfühlen.»
* ↑ Segura, Aurora «La Caputxeta». La Vanguardia, 24-02-2014, pàg. 8-9.
* ↑ Mañana, Carmen «Entrevista | Consuelo Castiglioni, la madurez de una diseñadora inimitable» (en castellà). El País, 13-03-2015.
* ↑ Nelson, Karin «Carolina Castiglioni, Daughter of Marni Founder Consuelo Castiglioni, Is Designing Her Own Collection Now» (en anglès). W Magazine, 08-11-2018 [Consulta: 10 juliol 2020].
# Convergència absoluta

En matemàtiques, una sèrie (o de vegades una integral) de números es diu que convergeix absolutament si la suma dels valors absoluts dels termes (o integrands) és finita.

## Definició formal

* Es diu que $\sum _{n=0}^{\infty }a_{n}$ és absolutament convergent si la sèrie $\sum _{n=0}^{\infty }\left|a_{n}\right|<\infty$.
En altres paraules, la sèrie és absolutament convergent si la sèrie de valors absoluts és una sèrie convergent.

## Convergència absoluta

La convergència absoluta implica la convergència, però l'afirmació recíproca no és certa.

## Convergència condicional

Si la sèrie $\sum _{n=0}^{\infty }a_{n}$ és convergent però no absolutament convergent, hom diu que la sèrie és condicionalment convergent. Això succeeix quan $\sum _{n=0}^{\infty }|a_{n}|$ és divergent.

## Referències

* 1 2 Rudin, Walter. Principles of mathematical analysis. Third edition, 1976. ISBN 0-07-054235-X.
* ↑ Dvoretzky, A.; Rogers, C. A. «Absolute and Unconditional Convergence in Normed Linear Spaces» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 36, 3, 01-03-1950, pàg. 192–197. DOI: 10.1073/pnas.36.3.192. ISSN: 0027-8424. PMID: 16588972.
* ↑ «Convergencia absoluta y series alternadas» (pdf). Universidad de Granada. [Consulta: 19 desembre 2021].

## Vegeu també

* Sèrie (matemàtiques)
* Convergència (successió matemàtica)
* Integral impròpia
* Convergència (sèries)
# Corran

Corran (Escocès gaèlic:Un Corran) és un poble de pesca, situat a Corran Point, en el costat oest dels Corran Narrows de Loch Linnhe, a Lochaber, Highland, Escòcia. Hi ha tres petits poblaments a part del grup principal de cases: North Corran, Clovullin i Sallachan.
El Highland Council (Consell dels Higlands) de Corran té un transbordador que creua el loch Linnhe de Nether Lochaber a Ardgour, al Corran Narrows, a 9 milles (14 km) al sud de Fort William.
# Coregonus lutokka

Coregonus lutokka és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes que es troba a Europa: llac Ladoga (Rússia).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* «Coregonus lutokka». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Coregonus lucidus

Coregonus lucidus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes que es troba a Nord-amèrica: Alaska i Canadà.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* «Coregonus lucidus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Cryptotis evaristoi

Cryptotis evaristoi és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes. És endèmica del nord dels Andes peruans, prop de la frontera amb l'Equador. Pertany al grup C. thomasi. Entre altres coses, es distingeix d'altres musaranyes sud-americanes per la seva gran mida, la cua relativament curta i determinats aspectes de la seva morfologia dental. Els seus hàbitats naturals són els páramos i els boscos montans. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Zeballos, Horacio; Pino, Kateryn; Medina, César E.; Pari, Alexander; Chávez, Daniel; Tinoco, Nicolás; Ceballos, Gerardo «A new species of small-eared shrew of the genus Cryptotis (Mammalia, Eulipotyphla, Soricidae) from the northernmost Peruvian Andes» (en anglès). Zootaxa, 4.377, 1, 2018, pàg. 51. DOI: 10.11646/zootaxa.4377.1.4. ISSN: 1.175–5.334.
# Cryptotis griseoventris

Cryptotis griseoventris és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Se'l coneix de l'estat mexicà de Chiapas, on se'l troba en boscos montans de roures, pins i avets, així com bosc secundari, principalment a elevacions superiors a 2000 m. s'alimenta d'insectes. Està amenaçat per la desforestació i la fragmentació de l'hàbitat. Anteriorment se'l considerava coespecífic amb C. goldmani.

## Referències

* 1 2 3 Woodman, N., Matson, J., Cuarón, A.D. i de Grammont, P.C. (2008) Cryptotis griseoventris A: UICN 2009. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Versió 2009.1. www.iucnredlist.org Consultat el 10 setembre 2009.
* 1 2 Hutterer, Rainer. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3a ed.). Johns Hopkins University Press, 2005, p. 220–311. ISBN 978-0-8018-8221-0 [Consulta: 31 agost 2009]. «Soricomorpha»
# Còpia certificada

Còpia certificada (títol original en francès: Copie conforme; en persa: رونوشت برابر اصل; Roonevesht barabare asl) és una pel·lícula dramàtica franco-italo-iraniana, dirigida i escrita per Abbas Kiarostami i estrenada el 2010. Ha estat en competició al Festival de Canes 2010 i ha suposat per Juliette Binoche el Premi d'interpretació femenina. La pel·lícula es va subtitular al català.

## Argument

Itàlia, Toscana. Un escriptor anglès (William Shimell), en una visita a la Toscana per promocionar el seu llibre nou, coneix la propietària d'una galeria d'art francesa que està farta del seu marit. Durant una excursió a Lucignano, ella decideix presentar l'escriptor com el seu marit. Dirigint per primera vegada actors professionals, Kiarostami juga durant dos terços de la pel·lícula amb la incertesa d'una trama narrativa que comença com una broma, però evoluciona cap a un punt on es fa difícil distingir entre la realitat i la ficció.

## Repartiment

* Juliette Binoche: la galerista
* William Shimell: l'escriptor anglès
* Jean-Claude Carrière: l'home de la plaça
* Agathe Natanson: la dona de la plaça
* Gianna Giachetti: la mestressa del cafè
* Adrian Moore: el fill adolescent de la galerista
* Angelo Barbagallo: el traductor
* Andrea Laurenzi: el guia
* Filippo Trojano: el nuvi

## Al voltant de la pel·lícula

* El títol de l'obra presentada per l'autor anglès des del començament de la pel·lícula és Copie conforme, o sigui el títol de la pel·lícula.

## Premis

* 2010: Premi d'interpretació femenina al Festival de Canes per a Juliette Binoche.
* 2010: Premi de la joventut al Festival de Canes.

## Referències

* 1 2 «Còpia certificada». Ésadir.cat. [Consulta: 21 setembre 2022].
* ↑ «Còpia certificada». TimeOut.cat. Arxivat de l'original el 2010-12-03. [Consulta: 13 gener 2011].

## Enllaços externs

* Certified Copy: At Home and Abroad un assaig per Godfrey Cheshire a la Criterion Collection
# Còpies d'estil

Les còpies d'estil són una transcripció de les cartes credencials, que lliura l'ambaixador nouvingut a una capital, al Ministre d'Afers Exteriors de l'estat receptor (o a qui aquest designi) en la primera visita que realitza el ministeri de relacions exteriors per tal de sol·licitar que se li fixi la data per a la presentació de les seves credencials al cap de l'estat.
L'article 13 de la Convenció de Viena sobre relacions diplomàtiques permet que sigui la data de lliurament de les còpies d'estil la que determini l'assumpció de funcions per part d'un ambaixador. Tanmateix, la majoria dels països continuen amb la pràctica tradicional que l'entrada en funcions no es produeixi fins a la presentació de les cartes credencials.
# Daktui

Daktui (en rus: Дактуй) és un poble de l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 tenia 590 habitants, pertany al districte de Magdagatxi.

## Referències

* ↑ «Регионы и города России».
# Cyrille Heymans

Cyrille Heymans (ciutat de Luxemburg, 4 de març de 1986) és un ciclista luxemburguès que fou professional del 2007 al 2012.

## Palmarès

* 2005
** Medalla de bronze a la prova en ruta als Jocs dels Petits Estats d'Europa
* 2008
** Campió de Luxemburg sub-23 en ruta

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Desert de Simpson

El Desert de Simpson és una gran zona seca amb planes de sorra vermella i dunes a Austràlia Central.
L'únic recurs important de curs d'aigua dolça és la provinent de la Gran Conca Artesiana, que surt per nombroses fonts dins del desert inclòs Dalhousie Springs.
El Desert de Simpson és una formació erg que conté les dunes de sorra més grosses del món. Són dunes estàtiques fixades per la vegetació. Varien la seva alçada des de 3 metres (a l'oest) fins a 30 metres (a l'est).

## Història

Cap a 1844-46 l'explorador Charles Sturt, va visitar la zona i el 1936 Ted Colson va ser el primer europeu a travessar-lo. Cecil Madigan va donar el nom de Desert de Simpson, per Alfred Allen Simpson, un filantrop i geògraf australià.
No hi ha xxx però si pistes pels sondeigs de gas i petroli fets en les dècades de 1960 i 1970. Per l'oest hi passa una secció del tren.
Hi ha turisme, particularment hivernal.
El 2009 hi va haver grans pluges que ompliren de vegetació aquest desert.

## Ecologia

És una ecoregió segons el World Wildlife Fund. La flora es limita a arbusts resistents a la sequedat i herbes com Zygochloa paradoxa que manté fixades les dunes i plantes del gènere Triodia (spinifex). A la subzona de Channel Country hi ha rius amb eucaliptus com Eucalyptus coolabah.
Entre la fauna hi ha la granota Litoria platycephala i molt rèptils.Entre els mamífers el kowari Dasycercus byrnei. Al Llac Eyre hi ha curs_aiguamolls amb molta fauna de peixos i ocells.
Hi ha zones protegides com el Simpson Desert National Park, Goneaway National Park, Lochern National Park, Bladensburg National Park, Witjira National Park i Lake Eyre National Park com també Simpson Desert Conservation Park, Innamincka Regional Reserve i Simpson Desert Regional Reserve.

## Vegeu tamnbé

* Deserts d'Austràlia

## Referències

* ↑ «Desert Parks of South Australia» (PDF). Department of Environment and Heritage, South Australia. Arxivat de l'original el 2008-07-29. [Consulta: 23 octubre 2008].
* ↑ «Simpson Desert». Britannica Encyclopedia Inc.. [Consulta: 23 octubre 2008].
* ↑ Madigan, C.T. 1936. The Australian sand-ridge deserts. The Geographical Review 26(2):205-227.
* ↑ «Who said it's no place for a lady?». Manly Daily. New Limited, 24-06-2006 [Consulta: 19 maig 2008]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Sturt, C. 1848-49. Narrative of an expedition into central Australia, performed under the authority of Her Majesty's Government, during the years 1844, 5, and 6: together with a notice of the province of South Australia, in 1847. London: T. and W. Boone, 2 vols, 416 pp. and 392 pp.
* ↑ Madigan, C.T. 1930. An aerial reconnaissance into the southeastern portion of central Australia. Proceedings of the Royal Geographical Society of Australasia, South Australian Branch 30:83-108.
* ↑ http://www.abc.net.au/news/stories/2008/11/11/2416773.htm
* ↑ Ancient river courses found below Simpson Desert
* ↑ «Biomes | Conserving Biomes | WWF» (en anglès). [Consulta: 30 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Aerial Video footage of the Simpson Desert
* Rainer's Outback Guide
# Destacament Halverson

El Destacament Halverson (HALPRO) va ser un grup de 23 B-24 Liberators originalment destinat a unir-se a la 10a Força Aèria al Teatre d'operacions de la Xina, Birmània i l'Índia.
Sota el comandament del coronel Harry Halverson, el destacament va ser assignat originalment per dur a terme incursions al Japó. El destacament havia de volar de Florida a la Xina via Àfrica, però l'ofensiva japonesa a Chekiang, Xina, el maig de 1942, va interrompre aquest pla.
La força de bombarders pesats HALPRO va ser llavors encarregada d'atacar les plantes de petroli alemanyes en suport dels britànics al nord d'Àfrica. HALPRO va sortir dels Estats Units el 22 de maig de 1942, volant cap a Egipte via Sudan. El viatge de 4.000 milles va significar que alguns dels avions es van quedar en terra a l'arribada a Egipte.
L'11 de juny de 1942, 13 HALPRO B-24 van dur a terme el primer atac de la USAAF a Europa, quan van bombardejar les refineries de petroli a Ploesti, Romania, mentre que l'atac va tenir poc impacte, va demostrar el concepte que el bombarder pesat podia dur a terme atacs de llarg abast contra objectius defensats.
El Destacament HALPRO finalment es va quedar al teatre mediterrani. El 17 de juliol de 1942, el destacament va ser redesignat com a Hal Bomb Squadron. Finalment, va formar el 376è Bomb Group quan es va constituir l'octubre de 1942 integrant-se al IX Bomber Group de la 9º Força Aèria.

## Referències

* ↑ «Halverson Detachment | American Air Museum». [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ Reese, John R. «HALPRO: THE HALVERSON DETACHMENT IN THE MIDDLE EAST, JUNE-JULY 1942». Air Power History, 57, 2, 2010, pàg. 32–43. ISSN: 1044-016X.
# Cànon budista tibetà

El cànon budista tibetà és una llista de textos sagrats reconeguts per diverses branques del budisme tibetà. A més dels textos sutrayana del budisme primerenc (majorment sarvastivada) i fonts Mahayana, també inclou textos tàntrics. El cànon tibetà va tenir la seva compilació final al segle xiv, per Bu-ston (1290–1364). Els tibetans no tenien un cànon Mahayana formalment ordenat, així que van idear el seu esquema que dividia els textos en dues grans categories:
* Kangyur (Wylie: bka'-'gyur) o "Paraules traduïdes", són treballs que se suposen que el mateix Buda va dir. Presumiblement els textos tenen un origen sànscrit, encara que en molts casos els textos tibetans van ser traduïts del xinès o altres idiomes.
* Tengyur (Wylie: bstan-'gyur) o "Tractats traduïts", és la secció en la qual estan els comentaris, tractats i treballs de abhidharma (mahayana i no-mahayana). El Tengyur conté 3.626 textos en 224 volums.
El Kangyur està dividit en seccions: Vinaya, sutres de la Perfecció (Paramita) de la Saviesa, Avatamsaka, Ratnakuta i altres sutres (75% mahayana, 25% nikaya / agama o hinayana), i tantres. No se sap quan va ser usat el terme Kangyur per primera vegada. En l'època de Trisong Detsen (el sisè rei del Tibet) ja existien col·leccions de textos canònics.
El nom exacte de textos en el Kangyur no és fix. Cada editor pren la responsabilitat d'eliminar textos que consideri no autèntics o d'incloure noves traduccions. Actualment hi ha aproximadament 12 Kangyurs. Aquests inclouen les versions de Derge, Lhasa, Narthang, Cone, Pequín, Urga, Phudrak i Stog Palace, cadascun anomenat respecte al lloc on va ser copiat o imprès en el cas d'edicions manuscrites. A més, alguns textos canònics van ser trobats a Tabo i Dunhuang que donen exemplars més antics de textos oposats en el Kangyur. La majoria de les edicions Kangyur encara existents semblen contenir l'anomenat Vell Narthang Kangyur, encara que les edicions Phukdrak i Tawang estan pensades per mantenir-se fora d'aquest llinatge. La genalogía del Kangyur ha estat ben investigada particularment per Helmut Eimer i Paul Harrison.
Ja a partir del segle setè, la literatura existent va ser recopilada i catalogada de manera intermitent, la qual després es va estendre, actualitzar, classificar, reorganitzar i col·locar en diferents conjunts de diferents col·leccions. Una altra sèrie de treballs de traducció es va tornar a agrupar en dues grans col·leccions popularment conegut com a bka'-'gyur i bstan-'gyur, la traducció dels discursos de Buda i la traducció comentada de les obres, respectivament.

## Referències

* ↑ Brandon, S. G. F.. Diccionario de religiones comparadas (en castellà). Ediciones Cristiandad. ISBN 9788470571893.
* ↑ Cornu, Philippe. Diccionario Akal del Budismo (en castellà). Ediciones AKAL. ISBN 9788446017714.
* ↑ Civallero, Edgardo «llibres y bibliotecas en Tíbet». Accademia.
* ↑ Blaschke, Jorge. Enciclopedia De Las Creencias Y Religiones / Encyclopaedia of Beliefs and Religions (en castellà). LD Books. ISBN 970732158X.
# Devario pathirana

Devario pathirana és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sri Lanka.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1843. Ichthyologie [von Syrien]. A: J. von Russegger. Reisen in Europa, Asien und Africa, mit besonderer Rücksicht auf die naturwissenschaftlichen Verhältnisse der betreffenden Länder unternommen in den Jahren 1835 bis 1841, etc. Stuttgart. Ichthyol. von Syrien v. 1 (pt 2). 990-1099.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pethiyagoda, R., 1991. Freshwater fishes of Sri Lanka. The Wildlife Heritage Trust of Sri Lanka, Colombo. 362 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, F.F., 2001. Phylogeny and species diversity of the South and Southeast Asian cyprinid genus Danio Hamilton (Teleostei, Cyprinidae). Department of Zoology, Stockholm University and Department of Vertebrate Zoology, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Devario maetaengensis

Devario maetaengensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del nord de Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fang, F., 1997. Danio maetaengensis, a new species of cyprinid fish from northern Thailand. Ichthyol. Explor. Freshwat. 8(1):41-48.