OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí del Sors

El Molí del Sors és un antic molí fariner de Taradell (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Antic molí situat al marge dret del Gurri. Està molt enrunat, conserva la bassa amb uns 10m de profunditat, els murs són amples i alts amb algunes parts de pedra molt ben treballada. A la part de llevant hi ha les antigues parets mestres del molí, que era de planta quadrada amb planta i pis, cobert a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana situada a llevant. A ponent presenta un portal amb un gran contrafort a cada banda i més enllà hi ha un gran mur on es veu el pas de sortida de l'aigua del carcabà. Uns 50m. més amunt del pont, aprofitant un saltant natural hi ha l'antic mur de contenció de la resclosa parcialment enrunat. Sembla que antigament tenia 3m d'alçada. Al marge dret hi continua l'antiga construcció, parcialment destruïda.
L'estat de conservació és dolent, el seu interès rau en el fet que és testimoni d'una indústria en vies de desaparició.

## Història

A mitjan S.XIV al terme de Tarradell hi havia almenys 10 molins i a mitjans del S.XIX encara en funcionaves o n'eren habitats 7.
El Molí del Sors (l'etimologia del qual sembla venir d'horts) es troba a la riba del Gurri que fa partió entre els termes de Tarradell i de Seva.
El trobem registrat en el nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860 on consta com "molino harinero" i habitat per una família.
Durant la guerra civil fou abandonat i començà a enrunar-se.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Molí del Sors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Cornelis Vroom

Cornelis Vroom o Cornelisz Hendriksz Vroom (Haarlem o posiblemente Gdańsk?, 1590 - Haarlem, 16 de setembre de 1661) va ser un pintor i dibuixant neerlandès, especialitzat en marines i paisatges.

## Biografia

Fill d'Hendrick Cornelisz Vroom, introductor de la pintura de marines als Països Baixos, va ser germà gran del també pintor de marines Frederik Vroom i pare de Jacob Cornelisz. Vroom. Va iniciar-se sota la direcció del seu pare en la pintura de marines i treballar en el taller patern durant alguns anys. És molt probable també que algunes obres del jove Vroom es venguessin a nom del pare, però de 1620 en endavant es va dedicar principalment als paisatges en la línia d'Esaias van de Velde i d'altres pintors paisatgistes de Haarlem, remetent cap als paisatges arcàdics d'Adam Elsheimer.
El 1630 es va traslladar a Beverwijk amb una germana a causa, pel que sembla, d'uns certs conflictes familiars. De tornada a Haarlem, el 1634 va ingressar com a mestre en el gremi de Sant Lluc, però només un any més tard se li va reclamar el compliment de les seves obligacions i el 1642 va desaparèixer dels registres del gremi, el que no li va impedir continuar treballant en el seu ofici. El 1638 pintava a Huis Honselaarsdijk, el palau construït per a l'estatúder Frederic Enric d'Orange-Nassau.

## Galeria

* Estuari amb arbres (1638-1639).
* Paisatge (c. 1650)
* Paisatge amb caçadors. (1628-1630).
* Bosc amb genets i gossos (1625-1630).

## Referències

* 1 2 3 «Vroom, Cornelis» (en neerlandès). [Consulta: 18 febrer 2016].
# Cova del Tendo

La cova del Tendo és a la Moleta de Cartagena, en la serra del Montsià, al terme municipal de la Ràpita (província de Tarragona). S'hi va trobar el 1964 una pintura mural amb una curiosa associació entre un brau d'estil paleolític superior i una figura humana de tipus llevantí. Fou la primera pintura rupestre paleolítica trobada al sector oriental peninsular. Espoliada poc després, es tornà a estudiar als anys 1980 i es va fer un projecte de prospecció de la cavitat, el 1990, dirigit per Anna Alonso i Alexandre Grimal, que van aportar dades interessants i substancials, si bé no es va arribar a esbrinar la sort d'aquella extraordinària mostra de les creences dels grups paleolítics.

## Descripció

La mola té unes vessants molt pronunciades amb bancs de roca calcària i petits camps de conreu abancalats de garrofers i oliveres amb vegetació autòctona semi-estepària. A l'oest i al sud de la mola hi ha el barranc de Mata Rodona, al nord els Quatre Mollons i a l'est la plana litoral amb La Ràpita.
La cova és un petit forat que s'enfonsa quasi verticalment en el terra, és a dir un avenc que s'eixampla cap avall. L'any 1964 es descobrí una pintura rupestre que fou estudiada per Eduard Ripoll i que actualment està destruïda. La figura essencial era un toro en posició vertical i el cap aixecat de tipus paleolític, i una possible silueta humana de tipus llevantí. Segons Beltran, això és acceptable amb reserves. Segons les fotografies i els calcs publicats, el bòvid rampant representat media uns 33 cm d'altura, estava orientat a la dreta i a la dreta de les seves extremitats posteriors hi havia una polèmica representació d'un arquer. Tot això en color negre.

## Context

Mola el·líptica amb una altitud màxima de 352 metres que es desprèn del massís del Montsià i secundàriament de les muntanyes anomenades els Quatre Mollons.

## Referències

* 1 2 3 «Cova de la Moleta de Cartagena». mapa de l'Inventari del Patrimoni Arqueològic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juliol 2014].
* ↑ Vidal Cera, Jaume «Els orígens de la nostra història: la pintura de la cova del Tendo». Revista Ràpita, 01-07-2013, pàg. 34-36.
# Infocat

El Pla INFOCAT és un pla creat per la Generalitat de Catalunya per fer front a les emergències per incendis forestals, dins de l'àmbit territorial de Catalunya, establint els avisos, l'organització i els procediments d'actuació dels serveis de la Generalitat de Catalunya, de les altres administracions públiques i de les entitats privades.
El Pla INFOCAT inclou la quantificació i localització dins de tot el territori de Catalunya, dels aspectes fonamentals per a l'anàlisi del risc, vulnerabilitat, zonificació del territori i desplegament de mitjans i recursos i localització d'infraestructures de suport per als treballs d'actuació en cas d'emergència.

## Referències

* ↑ «Pla infoCAT en PDF». Arxivat de l'original el 2016-07-17. [Consulta: 4 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Generalitat de Catalunya
# Clémentine Tango

Clémentine Tango es una pel·lícula francesa dirigida per Caroline Roboh, estrenada el 1983.

## Sinopsi

Charles, el jove descendent d'una família aristocràtica que ha viscut dies millors, ensopega amb el món estrany però estranyament atractiu del cabaret mentre intenta localitzar l'antiga amant del seu pare. S'enamora de Clémentine, una adolescent membre de la "família" del cabaret que ha creat el seu propi món de fantasia obsessionat pel tango enmig de la decadència que l'envolta. Charles, descobreix que Clémentine podria ser la seva mitja germana, i tement així una relació incestuosa, sucumbeix a les ambigües seduccions de dos còmplices maquiavèlics, un mag i una ballarina.

## Repartiment

* Claire Pascal : Clémentine
* François Helvey : Charles
* Arturo Brachetti : Arturo
* Josephine Larsen : Josephine
* Caroline Roboh : Blanche
* Margareth Russel : Janet
* Michel Renault
* Fabio Ceresa
* Ronald Fuhrer
* Steve Davis
* Jeffrey Carter
* Philippe Pelters
* Anne-Marie Brissonière
* Patricia Alzetta
* Corail Zayas
* Antoine Sammartano

## Recepció

Va participar com a part de la secció oficial de la IV edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ Clémentine Tango al web del Festival de Cinema de Torí
* ↑ De València al Mediterrani. Mostra, Encontre i Trobada. 1980-1990., p. 70-77

## Enllaços externs

* Clémentine Tango a themoviedb.org
# Casa Senyorial de Vadakste

La Casa Senyorial de Vadakste (en letó: Vadakstes muiža ) és una mansió a la històrica regió de Semigàlia, al Municipi de Saldus de Letònia. Acabat en 1914, segons un projecte de l'arquitecte L. Reinir en estil neoclàssic. Des de 1923 allotja l'escola primària Vadakste.

## Referències

* ↑ Keliones, Pasaulines. «Vadakstes muiža (Waddaxt)». [Consulta: 30 abril 2015].

## Vegeu també

* Llista de palaus i cases senyorials de Letònia
# Beketamon

Beketamon o Beket va ser una princesa egípcia de la XVIII dinastia. Era filla del faraó Tuthmosis III. El seu nom significa "serventa d'Amon".
Beketamon en jeroglífic :
El seu nom està inscrit en un objecte votiu de ceràmica faiença (juntament amb el cartutx del seu pare) que es va trobar a Deir el-Bahari i que avui es troba a Boston. També apareix el seu nom en un bastó de fusta del seu servent, Amenmose, que es pot veure avui al Museu de Brooklyn de Nova York. i probablement també en un escarabat, ara al Museu Britànic. És possible que sigui la princesa representada al darrere de la princesa Meritamon a la capella d'Athor, a Deir el-Bahri.

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 138.
* ↑ D'Auria, 1983, p. 161-162.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* D'Auria, Sue «The Princess Baketamūn» (en anglès). The Journal of Egyptian Archaeology, vol. 69, 1983.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Arroyo Catalán

Arroyo Catalán, o simplement El Catalán, és el nom amb què es coneix un grup de cursos fluvials que s'estenen pel nord i el nord-oest de l'Uruguai que aboca les seves aigües al Riu Cuareim, afluent del riu Uruguai, i està format pel Catalán Grande, el Catalán Chico, el Catalán Seco, el Tres Cruces i el Cuaró; situats al seu torn al vessant de les cuchillas o cadenes de turons de Yacaré Cururú, Belén i Catalán.

## Arroyo Catalán Grande

L'arroyo Catalán Grande és un rierol del nord de l'Uruguai, ubicat al departament d'Artigas. Forma part de l'arroyo Catalán. S'estén al llarg de la Cuchilla de Belén, a l'oest del Cerro Vichaderos, del rierol Sepulturas i de l'Arroyo Catalán Seco. És un afluent de l'extrem esquerre del riu Cuareim i de l'Arroyo del Catalancito. La zona és rica en minerals i pedres precioses. Es troba a gairebé 600 quilòmetres al nord de Montevideo, la capital del país, i a pocs quilòmetres de la capital del departament d'Artigas, la ciutat homònima.
El riu va ser batejat per població colonitzadora de la corona d'Espanya durant l'època colonial i va ser destinat, per ordres del Rei el 1750, a la recerca i l'extracció d'àgates i ametistes per a finançar la Caixa de Potosí. Cent anys després, uns músics alemanys van descobrir un important jaciment de minerals a les aigües del riu. A partir d'aquest moment, el Catalán seria un centre d'excavació i explotació de recursos amb destinació a Europa, a càrrec de Nicolás Eifler, i després de la ciutat de Salto, fins a la creació del departament d'Artigas. El 1817 hi tingué lloc la batalla del Catalán.

## Etimologia del nom Catalán

No queda clar l'origen del nom Catalán per a aquests rius. En tot cas, el nom ja estava vigent durant la batalla de 1817, per la qual cosa queda descartat que provingui del pedagog Josep Català i Codina, que va arribar a Uruguai l'any 1820 i, òbviament, del seu fill Carlos Catalá Martínez. Una altra hipòtesi per a mirar d'explicar el topònim ens porta fins a l'àrea de naixement de l'Arroyo Catalán i del riu Cuareim, una zona de turons a la cruïlla entre els departaments d'Artigas, Salto i Rivera amb el Brasil. A pocs quilòmetres hi ha el poble de Masoller, que podria rebre el nom d'una família catalana instal·lada en el lloc.

## Arqueologia

El 1955 un grup d'investigadors encapçalats per Antonio Taddei van descobrir eines de pedra primitives, les quals van donar lloc a nombroses teories sobre l'existència de pobles prehistòrics sobre la riba del Catalán. Aquests pobles són sovint coneguts com els homes del Catalanense.

## Referències

* ↑ Guía judicial. Acali Editorial, 1982.
* ↑ Mapa i llista de rius i rierols de l'Uruguai a la pàgina web de l'INE Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «El Catalán: un rierol uruguaià amb molta història». [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Ibarra Grasso, Dick Edgar. Las culturas paleolíticas suramericanas (en castellà). Centro de Estudios Arqueologicos y Antropológicos Americanos, 1964, p. 4.
* ↑ Pàgina web de la Presidència de l'Uruguai (castellà)
* ↑ «Hallan cuevas que remitirían a ocupaciones humanas más antiguas del continente americano» (en castellà), 31-10-2009. [Consulta: 6 maig 2011].
# Hontanares de Eresma

Hontanares de Eresma és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 130 | 158 | 173 | 249 | 671 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# NGC 6782

NGC 6782 és una galàxia espiral barrada situada a la constel·lació del Gall Dindi.

## Referències

* ↑ «NASA/IPAC Extragalactic Database». [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ «The surface photometry catalogue of the ESO-Uppsala galaxies». The Messenger, 1989, pàg. 31-34.
* 1 2 Armando Gil de Paz «The GALEX Ultraviolet Atlas of Nearby Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-12-2007, pàg. 185–255. DOI: 10.1086/516636.
* ↑ Afirmat a: Second reference catalogue of bright galaxies, 1976, Austin: University of Texas Press. Pàgina: 0. Data de publicació: 1976.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* Hubble Heritage site: Imatges i descripció
# Morbo

Morbo és una pel·lícula espanyola de thriller psicològic del 1972 dirigida per Gonzalo Suárez, coautor del guió amb Juan Cueto Alas, i protagonitzada per Ana Belén i Víctor Manuel. El títol fou ideat per Juan Cueto per criticar l'esquerra més propera al maig del 1968.

## Sinopsi

Alicia i Diego són una parella de recentment casats que han decidit fer el viatge de noces en una roulotte. S'endinsen en un bosc on hi ha un cartell a l'entrada prohibint el pas. Aviat esclata la tensió en la parella perquè Alicia s'obsessiona amb que algú els està espiant. Troben una casa que sembla abandonada però que en realitat hi viuen un ogre i una bruixa. Quan entren a la casa passen a l'altre costat d'un mirall on l'ogre i la bruixa són ells mateixos.

## Repartiment

* Ana Belén - Alicia
* Víctor Manuel - Diego
* María Vico - La bruixa
* Michael J. Pollard - Ogre

## Recepció

Fou projectada com a part de la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1972, on va tenir crítiques desiguals.

## Referències

* ↑ El morboso origen de la `progresía´, La Opinión de La Coruña, 25 de març de 2007
* ↑ El morbo setentero de Ana Belén, Libertad Digital, 14 d'agost de 2018
* ↑ Morbo a Fotogramas
* ↑ Risas y muestras de disconformidad en la proyección de "Morbo", ABC, 18 de juliol de 1972

## Enllaços externs

* Morbo a Historia de nuestro cine, rtve.es
* Escena de "Morbo a YouTube
# Nambulita

La nambulita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de Matsuo Nambu (1917-2009), conegut per les seves investigacions sobre minerals de manganès.

## Característiques

La nambulita és un inosilicat de fórmula química LiMn2+ 4Si₅O$_{14}$(OH). Forma una sèrie de solució sòlida amb la natronambulita en què la substitució del liti pel sodi va donant lloc als diferents membres de la sèrie. Cristal·litza en el sistema triclínic en forma de cristalls de forma prismàtica o tabular, de fins a 8 mm; també de forma massiva en filons. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nambulita pertany a «09.DK - Inosilicats amb 5 cadenes senzilles periòdiques» juntament amb els següents minerals: babingtonita, litiomarsturita, manganbabingtonita, marsturita, natronambulita, rodonita, escandiobabingtonita, fowlerita, santaclaraïta, saneroïta, hellandita-(Y), tadzhikita-(Ce), mottanaita-(Ce), ciprianiïta i hellandita-(Ce).

## Formació i jaciments

La nambulita va ser descoberta a la mina Funakozawa, a Ono (Prefectura d'Iwate, Honshū, Japó) en filons tallant menes de braunita en sílex. També ha estat descrita a Austràlia, Àustria, Eslovàquia, l'Índia, altres indrets del Japó, Namíbia, Romania, Suècia i Suïssa.

## Referències

* 1 2 3 «Nambulite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Nambulite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2020. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Mystacoleucus padangensis

Mystacoleucus padangensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Günther A. 1868. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Heteropygii, Cyprinidae, Gonorhynchidae, Hyodontidae, Osteoglossidae, Clupeidae,... [thru]... Halosauridae, in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 7. i-xx + 1-512.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mysteryland

Mysteryland és un festival de música electrònica que se celebra a Holanda, Xile i als EUA. És organitzat per ID&T.

## Holanda

Mysteryland neix a Holanda l'any 1994, a Leystad, llavor, l'any 1995 va canviar la seva localització a Rotterdam i actualment es realitza a l'àrea recreativa de Floriade, Haarlemmermeer. Mysteryland és un dels primers festivals de música electrònica que se celebren al món. El festival se celebra l'últim dissabte del mes d'agost i l'última edició va tenir 18 escenaris, com el famós Mainstage, Don't let daddy know (DLDK), Dirty dutch o Q-DANCE.
L'horari del festival és des de les 11:00 fins a les 00:00.
L'any 2013 va celebrar els seus 20 anys i ho va fer amb el millor line-up que ha tingut mai, amb l'espectacle final amb Steve Aoki al capdavant.
Des de fa uns anys, Mysteryland acull prop de 50000 persones al festival i és destí de molts viatges de joves d'arreu del món.

## Referències

* ↑ «Drie Merenweg (N205) vier uur dicht voor Mysteryland-gangers». Haarlems Dagblad newspaper. Arxivat de l'original el 2016-06-30. [Consulta: 26 abril 2017].
* ↑ «Mysteryland Electronic Festival Headed to Original Woodstock Site». Spin. [Consulta: 5 December 2013].
* ↑ http://www.billboard.com/articles/columns/code/6099282/mysteryland-usa-kaskade-steve-aoki-pete-tong-flosstradamus-edm-woodstock

## Enllaços externs

* Web oficial
# NGC 28

NGC 28 és una galàxia el·líptica de tipus E1 en la seqüència de Hubble localitzada a la constel·lació del Fènix.

## Referències

* ↑ Jon Loveday «The APM Bright Galaxy Catalogue» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 01-02-1996, pàg. 1025–1048. DOI: 10.1093/MNRAS/278.4.1025.
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* NGC 28 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
# Nadab i Abihú

Segons l'Èxode, Nadab (en hebreu נדב בן-אַהֲרֹן Nadav ben Ahărōn) i Abihú (en hebreu אביהוא בן-אַהֲרֹן Avihu ben Ahărōn) eren fills d'Aaron i la seva muller Elixeba, filla d'Amminadab.
Nats a Egipte, visqueren en primera persona els fets de les deu plagues, la sortida d'Egipte i el Pas del Mar Roig. Com la resta del poble, van celebrar i van adorar el Vedell d'Or al peu del Mont Sinaí. Quan va baixar Moisès, es van penedir (com tota la tribu de Leví) i es van posar al seu costat. Aquella nit, els levites van matar tres mil homes israelians.
Junt amb el seu pare Aaron i els seus germans, van ser ungits sacerdots i es van fer càrrec de l'Arca de l'Aliança durant l'èxode pel desert.
Segons el llibre del Levític, 10:2, un dia, Abihú i Nadab, van prendre cadascun el seu encenser i hi van posar foc, sobre ell hi van posar encens, i van oferir davant el Senyor un foc profà que no els havia estat manat. A l'instant, va sortir una columna de foc de l'Arca de l'Aliança que els fulminà i els matà.

## Referències

* ↑ «Page 77 - Biblia Català TBS». [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ «Números 3-8». [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ «El pecado de Nadab y Abiú». [Consulta: 26 abril 2021].
# Nicó de Cilícia

Nicó (en llatí Nicon, en grec antic Νίκων "Níkon") fou un dels caps dels pirates de Cilícia.
Poliè parla d'un pirata de nom Nicó que va ocupar la ciutat de Feres a Messènia des d'on va assolar les regions de la rodalia durant un cert temps. Publi Servili Vatia Isàuric el va fer presoner durant el seu consolat l'any 79 aC i Nicó va rendir la ciutat a mans dels messenis a canvi de salvar la pròpia vida.

## Referències

* ↑ 5.Nicon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1198
# Nicó Percó

Nicó Percó (Nicon Percon, Níkon Νίκων) fou un dirigent de la ciutat de Tàrent.
Nicó i Filómen van entregar la ciutat de Tàrent a Hanníbal durant la Segona Guerra Púnica (212 aC) encapçalant un grup de trenta joves nobles de la ciutat. Quan Hanníbal era prop de Tarent, Nicó i Filómen i uns pocs fiats van sortir de Tarent per trobar-lo, fent com si anèssin de caça. Li explicaven l'estat d'espèrit des tarentins i llurs multiples queixes sobre els romans. Hanníbal va alliberar uns caps de bestiar de les seves provisions i va deixar que Nicó i Filómen l'empenyessin en direcció de la ciutat. El ciutadans es van alegrar de l'èxit de la caça i de l'expedició al camp enemic sense sospitar que fos una trampa. Després d'un segona trobada amb Hanníbal van concloure un pacte d'associació segons el qual el púnics no recaptarien imposts, protegirian els privilegis i respectarien el govern de la ciutat. En bescanvi podien pillardejar les cases dels romans i instal·lar un guarnició per protegir Tàrent contra els romans. Una nit que el governador romà Marc Livi donava una festa els opositors a l'ocupació romana van actuar, i Nicó va deixar entrar un cos de forces cartagineses per una de les portes mentre Filómen s'apoderava d'un altra porta per on va introduir un miler d'africans seleccionats. Els romans foren agafats per sorpresa i els invasors es van apoderar ràpidament de la ciutat sense oposició; els romans es van refugiar a la ciutadella que fou bloquejada pels cartaginesos i tarentins.
El 210 aC una flota romana amb vint vaixells dirigits per Dècim Quinti, que anava en ajut dels assetjats, va xocar amb la flota tarentina dirigida per Demòcrates i es va lliurar una batalla naval en la qual Nicó es va distingir assaltant la nau del comandant romà i va matar Quint amb una llança, el que va decidir la batalla a favor de Tàrent.
El 209 aC els romans van sorprendre la ciutat i Nicó va morir valentament en la lluita al fòrum de la ciutat.

## Referències

* 1 2 «Nicon or Nicon Percon». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Baumgarten, Siegmund Jacob (trad.). «Von Hannibals Ankunft vor Tarent, bis zur Zerstörung von Carthago». A: Uebersetzung der algemeinen Welthistorie, die in Engeland durch eine Geselschaft von Gelehrten ausgefertiget worden (en alemany, traduït de l'anglès). volum XVI. Halle: Druck und Verlag Joh. Justinus Gebauer, 1756, p. 6-7.