OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Federació Internacional de Motociclisme

La Federació Internacional de Motociclisme, abreujat FIM (oficialment en francès: Fédération Internationale de Motocyclisme), és l'òrgan rector de l'esport del motociclisme. Representa 98 federacions estatals de motociclisme que es divideixen en sis unions regionals continentals.
La FIM cobreix cinc disciplines de motociclisme esportiu, abastant 34 campionats del món i tornejos: motociclisme de velocitat, motocròs, trial, enduro i motociclisme en pista (Speedway, Grasstrack i derivats). La FIM participa també en moltes activitats no competitives de promoció de l'esport i la seva seguretat, així com suport a polítiques públiques rellevants.

## Història

La FIM va néixer de la Fédération Internationale des Clubs Motocyclistes, FICM, que havia estat fundada a París el 21 de desembre de 1904. Entre els seus membres fundadors hi havia la federació britànica de motociclisme, l'Auto-Cycle Union (ACU). El 1906 la FICM va ser dissolta, però el 1912 va ressorgir, aquest cop amb seu a Anglaterra. La primera competició internacional organitzada per la nova entitat foren els Six Days Reliabilty Trial (coneguts com a ISDT, International Six Days Trial), celebrats el 1913.
El 1949 la FICM va canviar de nom, passant a dir-se Fédération Internationale Motocycliste (FIM). Aquell mateix any va organitzar la primera cursa del Road Racing World Championship Grand Prix, Campionat del Món de Motociclisme de velocitat. El 1959 la seu es va traslladar a Ginebra.
El 1994 la seu es va tornar a traslladar, aquesta vegada a Mies (Suïssa) ocupant per primer cop un edifici independent, construït en forma d'estilitzada motocicleta.
El nom de l'entitat es va tornar a canviar novament el 1998 durant el congrés celebrat a Ciutat del Cap, passant a anomenar-se Fédération Internationale de Motocyclisme, el nom actual. Aquell mateix any, la FIM va obtenir el reconeixement del Comitè Olímpic Internacional amb caràcter provisional, adquirint l'estatus total l'any 2000, als Jocs Olímpics de Sydney.
El 2004 es va escaure el seu centenari i se'n van celebrar actes commemoratius el mes d'octubre, al Congrés de París.

## Vegeu també

* Llista de competicions internacionals de motociclisme
* Llista de Grans Premis de motociclisme
* FIM Europe

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial (anglès)
# Fannie Mae

Fannie Mae és una creació fonètica a partir de les seves inicials per a designar la Federal National Mortgage Association (FNMA) (NYSE: FNM), que significa Associació Federal Nacional Hipotecària. Era una empresa de capital obert, garantida pel govern dels Estats Units (Government-sponsored enterprise o GSE), autoritzada per a concedir i garantir préstecs.
En 2008 va ser intervinguda per la FHFA.

## Vegeu també

* Freddie Mac
# Fanny Babou

Fanny Babou (Perpinyà, Rosselló 26 de març de 1989) és una nedadora nord-catalana. Llicenciada al CNS de Sant Esteve del Monestir, fou campiona de França dels 100 metres braça en 2009 i 2012, i de 200 metres braça en 2010.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 a Londres. va acabar 14a en 4x100 metres lliures i 32a en 100 metres braça.

## Notes i referències

* 1 2 Fitxa de Fanny Babou a Londres France olympique
* ↑ Fanny Babou Arxivat 2019-02-09 a Wayback Machine. a l'Equipe

## Enllaços externs

* Fanny Babou a swimrankings.net
# Fanny Borrell Martí

Fanny Borrell Martí (Puigcerdà, Barcelona, 1904), fou una pintora paisatgista de la primera meitat del segle XX a Barcelona, nascuda a Puigcerdà el 1904. Cursà estudis artístics a l'Escola de Belles Arts de Barcelona, sota la direcció del mestre Joan Colom i Agustí. Participà amb alguna de les seves obres a l'Exposició de Primavera de Barcelona de 1936. Exposà habitualment a les Galeries Syra. Al 1948 realitzà una exposició de paisatges mallorquins i de San Juan de Villatorta.

## Referències

* ↑ Ibiza i Osca, Vicent. Dona i art a Espanya : diccionari d'artistes d'abans de 1936. València: Institució Alfons el Magnànim, Diputació de València, 2006. ISBN 84-7822-484-X.
# Ferrocarril Elèctric Takamatsu-Kotohira

El Ferrocarril Elèctric Takamatsu-Kotohira (高松琴平電気鉄道, Takamatsu-Kotohira Denki Tetsudō), sovint abreujat com a Kotoden (琴電 o ことでん) és una companyia de transport de passatgers de la prefectura de Kagawa, a Shikoku, Japó. La seu de l'empresa es troba a la ciutat de Takamatsu, la capital prefectural. La companyia opera tres línies de ferrocarrils així com diverses línies d'autobús i la targeta intel·ligent IruCa.

## Història

La companyia del Ferrocarril Elèctric de Takamatsu-Kotohira es va fundar l'1 de novembre de 1943 degut a la unió de dues companyies de ferrocarril de l'àrea de Takamatsu i Kotohira: el Ferrocarril Elèctric de Kotohira (琴平電鉄, Kotohira dentetsu) fundat el 1924, el Ferrocarril Elèctric de Takamatsu (高琴電鉄, Takamatsu dentetsu) fundat el 1909. El 1997, l'empresa va ser pionera al Japó a l'instal·lar sistemes de prevenció de suïcidis a les vies (moltes passen pel mig de la ciutat). Al primer any, els suïcidis es reduïren en un 40 percent.

## Línies

| Color i icona | Color i icona | No. | Nom | Nom original | Inaugurada | Darrera extensió | Llargaria | Estacions |
| Groc | | K | Línia Kotohira | 琴平線 | 1926 | 2013 | 32,9 km | 22 |
| Verd | | N | Línia Nagao | 長尾線 | 1912 | | 14,6 km | 16 |
| Roig | | S | Línia Shido | 志度線 | 1911 | | 12,5 km | 16 |
| Total: | Total: | Total: | Total: | Total: | Total: | Total: | 60 km | 54 |

## Parc mòbil

* Sèrie 600
* Sèrie 700
* Sèrie 1070
* Sèrie 1080
* Sèrie 1100
* Sèrie 1200
* Sèrie 1300

## Referències

* ↑ http://takamatsulife.com/blog/2018/09/20/kotoden-c/
* ↑ http://takamatsulife.com/blog/2015/11/06/irucacard/
# Flòscul

Els flòsculs o florons (del llatí flosculis, floreta) són les flors que trobem al capítol de les plantes de la subfamília Asteroideae (abans conegudes com a tubuliflores) dins la família de les asteràcies, en algunes espècies envoltades per flors ligulades.

## Característiques de la corol·la dels flòsculs

* Tubular: Els pètals adopten la forma d'un tub
* Simpètala: Els pètals estan soldats formant una estructura sense divisions
* Pentàmera: Corol·la formada per la unió de 5 pètals o un nombre de pètals múltiple de cinc
* Actinomorfa: Simetria radial del tipus pentaradial (distribució a parts iguals en 72º a partir d'un eix central). En al cas del gènere Anacyclus les flors i els aquenis estan tan comprimits que sovint és zigomorfa
# Flüelen

Flüelen és un municipi del cantó d'Uri (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Font de les Fonts

La Font de les Fonts és una font de la Serra de Boumort, de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. És a prop del límit amb el terme municipal d'Abella de la Conca, a la vall de Carreu.
Està situada a 1.850 m d'altitud, al costat meridional de la Serra de Boumort, al Pletiu dels Roquissos, al sud-oest del Cap de Boumort. És al nord de Galliner, on es forma el barranc de Galliner, afluent del riu de Carreu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font de les Llagunes

La font de les Llagunes és una font del terme de l'antic poble d'Herba-savina, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament era del terme d'Hortoneda de la Conca.
Està situada a 1.174 m d'altitud, al vessant nord-oest del Gallinova, a l'extrem occidental de la serra de Carreu. És al costat nord-oest de la pista del Portell, a la partida de les Collades de Dalt, al nord-est d'on hi havia la borda del Sant, a prop i al sud-oest de les collades de Dalt.
# Fill predilecte

El títol de fill predilecte o fill adoptiu és la màxima distinció honorífica que atorguen algunes entitats locals o municipis. L'atorgament d'aquest títol acostuma a ser molt restrictiu i pot anar acompanyat del bateig d'un edifici, espai, indret, monument o via pública amb el nom de la persona honorada.
L'atorgament es decideix per una àmplia majoria (o unanimitat, segons els casos) del màxim òrgan de govern local, és a dir, el Ple de l'Ajuntament. El títol és honorífic i no comporta cap remuneració econòmica. La persona honorada rep un tracte especial en el protocol del municipi.
Existeixen dues tipologies de títol, ambdues considerades d'igual rang:
* Fill predilecte: S'atorga a un veí nascut a la població que atorga l'honor, tot i que no sempre es fa aquesta diferència.
* Fill adoptiu: S'atorga, en tot cas, a un veí o altra persona que no hi hagi nascut, independentment de si hi viu o no.

## Enllaços externs

* Fitxa 6: Elecció de fill predilecte Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine. a Protocol municipal. Diputació Barcelona
# Fernand Nisot

Ferdinand Marie Nisot o també Fernand Nisot (Brussel·les, 11 d'abril de 1895 - Putte, 31 de juliol de 1973) fou un futbolista belga de la dècada de 1910.
Fou 17 cops internacional amb la selecció belga de futbol, amb la qual disputà els Jocs Olímpics de 1920, en els quals guanyà la medalla d'or. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Léopold Club de Bruxelles.

## Referències

* ↑ Perfil a databaseolympics
* ↑ Perfil a calcio.com
# Fotolit

Un fotolit és, en la impressió òfset i rotogravat, el clixé que reprodueix l'objecte, o la tipografia, sobre pel·lícula o suport transparent.
En l'època química i electroquímica de la preimpressió (entre mitjans i finals del segle XX), per poder gravar les planxes d'una impremta era necessari crear abans unes còpies intermèdies en pel·lícula fotogràfica d'alt contrast. Cada còpia corresponia a una planxa de color i als llocs on hi hagués variacions d'intensitat, la pel·lícula portava una trama que simulava aquestes variacions d'intensitat. Cadascuna d'aquestes pel·lícules era un fotolit.
Els diferents fotolits es muntaven en grans planxes anomenades astralons. Cadascun d'aquests astralons s'usava al seu torn com a gran imatge per gravar les diferents planxes de la impremta. Tot i que l'enregistrament directe de planxes des de l'ordinador i les proves digitals estan arraconant als fotolits en la impressió òfset, encara existeixen moltes impremtes i tallers fotomecànics que segueixen basant-se en ells. D'altra banda, quan parlem de serigrafia, flexografia, tampografia o empreses de circuits impresos, el fotolit segueix sent utilitzat plenament.

## Vegeu també

* Copiadora heliogràfica
* Cianotipia
* Diazotípia
* Ozalid
* Caixa lluminosa
* Taula lluminosa
* Tauleta LED
* Copiadora tèrmica
* Copiadora Verifax
* Màscara fotogràfica
* Foto-plotter

## Referències

* ↑ fotolit a Optimot
* ↑ Benjamin Eynon; Banqiu Wu Photomask Fabrication Technology. McGraw Hill Professional, 21 de juliol de 2016. ISBN 978-0-07-158891-1.
* ↑ Rizvi, Syed. «1.3 The Technology History of Masks». A: Handbook of Photomask Manufacturing Technology. CRC Press, 2005, p. 728. ISBN 9781420028782.

## Enllaços externs

* Vídeo demostratiu d'una Filmadora Tèrmica de fotolits Arxivat 2015-01-21 a Wayback Machine.
# Florí de les Antilles Neerlandeses

El florí de les Antilles Neerlandeses (en neerlandès Antilliaanse gulden o, simplement, gulden; en papiamento florin) era la moneda de les Antilles Neerlandeses i, actualment, és la unitat monetària de dues de les cinc illes que en formaven part: Curaçao i Sint Maarten. El codi ISO 4217 és ANG i normalment s'abreuja NAƒ. Se subdivideix en 100 cèntims o centen (en singular cent).
A les illes BES (Bonaire, Sint Eustatius i Saba) va ser substituït pel dòlar dels Estats Units l'1 de gener del 2011. A Curaçao i a Sint Maarten està previst que sigui substituït pel florí caribeny l'any 2013.
Es va introduir el 1940, en substitució del florí neerlandès, que hi estava en vigor des del 1828. L'illa d'Aruba, quan es va separar de les Antilles Neerlandeses, va adoptar la seva pròpia moneda, el florí d'Aruba, el 1986.
Emès pel Banc de les Antilles Neerlandeses (Bank van de Nederlandse Antillen), en circulen monedes d'1, 5, 10, 25 i 50 cèntims i d'1, 2½ i 5 florins, i bitllets de 5, 10, 25, 50, 100 i 250 florins. El bitllet de 5 florins va essent substituït progressivament per la moneda del mateix valor, i el de 250 no és gaire utilitzat i ja no s'emet.

## Taxes de canvi

L'any 1940, a causa de l'ocupació alemanya dels Països Baixos durant la Segona Guerra Mundial, es va trencar el vincle amb la moneda neerlandesa i es va establir un canvi fix amb el dòlar USA d'1,88585 florins per dòlar. El canvi es va ajustar a 1,79 florins per dòlar l'any 1971.
* 1 USD = 1,79 ANG (taxa fixa des del 1991)
* 1 EUR = 2,31 ANG (11 de gener del 2011)

## Vegeu també

* Florí

## Enllaços externs

* (anglès) Banc de les Antilles Neerlandeses Arxivat 2008-11-07 a Wayback Machine.
# Florència-Pistoia

La Florència-Pistoia (en italià:Firenze-Pistoia) fou una cursa ciclista que es disputà sota la modalitat de contrarellotge individual entre les ciutats italianes de Florència i Pistoia, a la Toscana. Formà part del calendari UCI Europe Tour, amb una categoria 1.1. El 2008 es disputà per darrera vegada.

## Història

La cursa es disputà per primera vegada el 1870, amb una victòria de l'estatunidenc Rynner van Heste que trigà 2h 12' a recórrer els 33 km de la cursa. Superà en tres minuts el francès Auguste Charels i en quatre al també francès Alexandre de Sariette. Del record d'aquesta antiga cursa el 1985 es recuperà la cursa, tot i que alguns anys no s'ha disputat per diferents problemes. Tony Rominger, amb quatre victòries, és el ciclista amb més triomfs a la cursa.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1870 | Rynner van Heste | Auguste Charels | Alexandre de Sariette |
| 1985 | Rolf Gölz | Gregor Braun | Charly Mottet |
| 1986 | Lech Piasecki | Charly Mottet | Rolf Gölz |
| 1987 | Helmut Wechselberger | Lech Piasecki | Gianni Bugno |
| 1988 | Tony Rominger | Rolf Gölz | Lech Piasecki |
| 1989 | Tony Rominger | Erik Breukink | Maurizio Fondriest |
| 1990 | Lech Piasecki | Daniel Steiger | Mario Kummer |
| 1991 | Tony Rominger | Andrea Chiurato | Franco Ballerini |
| 1992 | Tony Rominger | Claudio Chiappucci | Sean Yates |
| 1993 | Maurizio Fondriest | Chris Boardman | Laurent Bezault |
| 1994 | Francesco Casagrande | Luca Scinto | Maurizio Fondriest |
| 1995 | Francesco Casagrande | Gianni Faresin | Stefano Giraldi |
| 1996 | Marco Fincato | Fabio Roscioli | Massimo Podenzana |
| 1997. No disputada ||||
| 1998 | Marco Velo | Ruslan Ivanov | Luca Scinto |
| 1999 | Marco Velo | Gianmario Ortenzi | Chann McRae |
| 2000. No disputada ||||
| 2001 | Nathan O'Neill | Andrea Tafi | Slawomir Kohut |
| 2002 | Fabrizio Guidi | Francesco Casagrande | Evgueni Petrov |
| 2003 | Andrea Peron | Filippo Simeoni | Dario David Cioni |
| 2004 | Sergei Matveev | Michael Rogers | Ondřej Sosenka |
| 2005 | Sergei Matveev | Andrí Hrivko | Giovanni Visconti |
| 2006. No disputada ||||
| 2007 | Boris Shpilevsky | Dario David Cioni | Giovanni Visconti |
| 2008 | Andrí Hrivko | Marco Pinotti | Dario David Cioni |

## Referències

* 1 2 «Firenze-Pistoia (Ita) - Cat.1.1». [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ «Firenze-Pistoia cancelled». [Consulta: 2 gener 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine. (italià)
# Francesc de Paulhac

Francesc de Paulhac, o de Paholach, o de Paholac (Morella, Ports, segle xiii - Tortosa, Baix Ebre, 17 d'octubre de 1316) va ser un bisbe. Era fill de Francesc Paulhac, un dels ciutadans de Morella que més va ajudar el rei Jaume II a la conquesta de la ciutat.
Va ser bisbe de Tortosa entre el 6 d'abril de 1310 i el 17 d'octubre de 1316, dia en que va morir. Va reunir dos sínodes: el primer, el 14 de novembre de 1311, que instaurava el culta a la diòcesi de la Passió de la Imatge de Crist. I el segon, l'11 de novembre de 1314, en què permetia canviar la celebració anual del sínode de sant Martí, per motius climàtics, al segon diumenge després de la Pasqua de Resurrecció. El 18 de novembre de 1311 va publicar una constitució en què dotava de facultat als sacerdots de la diòcesi per a disposar (amb algunes excepcions) en testament dels béns mobles adquirits en l'església. Durant el 1314 va fer la primera visita pastoral a tota la diòcesi de que es té constància, que venia motivada per la Constitutio de Correctione, que anys més tard, el 1319, va emetre el Concili Provincial de Lleida. La visita es va allargar fins al 1316, i entre d'altres ciutats i pobles, va visitar: el 17 de novembre de 1314 era a Amposta; a meitat de desembre va visitar Alcalà de Xibert; va visitar Vinaròs el 2 de març de 1316; i va finalitzar el seu periple a Nulles el dia 23 de març d'aquell mateix any 1316.
Va morir el 17 d'octubre de 1316, i fou sepultat a la capella de santa Càndida.

## Referències

* 1 2 Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016, p. 153 (Cadup Estudios). ISBN 9788493842055.
* 1 2 3 O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896, p. 85.
* ↑ «Episcopologi». Bisbat de Tortosa. [Consulta: 17 gener 2021].
* 1 2 3 O'Callaghan, 1896, p. 87
* ↑ O'Callaghan, 1896, p. 86
* 1 2 Miravall, 2016, p. 154

## Bibliografia

* O'Callaghan i Forcadell, Ramon. Episcopológio de la Santa Iglesia de Tortosa (en castellà). Tortosa: Imprenta Católica de G. Llasat, 1896.
* Miravall, Ramon. Episcopologi Dertosense: introducció a la història de la societat i de l'Església de Tortosa. Tortosa: UNED Tortosa, 2016 (Cadup Estudios). ISBN 97884938420.
# Diva

* Per altres significats, vegeu WWE Diva
Una diva és, en música clàssica, una cantant de renom que es caracteritza per tenir una veu excepcional. També s'utilitza el terme italià prima donna (primera dama). Les característiques tècniques són generalment una veu potent i ben projectada acompanyat d'un temperament fort. La paraula prové de l'italià diva que significa «divina».
El timbre d'una diva és d'una extraordinària bellesa (Montserrat Caballé, Renata Tebaldi) o bé molt expressiu (Maria Callas). El repertori de predilecció és sovint el bel canto tardà (Rossini) i romàntic (Bellini, Donizetti), ja que les partitures permeten enlluernar per la virtuositat requerida i la llibertat d'improvisació que es deixa a la intèrpret, oferint alhora moments de gran bellesa.
Són particularment propicis a provocar la fascinació del públic els papers imponents per la seva naturalesa històrica, com el d'Isabel I d'Anglaterra i altres grans reines, o per la seva destinació tràgica, amb heroïnes novel·lesques tals com Lucia di Lammermoor o la sacerdotessa druida Norma de Bellini.
Fins al segle xviii, el castrato va substituir la prima donna al cor del públic. A partir de la segona meitat del segle xix, va ser el tenor qui es va imposar com intèrpret principal de les obres líriques. La figura de la diva va conèixer una nova glòria a mitjans del segle XX amb Maria Callas, qui es va imposar amb una veu molt potent, d'una tessitura fora del comú però també per un intens joc escènic. La seva discogràfica la va protegir i va difondre la seva veu al gran públic.

## Al cinema i la literatura

El 1982, el cineasta francès Jean-Jacques Beineix va realitzar el llargmetratge Diva, on una misteriosa cantant d'òpera (interpretada per la soprano Wilhelmenia Fernandez) no deixava que les seves actuacions fossin gravades motivant un thriller entre els seus seguidors. La pel·lícula està inspirada en dives que no van deixar enregistraments comercials, com el cas de la soprano turca Leyla Gencer, i en el fenomen de la diva afroamericana d'òpera, com Jessye Norman o Shirley Verrett, molt populars a França.
El 2004, Pasqual Mas i Usó va publicar la novel·la Diva basada en la cantant Hermínia Gómez (Almassora, 1891- Ventimiglia, 1970), coneguda com a «La Spagnoletta».
La revista Time va observar el 2002: «Per definició, una diva és una dona amb un ego arrollador compensat només en part per una bella veu»

## Referències

* ↑ Tyrangiel, Josh «The New-Diva Disease» (en anglès). Time, 21-10-2002. Arxivat de l'original el 2009-02-03 [Consulta: 31 desembre 2008]. Arxivat 2009-02-03 a Wayback Machine.
Viccionari
# Cementiri Santa María Magdalena de Pazzis

El Cementiri Santa María Magdalena de Pazzis és un cementiri de l'era colonial al Vell San Juan de Puerto Rico. Es va fundar el 28 de maig de 1814 com a part de la política sanitària de la Corona Espanyola per abolir els enterraments als temples que eren la causa de moltes epidèmies. La construcció del cementiri es va fer entre 1863 i 1885 sota l'auspici d'Ignacio Mascaró. El cementiri està localitzat als afores de les muralles del Fort Sant Felip del Morro. L'altura mitjana de la muralla és de 40 peus i el seu ample té entre 15 i 20 peus. El seu nom és en honor de Santa Maria Magdalena de Pazzi.

## Referències

* ↑ García Padilla, Amalia. «Cementerio Santa María Magdalena de Pazzis (1863-1885)» (en castella). Museo de las Américas, 2020. [Consulta: 2 desembre 2021].
* 1 2 Puerto Rico’s Hidden Treasure Arxivat 2012-07-22 at Archive.is en el Gaylord College of Journalism and Mass Communication
* ↑ Montcourt, Nahira. «Memoria Viva: el cementerio de Santa María Magdalena de Pazzi» (en anglès americà). Noticel, 29-09-2019. [Consulta: 2 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a Find a Grave
* Fotografies a Flickr
# Lü Ju

    En aquest nom xinès, el cognom és Lü.
Lü Ju :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 呂據 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 吕据 |
Lü Ju (mort el 256 EC), nom estilitzat Shiyi (世議), va ser un general militar de Wu Oriental durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ell va ser el segon fill de Lü Fan. Quan l'exèrcit de Cao Wei va envair el terrirori de Wu Oriental després de la mort de Sun Quan, Lü eixí a lluitar juntament amb Dong Xing, sota el comandament de Ding Feng. Lü més tard es va suïcidar en ser arraconat per Sun Jun.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 56, Biografia de Lü Fan.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 47, Biografia de Sun Quan.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 48, Biografies dels tres hereus.
# Shamrock Rovers Football Club

El Shamrock Rovers Football Club (en irlandès: Cumann Peile Ruagairí na Seamróige) és un club de futbol irlandès de la ciutat de Dublín.

## Història

El clubs va ser fundat l'any 1901 (tot i que algunes fonts esmenten com a any de fundació el 1899), al suburbi de Ringsend. El seu nom deriva de l'avinguda Shamrock de Ringsend. Des dels anys 20 fins al 1987, el Shamrock va jugar a Glenmalure Park, a Milltown. Aquest any, l'estadi fou venut i l'equip romangué sense seu fins data d'avui. L'equip jugà a Ballsbridge entre 1990 i 1996.

## Palmarès

* Lliga d'Irlanda: 21
** 1922-23, 1924-25, 1926-27, 1931-32, 1937-38, 1938-39, 1953-54, 1956-57, 1958-59, 1963-64, 1983-84, 1984-85, 1985-86, 1986-87, 1993-94, 2010, 2011, 2020, 2021, 2022, 2023
* First Division (Segona divisió): 1
** 2006
* Copa irlandesa de futbol: 25
** 1925, 1929, 1930, 1931, 1932, 1933, 1936, 1940, 1944, 1945, 1948, 1955, 1956, 1962, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1978, 1985, 1986, 1987, 2019
* Escut de la Lliga d'Irlanda: 18
** 1924-25, 1926-27, 1931-32, 1932-33, 1934-35, 1937-38, 1941-42, 1949-50, 1951-52, 1954-55, 1955-56, 1956-57, 1957-58, 1962-63, 1963-64, 1964-65, 1965-66, 1967-68
* Copa de la Lliga d'Irlanda: 1
** 1976-77
* Copa Senior de Leinster: 16
** 1923, 1927, 1929, 1930, 1933, 1938, 1953, 1955, 1956, 1957, 1958, 1964, 1969, 1982, 1985, 1997

## Jugadors destacats

* Paddy Ambrose
* Eddie Bailham
* Jim Beglin
* Tommy Breen
* Paddy Coad
* Jimmy Dunne
* Patrick Dunne
* Eamon Dunphy
* Tommy Eglington
* Peter Farrell
* Pat Fenlon
* Bob Fullam
* Johnny Fullam
* Bobby Gilbert
* John Giles
* Eoin Hand
* Jackie Jameson
* Jimmy Kelly
* Mick Leech
* Paddy Moore
* Paddy Mulligan
* Liam O'Brien
* Frank O'Neill
* Mick Smyth
* Liam Tuohy
* Tony Ward
* Matt Doherty
* Tommy Donnelly
* Jimmy McAlinden

## Entrenadors

* John Giles
* Jim McLaughlin
* Mick Byrne
* Damien Richardson
* Liam Buckley
* Roddy Collins
* Pat Scully

## Enllaços externs

* Web oficial
* Shamrock Rovers a FAI.ie Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine.
* Web oficial de SRFC Ultras Arxivat 2010-03-27 a Wayback Machine.
* Fòrum de discussió Arxivat 2020-11-01 a Wayback Machine.