OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Llopis Corona

José Llopis Corona, (Alacant, 4 de juny de 1918 - 29 de gener de 2011) va ser un futbolista valencià que destacà als anys 40 a l'Hèrcules CF i el Reial Madrid.

## Biografia

Va començar a jugar al futbol al Gimnástico de las Carolinas d'Alacant, d'on va marxar a l'Alacant CF i l'Hèrcules CF. L'any 1943 va fitxar pel Reial Madrid CF. Gràcies al seu fort llançament de la pilota, habitualment era l'encarregat d'efectuar els llançaments de penal.
Va jugar el partit inaugural de l'estadi Santiago Bernabéu, aleshores anomenat Nou Estadi de Chamartín contra l'Os Belenenses portuguès.
Va morir el 29 de gener de 2011 al sanatori de Sant Joan d'Alacant a causa d'un accident vascular cerebral.

## Palmarès
### Reial Madrid CF

* 2 Copes del Generalíssim: 1945-46, 1946-47
* 1 Copa Eva Duarte: 1946-47

## Estadístiques a Primera divisió

| Club | Temporada |
| Club | Temporada | Partits | Gols |
| Hèrcules CF | 1941-42 | 17 | 4 |
| Total a l'Hèrcules | Total a l'Hèrcules | 17 | 4 |
| Reial Madrid CF | 1943-44 | 26 | 2 |
| Reial Madrid CF | 1944-45 | 26 | 2 |
| Reial Madrid CF | 1945-46 | 20 | 0 |
| Reial Madrid CF | 1946-47 | 23 | 3 |
| Reial Madrid CF | 1947-48 | 21 | 0 |
| Total al Madrid | Total al Madrid | 116 | 7 |
| Gimnàstic de Tarragona | 1948-49 | 17 | 3 |
| Total al Nàstic | Total al Nàstic | 17 | 3 |
| Total | Total | 150 | 14 |

## Referències

* 1 2 3 4 «Fallece el último superviviente de la inauguración del Bernabéu» (en castellà). Marca.com, 30-01-2010. [Consulta: 30 gener 2011].

## Enllaços externs

* «José Llopis Corona, zaguero contundente que tiraba los penaltis» (en castellà). Jugadors de Llegenda. Web oficial del Real Madrid CF. [Consulta: 24 gener 2011].
* «Ells ho van viure - Entrevista a Luís Molowny i José Llopis Corona» (en castellà). Web oficial del Real Madrid CF, 14-12-2007. [Consulta: 30 gener 2011].
* «Estadístiques de Corona» (en castellà). bdfutbol.com.
# Dependències d'ultramar franceses

Les dependències d'ultramar franceses són un conjunt de territoris sota sobirania francesa situats fora de la França del continent europeu. Inclou illes als oceans Atlàntic, Pacífic i Índic, a més d'un territori a l'Amèrica del Sud i d'una reclamació sobre l'Antàrtida. Se'ls coneix popularment amb l'acrònim DOM-TOM, a partir de les inicials de Département d'outre-mer – Territoire d'outre-mer. Encara que després de l'última reforma constitucional francesa del 28 de març del 2003 ja no existeixen formalment els territoris d'ultramar, es continua utilitzant de forma corrent l'expressió DOM-TOM per sintetitzar la varietat d'estatus jurídics existent en aquestes dependències d'ultramar.

## Regions i departaments d'ultramar

Les regions d'ultramar (ROM) consten d'un únic departament d'ultramar (DOM) amb el mateix estatus que les regions i els departaments situats a Europa, i es regeixen per l'article 73 de la Constitució. Formen part de la Unió Europea amb la consideració de regions ultraperifèriques. Són:
* Guadeloupe
* Guaiana Francesa
* Martinica
* Mayotte
* Illa de la Reunió (Réunion)

## Col·lectivitats d'ultramar

Les col·lectivitats d'ultramar (COM) tenen uns estatus ben diversos regits per l'article 74 de la constitució de França. Són:
* Polinèsia Francesa, amb la denominació particular de país d'ultramar.
* Saint-Barthélemy, considerat una col·lectivitat territorial.
* Saint-Martin, considerat una col·lectivitat territorial.
* Saint-Pierre i Miquelon, considerat una col·lectivitat territorial.
* Wallis i Futuna.

## Estatus específics

Altres dependències d'ultramar que es regeixen per estatus específics són:
* Nova Caledònia té una menció específica a la Constitució com a col·lectivitat sui generis. A la pràctica les competències són de país d'ultramar, però a més té reconegut el dret a l'autodeterminació.
* Terres Australs i Antàrtiques Franceses, disposen d'una administració pròpia situada a l'illa de la Reunió. En francès el nom és Terres Australes et Antarctiques Françaises (TAAF), però internacionalment no està reconeguda la menció "antàrtica".
* Illes Esparses de l'Oceà Índic, són un conjunt d'illes deshabitades. El 3 de gener del 2005 la seva administració va passar del prefecte de la Reunió a l'administrador general de les Terres Australs i Antàrtiques Franceses.
* Illa de Clipperton, és administrada per l'alt comissionat de la República a la Polinèsia Francesa.

## Enllaços externs

* Ministeri d'Ultramar francès Arxivat 2016-11-26 a Wayback Machine. (francès)
# Vini Ricordi (equip ciclista)

L'equip Vini Ricordi, conegut anteriorment com a Metauro Mobili, va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1982 i 1986.

## Principals resultats

* Coppa Bernocchi: Johan van der Velde (1985)
* Tirrena-Adriàtica: Luciano Rabottini (1986)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 5 participacions (1982, 1983, 1984, 1985, 1986)
** 2 victòries d'etapa:
*** 2 el 1983: Ricardo Magrini, Lucien Van Impe
** 0 classificacions finals:
** 4 classificacions secundàries:
*** Classificació dels joves: Marco Groppo (1982)
*** Gran Premi de la muntanya: Lucien Van Impe (1982, 1983)
*** Classificació per punts: Johan van der Velde (1985)
* Tour de França
** 1 participació (1983)
** 3 victòries d'etapa:
*** 3 el 1983: Frits Pirard, Ricardo Magrini, Lucien Van Impe
** 0 classificacions finals:
** 1 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Lucien Van Impe (1983)
* Volta a Espanya
** 0 participació

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Pau Padró i Cañellas

Pau Padró i Cañellas (el Vendrell, Baix Penedès 1891 – Prada de Conflent, 1950) fou un sindicalista i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Treballava de pagès i fou un dels organitzadors de la Federació Comarcal Agrícola del Baix Penedès, adherida a la Federació Nacional d'Obrers Agricultors d'Espanya, de la qual fou president el 1918. Fou empresonat l'octubre de 1919 després d'un atemptat contra el president de l'Associació de Propietaris d'El Vendrell, Joan Nin i Porta. Tornà a ser empresonat entre 1921-1922 sota la repressió sindical del Severiano Martínez Anido. El 25 de maig de 1922 va patir un atemptat per part del Sindicat Lliure. L'any 1931 s'adherí al Bloc Obrer i Camperol i després a la Unió de Rabassaires de la que en fou elegit president el 1932.
L'any 1932 les colles castelleres del Vendrell no participaren en el I Concurs de castells de Tarragona en protesta per l'empresonament de Pau Padró.
A les eleccions del 16 de febrer de 1936 fou elegit diputat a Corts pel Front d'Esquerres. Durant la guerra civil espanyola va ser president del Consell d'Agricultura de la Generalitat de Catalunya. El 1946 formà part del govern de la Generalitat a l'exili.

## Referències

* ↑ «Pau Padró i Cañellas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Nens del Vendrell, RECORREGUT HISTÒRIC PEL PERÍODE 1926 - 1951
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Biografies de parlamentaris catalans Arxivat 2018-08-20 a Wayback Machine.
* Biografia
# Iznate

Iznate és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga. Limita al N i S amb Vélez-Màlaga, a l'E amb Benamocarra, a l'O amb Macharaviaya i al NO amb Almáchar. Monàrquicament rep el nom de Marquesat d'Iznate.
Està en la ruta del Sol i de l'Alvocat a pesar que la seva principal producció ha estat i és la de raïm moscatell per a panses i vi. És travessat pel riu Iznate. A 47 km de Màlaga i a 12 km de Vélez-Màlaga.
# Can Fàbrega (Cabanelles)

Can Fàbrega és un mas al nord del petit nucli de Vilademires, localitzat a l'oest del municipi de Cabanelles al qual pertany. Segons el fons arxivístic del COAC, Can Fàbrega és una construcció del segle xvii sobre restes anteriors, que presenta també ampliacions i reformes posteriors.
El conjunt de Can Fàbrega és format per la masia i un altre edifici destinat a paller, que formen un espai recollit d'accés. L'edifici principal és de planta rectangular, amb la coberta de dues aigües de teula i distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada a migdia, presenta una gran terrassa o eixida al nivell de la primera planta i està sostinguda amb una successió de voltes de mig punt bastides en pedra i voltes rebaixades fetes de maó pla. A l'extrem de ponent de l'eixida hi ha una torre quadrada bastida en pedra i maons, amb barana d'obra a la part superior. L'accés actual a l'edifici es fa per la banda de llevant, donant pas a una de les ampliacions estructurals més modernes del conjunt. La zona central de la construcció és la part més genuïna. Al primer pis, les obertures són rectangulars i estan bastides en pedra. A la llinda d'una de les finestres hi ha gravada la data 1782. També destaca el finestral de sortida a l'eixida, d'arc rebaixat bastit amb pedra calcària blanquinosa. Les finestres de la segona planta són d'arc rebaixat, estan emmarcades en pedra i tenen els ampits motllurats. La façana presenta diverses obertures reformades i d'altres tapiades, com a l'extrem de ponent del parament, on destaquen grans finestrals d'arc de mig punt tapiats que formen part d'una gran galeria oberta a la cantonada sud-oest de la construcció. Sota aquestes obertures es conserven quatre mènsules de pedra encastades al parament, procedents d'una estructura desapareguda. La resta de paraments de la casa continuen presentant obertures rectangulars i d'arc rebaixat bastides en pedra.
La construcció està feta en pedra de diverses mides lligada en abundant morter de calç. A la façana posterior de la casa destaca un parament de pedra desbastada, disposada en filades regulars.

## Notes

* 1 2 3 4 «Can Fàbrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# José Luandino Vieira

José Luandino Vieira, pseudònim literari de José Vieira Mateus da Graça (Vila Nova de Ourém, Portugal, 4 de maig de 1935) és un escriptor angolès.

## Biografia

Nascut a Portugal, va passar la joventut a Luanda, on va acabar els estudis secundaris. Durant la Guerra Colonial, va combatre a les files del MPLA, tot contribuint a la creació de la República Popular d'Angola. Detingut per la Policia Política Portuguesa per primer cop el 1959, va ser un dels acusats del Procés dels 50, i va ser condemnat a catorze anys de presó el 1961. Abans, la Societat Portuguesa d'Autores, presidida per Manuel da Fonseca, va concedir-li el Premi Camilo Castelo Branco per la seva obra Luuanda; això va provocar el desmantellament de la SPA. Luandino Vieira va complir la pena de presó a Campo do Tarrafal, a Cap Verd, fins al 1972, any en què tornà a Portugal amb residència vigilada a Lisboa.
El 1975 tornà a Angola, on va ocupar els càrrecs de director de la Televisió Popular d'Angola (1975-1978), director del Departament d'Orientació Revolucionària de l'MPLA (1975-1979) i de l'Institut Angolès de Cinema (1979-1984), cofundador de la Unió d'Escriptors Angolesos, de la qual va ser secretari general (1975-1980 i 1985-1992) i secretari general adjunt de l'Associació d'Escriptors Afroasiàtics (1979-1984). Amb la decepció de les primeres eleccions lliures, el 1992, i el reinici de la guerra civil angolesa, tornà a Portugal. Es va establir a la regió del Miño, on es dedica a l'agricultura.
El 2006 se li va concedir el Premi Camões, el més important en llengua portuguesa. Tot i així, va refusar el premi tot al·legant «motius íntims i personals», segons un comunicat de premsa. Entrevistes posteriors aclariren que l'autor no va acceptar el premi per considerant-se un escriptor mort i, com a tal, el Premi s'hauria d'entregar a algú que continués produint. Tot i això, el 2006 publicà dos nous llibres.
Escritor Galego Universal (2021) per la AELG.

## Obres
### Contes

* A cidade e a infância 1957; 1986
* Duas histórias de pequenos burgueses 1961
* Luuanda 1963; 2004
* Vidas novas 1968; 1997
* Velhas estórias 1974; 2006
* Duas estórias 1974
* No antigamente, na vida 1974; 2005
* Macandumba 1978; 2005
* Lourentinho, Dona Antónia de Sousa Neto & eu 1981; 1989
* Estória da baciazinha de Quitaba 1986

### Novel·les

* A vida verdadeira de Domingos Xavier 1961 ; 2003
* João Vêncio. Os seus amores 1979 ; 2004
* Nosso Musseque 2003
* Nós, os do Makulusu 1974; 2004
* O livro dos rios, 1º vol. de la trilogia De rios velhos e guerrilheiros 2006

## Referències

* ↑ Lucas, Isabel. Luandino Vieira recusa Camões por "razões pessoais" (en portuguès). Diario de Noticias, 25/5/2006.
* ↑ Diario, Nós. «A AELG nomea José Luandino Vieira "Escritor Galego Universal"» (en gallec). [Consulta: 17 abril 2021].

## Enllaços externs

* http://www.mertin-litag.de/authors_htm/Vieira-L.htm Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine.
* «José Luandino Vieira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ànec glacial

L'ànec glacial o moretó(Clangula hyemalis) és un ànec marí de talla mitjana i el darrer membre vivent del gènere Clangula.

## Descripció

Els adults tenen les parts de sota blanques però la resta del plomatge experimenta una muda complicada. El mascle té una llarga cua en punta (de 10 a 15 cm).
El seu hàbitat de cria són els estanyols i aiguamolls de la tundra a Alaska, nord del Canadà, nord d'Europa i Rússia. El niu es troba a terra prop de l'aigua. Són ocells migradors i passen l'hivern a les costes est i oest de Nord-amèrica, als Grans Llacs, costa nord d'Europa i Àsia arribant aïlladament a la Mar negra. La zona més important d'hivernada és el Bàltic amb uns 4,5 milions d'individus.
Formen grans esbarts en la migració. S'alimenten de mol·luscs, crustacis i alguns peixos petits. S'alimenten normalment en superfície però poden capbussar-se fins a 60 m.
A Amèrica del nord abans es deien Oldsquaw, però el nom tenia connotacions indígenes pel natius nord-americans. La Unió d'Ornitòlegs Americans (American Ornithologists' Union (2000) va establir que la consideració del que és políticament correcte no era suficient per canviar-ne el nom però finalment s'ha adoptat el mateix nom que a la Gran Bretanya de Long-tailed Duck.

## Referències

* BirdLife International (2004). Clangula hyemalis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 maig 2006 (en anglès). Database entry includes justification for why this species is of least concern
* American Ornithologists' Union (2000). Forty-second supplement to the American Ornithologists' Union Check-list of North American Birds. Arxivat 2007-07-12 a Wayback Machine. Auk 117:847–858.
* Gál, Erika; Hír, János; Kessler, Eugén & Kókay, József (1998-99): Középsõ-miocén õsmaradványok, a Mátraszõlõs, Rákóczi-kápolna alatti útbevágásból. I. A Mátraszõlõs 1. lelõhely [Middle Miocene fossils from the sections at the Rákóczi chapel at Mátraszőlős. Locality Mátraszõlõs I.]. Folia Historico Naturalia Musei Matraensis 23: 33-78. [Hungarian with English abstract] PDF fulltext
* Lars Svensson and Peter J. Grant. Collins Bird Guide. London: HarperCollins, 1999. p. 64.
* Chris Kightley and Steve Madge. Pocket Guide to the Birds of Britain and North-West Europe. Nr. Robertsbridge: Pica Press, 1998. p. 48.

### Notes

* ↑ DCVB
* ↑ Encara que squaw és una paraula que simplement significa "dona jove" actualment a l'iioma Massachusett i algonquí es considera com ofensiu per a molts amerindis i així consta en diccionaris moderns.

## Enllaços externs

* Long-tailed Duck videos, photos & sounds on the Internet Bird Collection
# Milk

«Milk» té aquests significats:
* Biografies:
** Harvey Milk (1930 – 1978), polític estatunidenc
** Milk (drag queen) (n. 1987), intèrpret drag queen i model estatunidenc
* Cinema: Milk (títol en català: Em dic Harvey Milk), pel·lícula estatunidenca de 2008 dirigida per Gus Van Sant basat en la vida de Harvey Milk.
Viccionari
# Dessinateur

Dessinateur va ser una sèrie de quatre curtmetratges francesos del 1896 dirigits per Georges Méliès i estrenats per la seva Star Film Company. Cada pel·lícula mostrava un artista —molt probablement el mateix Méliès— dibuixant una caricatura d'una figura política notable en menys d'un minut.
Tres pel·lícules similars també es van fer més o menys al mateix temps, l'agost de 1896, pel cineasta angloamericà J. Stuart Blackton, com una sèrie anomenada Blackton Sketches; Blackton més tard faria una altra pel·lícula en la mateixa línia, The Enchanted Drawing (1900). Méliès va tornar a dibuixar al cinema al seu curt de 1903 Le Roi du maquillage, en el qual el procés de dibuixar cares còmiques en una pissarra era filmada a intervals de manera que semblava que es produïa amb gran velocitat. Sobreviuen a la col·lecció nombroses caricatures polítiques de Méliès, presumiblement similars a les fetes a les pel·lícules Dessinateur, sobreviuen a la col·lecció del Centre national du cinéma.
Les quatre pel·lícules de la sèrie A Lightning Sketch actualment es presumeixen perduda.

## Resum

La taula següent proporciona el número assignat a cada pel·lícula als catàlegs de Star Film Company; els títols originals en anglès i francès; i el tema del dibuix fet a cada pel·lícula.
| # | Títol anglès | Títol francès | Subjecte |
| 37 | A Lightning Sketch (Mr. Thiers) | Dessinateur express (M. Thiers) | Adolphe Thiers |
| 57 | A Lightning Sketch (Chamberlain) | Dessinateur (Chamberlain) | Joseph Chamberlain |
| 61 | A Lightning Sketch (H.M. Queen Victoria) | Dessinateur (Reine Victoria) | Reina Victòria |
| 73 | A Lightning Sketch (Von Bismarck) | Dessinateur (Von Bismarck) | Otto von Bismarck |

## Referències

* ↑ Hammond, Paul. Marvellous Méliès. Londres: Gordon Fraser, 1974, p. 135–6. ISBN 0900406380.
* 1 2 3 4 Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent. L'oeuvre de Georges Méliès. París: Éditions de La Martinière, 2008, p. 50. ISBN 9782732437323.
* ↑ Frazer, John. Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès. Boston: G. K. Hall & Co., 1979, p. 136. ISBN 0816183686.
* ↑ Release data from Malthête & Mannoni 2008, pàg. 336–7; subject identification from Malthête & Mannoni 2008, p. 50

## Enllaços externs

* A Lightning Sketch (Mr. Thiers) a Internet Movie Database (anglès)
* A Lightning Sketch (Chamberlain) a Internet Movie Database (anglès)
* A Lightning Sketch (H.M. Queen Victoria) a Internet Movie Database (anglès)
* A Lightning Sketch (Von Bismarck) a Internet Movie Database (anglès)
# Vinhòl

Vinhòl (italià Vignolo, piemontès Vigneul) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 2.217 habitants. Està situat a la Val Grana, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Borgo San Dalmazzo, Sarvasca, Cuneo i Roccasparvera.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Roberto Giraudo | Llista cívica |
# Pantà d'Espioca

El Pantà d'Espioca és una construcció situada al Camí d'Espioca de Picassent (Horta Sud), registrada com a bé immoble d'etnologia amb el codi 46.16.194-E19.

## Descripció

Embassament par recollir l'aigua del barranc del Toll, reforçat amb contraforts i construït amb maçons i morter de calç. Al peu del mur hi ha un medalló barroc sense inscripció. L'espai on hi hauria d'haver l'aigua hi ha una plantació de tarongers. A prop hi ha oms destacats pel seu interès paisatgístic.

## Història

La construcció és del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 «Pantà d'Espioca». Patrimoni. Generalitat Valenciana. [Consulta: 16 setembre 2018].
* ↑ «Picassent treballa en la creació d'un catàleg d'arbres singulars». La Veu, 24-03-2014 [Consulta: 16 setembre 2018].
# Can Pau Xic (Rupit i Pruit)

Can Pau Xic és una casa de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgera assentada sobre el desnivell del terreny i amb la façana orientada vers tramuntana i la banda de migdia mira vers la riera de Rupit. A la planta presenta un portal rectangular amb inscripcions. Al primer pis s'hi obre una finestra amb l'ampit motllurat i un xic deteriorat; té una espiera a sota. A la part dreta s'hi obre una petita finestra amb llinda de fusta. És construïda en pedra sense polir i arrebossada amb els de pedra.

## Història

La importància de les cases d'aquest carrer rau sobretot en la bellesa arquitectònica i la unitat dels edificis que la integren, tots ells construïts als segles xvii i xviii i que han estat restaurats recentment amb molta fidelitat.
L'establiment de cavallers al Castell de Rupit als segles xii i xiii donaren un caire aristocràtic a la població, al segle xiv la demografia baixa considerablement. Al fogatge del segle xvi ja s'observa una certa recuperació i a partir del segle xvii comença a ser nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors, al 1654, s'hi establiren molts francesos.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pau Xic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Ľubochňa

Ľubochňa és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2021 tenia 1.074 habitants.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 22 gener 2021. [Consulta: 25 gener 2022].
# Motor de quatre cilindres en línia

Un motor de 4 cilindres en línia és una configuració de motor de combustió interna en la qual quatre cilindres estan disposats en una sola fila. Pot ser muntat longitudinalment o transversalment, amb cilindres i pistons verticals, o fins i tot parcialment inclinat o en posició horitzontal. Avui en dia és la configuració del motor utilitzat en la majoria dels cotxes de fins a 2,2 litres de cilindrada. El límit «pràctic» per als motors de quatre cilindres de cicle de quatre temps és de prop de 2,5 litres, encara que també s'han construït motors més grans.

## Vegeu també

* Motor en línia