OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Formació de Strelley Pool

La formació de Strelley Pool és una formació geològica del Paleoarqueà situada a Pilbara (Austràlia Occidental). Els sediments dels quals es compon daten de 3.426–3.350 milions d'anys enrere i es dipositaren en medis que anaven des d'un mar poc profund fins a terra ferma. S'hi han trobat els fòssils d'estructures cel·lulars més antics que es coneixen. Les dades suggereixen que aquestes cèl·lules tenien un metabolisme anaeròbic basat en el sofre. Així mateix, s'hi han descobert estromatòlits.

## Referències

* ↑ Sugitani, 2014, p. 1.
* ↑ Wacey et al., 2011, p. 698.
* ↑ «Strelley Pool Chert and Early Life» (en anglès). NASA Earth Observatory, 18 juny 2006. [Consulta: 28 juliol 2020].

## Bibliografia

* Sugitani, K. «Strelley Pool Formation» (en anglès). Encyclopedia of Astrobiology, 2014, pàg. 1–7.
* Wacey, D.; Kilburn, M.; Saunders, M.; Cliff, J.; Brasier, M. D. «Microfossils of sulphur-metabolizing cells in 3.4-billion-year-old rocks of Western Australia» (en anglès). Nature Geoscience, 4, 2011, pàg. 698–702. DOI: 10.1038/ngeo1238.
# Fontarrón

Fontarrón és un barri del districte de Moratalaz, a Madrid. Limita al nord amb els barris de Media Legua i Vinateros, al sud amb Numancia i Portazgo (Puente de Vallecas), a l'oest amb Estrella (Retiro) i a l'est amb Pavones. Està delimitat al sud per l'Avinguda del Mediterráneo, a l'est per Fuente Carrantona, a l'oest per l'Avinguda de la Paz i al nord per Hacienda de Pavones i l'Avinguda de Moratalaz.

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
* Barrio de Fontarrón Arxivat 2020-06-11 a Wayback Machine. a Madripedia, amb llicència GNU.
# Forces Armades del Regne Unit

Les Forces Armades del Regne Unit són l'exèrcit del Regne Unit. L'edat de reclutament està establert als 16 anys.
Les forces armades britàniques han vist acció en nombroses guerres grans involucrant les principals potències mundials, incloent la Guerra dels Set Anys, les Guerres napoleòniques, la Guerra de Crimea, la Primera guerra mundial i la Segona Guerra Mundial. L'eixir victoriosa repetidament dels conflictes armats ha permès que el Regne Unit s'establira com un dels poders econòmics i militars més importants dels món.
El 1962 es convertiren en el primer exèrcit totalment format per professionals perquè abolí el servei militar. El govern conservador creà un document, Options for Change, el 1991, cosa que causà que l'abril de 1996 es formara la Força Conjunta de Desplegament Ràpid, una formació dels tres serveis militars amb capacitat de desplegar-se globalment. A la fi del 1990, com que era important el govern de 1998 establí un document que implicà que esdevinguera una Força Conjunta de Reacció Ràpida.
Una investigació sobre la salut laboral dins l'exèrcit trobà que els militars britànics tenien de manera prevalent problemes psicològics.

## Referències

* ↑ García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados. 1e ed. Madrid: Sepha, 2006, p. 37. ISBN 84-934837-4-5.
* ↑ Johnston, Douglas M.; Reisman, W. Michael. The Historical Foundations of World Order. Leiden: Martinus Nijhoff Publishers, 2008, p. 508-510. ISBN 978-9047423935.
* ↑ King, 2005, p. 324.
* ↑ Jones, Margaret; Rona, Roberto J.; Hooper, Richard; Wesseley, Simon «The burden of psychological symptoms in UK Armed Forces». Occupational Medicine, 56, 5, 01-08-2006, pàg. 322–328. DOI: 10.1093/occmed/kql023.

## Bibliografia

* King, Anthony «Towards a transnational Europe: The case of the armed forces». European Journal of Social Theory, 2005, 8, pàg. 3. DOI: 10.1177/1368431005054797.
# Fosdinovo

Fosdinovo és un comune (municipi) de la província de Massa i Carrara, a la regió italiana de la Toscana, situat a uns 110 quilòmetres al nord-oest de Florència i a uns 15 quilòmetres al nord-oest de Massa, a la Lunigiana. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 4.702 habitants.
Fosdinovo limita amb els següents municipis: Aulla, Carrara, Castelnuovo Magra, Fivizzano, Ortonovo i Sarzana.

## Llocs d'interès

A la ciutat hi ha un castell medieval de la família Malaspina, governants del ducat de Massa.
Prop del castell hi ha l'església de San Remigio, construïda al segle xiii pels bisbes de Luni. L'església barroca conté la tomba de marbre de Galeotto Malaspina.
L'Oratorio della Compagnia dei Bianchi va ser construït al segle xvi i presenta una façana de marbre blanc donada per Pasquale Malaspina el 1666.

## Festes

És la seu del Festival Medieval de Fosdinovo (al juliol) i del Festival Forza del Sorriso (Força del Somriure) (el quart cap de setmana d'agost).

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 25 febrer 2020].
# Baha al-Din Sam

Baha al-Din Sam és el nom dels següents personatges:

## Sultans

* Baha al-Din Sam (fill d'Izz al-Din) (? - 1149), sultà gúrida
* Baha al-Din Sam I, sultà gúrida a Bamian
* Baha al-Din Sam II (? - 1210/1213), efímer sultà gúrida a Firuzkuh
# Wenceslau Soler i Serra

Wenceslau Soler i Serra (Manresa, 1934 - Ripollet, 25 de març de 2020) va ser un mestre d'escola, promotor musical, impulsor de la revista Via fora!! i una peça clau de la recuperació de la cultura popular els anys 1970. Va treballar un temps al Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. També es va implicar en diferents entitats com Compromís per Ripollet o Ràdio Ripollet, i va ser l'ideòleg el 1993 de l'Associació d'Espectadors del Teatre del Mercat Vell de la qual era president d'honor. Wenceslau Soler és el pare de l'empresari Oriol Soler.
Juntament amb la seva esposa Eulàlia Castanys, va ser l'ànima de la promotora Enllaç que va servir de catalitzador per a un seguit d'artistes dedicats a la màgia, l'il·lusionisme, els titelles, les cercaviles, el teatre de carrer i la música. Entre els músics que van formar part del seu catàleg hi ha Xesco Boix, Esquirols, Celdoni Fonoll, Coses, Enric Hernàez, Teresa Rebull, Orquestrina Galana, Al Tall, Miquel Pujadó, Xavier Ribalta, Jaume Arnella, Toni Morlà i Arc en el Cel. Enllaç va aconseguir fer arribar les seves propostes amb continuïtat al públic en posar a disposició de les entitats de les diferents poblacions uns espectacles que fins aleshores no tenien a l'abast.
En aquesta mateixa línia s'ha de situar, a la dècada del 1980, la promoció, en forma de camp de treball internacional, del Centre Permanent de Cultura Popular a la comarca de l'Alt Penedès, un espai al servei de l'associacionisme on s'intercanviaven experiències, propostes, i s'aprenien tècniques de construcció d'elements festius i maquillatge amb la finalitat de proporcionar eines i propostes útils per als dinamitzadors culturals.

## Obra publicada

* Viatge a Finlàndia i altres reflexions (amb il·lustracions de Maria Antònia Recasens, 2006)

## Referències

* ↑ «Mor Wenceslau Soler, fundador de l’Associació d’Espectadors del Teatre del Mercat Vell ·», 26-03-2020. [Consulta: 14 març 2021].
* 1 2 Vilarnau, Joaquim. «Wenceslau Soler, l'home del carrer». Enderrock.cat, 31-03-2020. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Ha mort Wenceslau Soler, impulsor de la promotora cultural Enllaç», 03-04-2020. Arxivat de l'original el 2021-04-20. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Muere el promotor cultural Wenceslau Soler, impulsor de la asociación Enlla». Europ Press, 01-04-2020. [Consulta: 14 març 2021].
# Klubi Sportiv Lushnja

El Klubi Sportiv Lushnja és un club de futbol albanès de la ciutat de Lushnjë.

## Història

Evolució del nom:
* 1926: KS Lushnja
* 1945: KS Traktori Lushnja
* 1950: SK Lushnja
* 1951: Puna Lushnja
* 1958: KS Traktori Lushnja
* 1991: KS Lushnja

## Palmarès

* Segona divisió de la lliga albanesa: 5
** 1960, 1982, 1988, 1990, 1996

## Futbolistes destacats

| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | POR | [[Fitxer:Flag of Albania.svg|23x15px|border |alt=Albània|link=Selecció de futbol d'Albània|{{#if:|]] | Arjon Mustafa |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Albania.svg|23x15px|border |alt=Albània|link=Selecció de futbol d'Albània|{{#if:|]] | Bekim Kuli |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine.
* KS Lushnja a UEFA.COM
* KS Lushnja a EUFO.DE
* KS Lushnja a Weltfussball.de
* KS Lushnja a Playerhistory.com
# Districte d'Olten

El districte d'Olten és un dels deu districtes del cantó de Solothurn (Suïssa). Té una població de 51169 habitants (cens de 2007) i una superfície de 80.60 km². Està format per 15 municipis i el cap del districte és Olten.

## Municipis

* CH-4618 Boningen
* CH-4658 Däniken
* CH-4657 Dulliken
* CH-5012 Eppenberg-Wöschnau
* CH-4629 Fulenbach
* CH-5014 Gretzenbach
* CH-4617 Gunzgen
* CH-4614 Hägendorf
* CH-4616 Kappel
* CH-4600 Olten
* CH-4613 Rickenbach
* CH-5012 Schönenwerd
* CH-4656 Starrkirch-Wil
* CH-5746 Walterswil
* CH-4612 Wangen bei Olten

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Solothurn
# Centríol

Els centríols són un tipus d'orgànul cel·lular propi de les cèl·lules eucariotes. Al microscopi electrònic s'observen com dos cilindres buits amb les parets formades per filaments, anomenats centres cel·lulars. Els centríols s'encarreguen de dirigir el moviment dels filaments del citoesquelet i els microtúbuls, encarregats de separar els cromosomes durant la mitosi i la meiosi durant la citocinesi, és a dir, quan es divideix. Estan envoltats de proteïnes.
Els centríols estan presents en les cèl·lules de molts organismes eucariotes, prop de la membrana nuclear, per exemple en les dels animals. Tanmateix, són absents en coníferes (pinòfits), plantes amb flors (angiospermes) i en la majoria dels fongs. Igualment, tan sols són presents en els gàmetes masculins de caròfits, briòfits, pteridòfits, cícades i Ginkgo.

## Referències

* ↑ Quarmby, LM; Parker, JD «Cilia and the cell cycle?». The Journal of Cell Biology, 169, 5, 2005, pàg. 707–10. DOI: 10.1083/jcb.200503053. PMC: 2171619. PMID: 15928206.
# Logouixka

Logouixka (en rus: Логоушка) és un poble de l'óblast de Kurgan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 420 habitants. Pertany al districte de Ketovo.

## Referències

* ↑ Форсирование реки Тобол красной 5-й дивизией у г. Курган и взятие станции Варгаши
# Fotolitografia ultraviolada extrema (electrònica)

Fotolitografia ultraviolada extrema (també coneguda per EUV o EUVL), en electrònica, és una tecnologia de fotolitografia de pròxima generació que empra llum longitud d'ona d'ultraviolat extrem (radiació ultraviolada d'alta energia) de 13,5 nm. La tecnologia EUVL està en fase de desenvolupament i estarà en producció massiva cap al 2020. EUVL és necessària per a continuar augmentant la densitat de transistors segons la llei de Moore.

## Característiques

* Longitud d'ona de 13,5 nm, però tots els sòlids, líquids i gasos absorbeixen aquesta longitud d'ona, per tant :
** el procés cal realitzar-lo al buit.
** i en comptes d'òptiques d'enfocament cal emprar reflectors òptics (vegeu Fig.2)

## Fabricants

Exemple d'empreses que implementen EUVL : Intel, TSMC, GlobalFoundries, ASML Holding

## Referències

* ↑ «Extreme ultraviolet lithography» (en anglès). https://www.slideshare.ne.+[Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «What is extreme ultraviolet lithography (EUVL)? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). WhatIs.com, 20-11-2017.
* ↑ Shilov, Anton «EUV Lithography Makes Good Progress, Still Not Ready for Prime Time». https://www.anandtech.com, 20-11-2017.
* ↑ «At ASML, Orders Pile Up for Extreme Ultraviolet Lithography». Electronic Design, 24-07-2017.
# Cep (trànsit)

En trànsit, un cep és un dispositiu amb l'objectiu d'immobilitzar un vehicle a partir de limitar el gir d'alguna de les rodes, preferentment alguna de les motrius o de les direccionals. Aquest, també, està dissenyat per impedir el canvi de la roda bloquejada.
Normalment és utilitzat per la policia, i habitualment, per impedir que l'usuari pugui utilitzar el vehicle amb la finalitat de la seguretat, tant pel mateix usuari, com per a tercers (taxa d'alcoholèmia, incompliment de permisos ...) però també pot ser utilitzat per infraccions d'aparcament.
També es pot utilitzar per impedir el robatori del vehicle però no garanteix que aquest pugui ser objecte del vandalisme.
Viccionari
# Cep xinès

El cep xinès era un instrument de tortura d'origen xinès, consistent en una caixa, generalment de fusta, on es col·locaven els peus de la víctima, els quals eren, a través d'una maneta i utilitzant els principis bàsics de la premsa i el cargol, premuts pel botxí. El dolor de la víctima era gradual, començant per una lleugera pressió al peu fins a convertir-se en un dolor insuportable acompanyat de la trituració dels ossos del peu.

## Referències

* ↑ LOS PEORES MÉTODOS DE TORTURA EN LA HISTORIA DE LA HUMANIDAD ▪ ¿el hombre fue,es o será civilizado? n. 51 a 20Minutos, 2012
* ↑ INSTRUMENTOS DE TORTURA: CEPO CHINO, a enausenciadelaluz.blogspot.com.es
* ↑ Cepo chino - Torturas Inquisición a biodiversidadvirtual.org
# Cers (mitologia)

* Pel que fa a una de les llengües ameríndies vegeu Keres.
Les Cers (en grec antic Κῆρες i en singular Cer Κήρ), són uns esperits que tenen un paper important a la Ilíada. Quan es presenten escenes de batalla o violentes són generalment la imatge del Destí, que recull l'ànima de cada heroi en el moment de la seva mort. Comunament es representen com uns éssers alats, de color negre, que tenen unes grans dents blanques i horribles i unes ungles llargues i esmolades. Esquincen els cadàvers i beuen la sang dels morts i dels ferits. Porten una capa tacada de sang humana. Però no són només rapinyaires al camp de batalla. Homer les presenta de vegades com a Fats que conviuen amb cada ésser humà, que personifiquen la seva manera de morir i també la forma de vida que l'espera. Aquil·les pot escollir entre dues Cers: una que li pot donar una vida llarga a la seva pàtria, lluny de la guerra i de la glòria i una altra, la que va escollir, que li donarà davant de Troia una fama immortal a costa d'una mort prematura. Zeus posa en una balança les Cers d'Aquil·les i les d'Hèctor en presència dels déus, per saber qui dels dos morirà en el combat que lliuraran. La balança s'inclina cap a l'Hades en el plat que conté la Cer d'Hèctor i immediatament Apol·lo abandona l'heroi troià cap al seu destí.
Hesíode dona un genealogia de les Cers a la Teogonia. Diu que són "filles de la Nit" (Nix), però més endavant les fa germanes de Tànatos i Moros (la Mort i el Trànsit), i serien també germanes de les Moires. De vegades la tradició popular les considera una divinitat única (Cer) i altres vegades com una potència de la persona. A la Ilíada s'atribueix una sola Cer per als troians i una altra per als aqueus. Però Homer dona a les Cers un caràcter col·lectiu.
En època clàssica les Cers semblen ser només reminiscències literàries i es confonen amb les Moires, i fins i tot amb les Erínies, amb les que tenen punts en comú pel seu caràcter infernal i salvatge. Plató les considera esperits perversos que igual que les Harpies taquen tot el que toquen de la vida humana. És possible que la tradició popular les hagi acabat per identificar amb les ànimes malfactores dels morts, que s'han de calmar amb sacrificis, cosa que passava, per exemple en un dels dies de la festa de l'Antestèria.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 99-100. ISBN 9788496061972.
# Cheilodipterus artus

Cheilodipterus artus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 18,7 cm de llargària màxima.
* 7 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.

## Alimentació

Menja peixets.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (30°N-24°S) que viu entre 3 i 20 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les illes Tuamotu, les illes Ryukyu i la Gran Barrera de Corall.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, J. L. B., 1961. Fishes of the family Apogonidae of the western Indian Ocean and the Red Sea. Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 22: 373-418, Pls. 46-52.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Cheilodipterus artus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Wendelin Foerster

Wendelin Foerster (Vlčice, Bohèmia, 10 de febrer de 1844 - Bonn, 18 de maig de 1915) fou un romanista austríac.

## Vida

Foerster va estudiar Filologia Clàssica a la Universitat de Viena, feu les proves per a professor (1868) i fou professor d'escola secundària. El 1872 defensà la tesi doctoral, sota la direcció de Johannes Vahlen amb el títol De Rufi Festi eiusque codicibus. Després de passar un any de viatge d'estudis a França presentà la tesi d'habilitació en Filologia Romànica el 1873 (una edició de l'Isopet de Lió). Fou professor a la Universitat de Praga des de 1874 i, dos anys més tard, 1876, a la Universitat de Bonn com a successor de Friedrich Christian Diez. Entre les seves obres destaca una primerenca edició completa de les obres de Chrétien de Troyes, de les quals publicà també un glossari. També una edició de les Glosses de Reichenau de 1907. Promogué l'edició d'obres de la literatura francesa medieval amb les col·leccions Altfranzösische Bibliothek (10 vol., 1879-87) i Romanische Bibliothek (24 vol., 1888-1926). També publicà un Altfranzösisches Übungsbuch (antologia de textos de l'antic francès), amb Eduard Koschwitz (6ena edició 1921).
Entre els seus estudiants es pot assenyalar que Luigi Pirandello estudià amb ell, de 1889 a 1891, quan obtingué el títol de doctor. També fou deixeble seu Emanuel Walberg.
Fou membre de l'Acadèmia Austríaca de Ciències i des de 1884 membre estranger de l'Acadèmia de Ciències de Baviera. El 1901 fou nomenat membre corresponent de l'Acadèmia de Ciències de Göttingen.

## Bibliografia

* Foerster Wendelin. In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol 1, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1957, p. 333

## Enllaços externs

* Elwert, W. Theodor, "Foerster, Wendelin" in: Neue Deutsche Biographie 5 (1961), p. 282 En línia: https://www.deutsche-biographie.de/gnd116643226.html#ndbcontent

## Referències

* ↑ A vegades escrit Förster
* ↑ Alemany Wildschütz; avui en dia forma part de Txèquia
# Kazanka

«Kazanka» té aquests significats:
* Riu Kazanka, afluent del Volga que passa per Rússia
* Kazanka (Kírov), localitat de l'óblast de Kírov, a Rússia
# Dmitri Muraviov

Dmitri Muraviov és un ciclista professional kazakh nascut el 2 de novembre de 1979, a Kazakhstanskaya.
Va debutar com a professional l'any 2001 amb l'equip belga Domo-Farm Frites. El 2007 va fitxar per l'equip ProTour Astana i el 2010 va passar al Radioshack on va estar 2 temporades. El 2012 va tornar al seu antic equip, el Team Astana.
El 19 de juny de 2014 va anunciar la seva retirada del ciclisme després d'onze temporades com a professional i amb 34 anys i passarà a formar part de la Federació de Ciclisme del Kazakhstan.

## Palmarès

1999
* 2n al Campionat del Kazakhstan de ciclisme en ruta
2001
* Circuit d'Hainaut
2002
* Campió del Kazakhstan en ruta
* 2n al Campionat del Kazakhstan de ciclisme en contrarellotge
2003
* Campió del Kazakhstan en contrarellotge
* Ruban Granitier Breton, més 3 etapes
* 2 etapes del Tour dels Pirineus
* 1 etapa de la Volta a Navarra
2005
* Campió del Kazakhstan en contrarellotge
2006
* 2n al Campionat del Kazakhstan de ciclisme en contrarellotge
2008
* 3r al Campionat del Kazakhstan de ciclisme en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2009. 148è de la classificació general
* 2010. 148è de la classificació general
* 2011. 129è de la classificació general
* 2013. 167è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 131è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 92è de la classificació general
* 2007. 51è de la classificació general

## Notes i referències

* ↑ Dmitriy Muravyev deja el Astana para trabajar en la Federación de Kazajistán

## Enllaços externs

* Fitxa en sitiodeciclismo.net
# Sis dies de Portland

Els Sis dies de Portland era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es va córrer a Portland (Estats Units d'Amèrica). Només es va disputar l'edició del 1931.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1931 | William Peden Mike Defilippo | Fioravanti Baggio Alfred Crossley | Harvey Black Mike Rodak |

## Referències

* ↑ «6 jours de Portland (Etats-Unis)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Sit

Sit (de l'anglès sit, cadira) o també Sit o els increïbles homes cadira és una obra de teatre del grup Tricicle (format per Joan Gràcia, Paco Mir i Carles Sans). Fou estrenada al Teatre Principal d'Alacant el 10 de maig de 2002. Després d'una gira per Elx, Gijón, Oviedo, Pamplona, Logronyo, Vitòria i Bilbao, el 5 de novembre es va estrenar al Teatre Victòria de Barcelona, on el 12 d'abril de 2003 l'havien vist 140.000 espectadors. Després d'una gira mundial el febrer del 2006 es va tornar a representar al Teatre Victòria de Barcelona

## Aspectes tècnics

Aquesta és una de les produccions més ambicioses de Tricicle. Amb aquesta finalitat encarregaren la part musical a Pere Bardají i Balanzat, el vestuari a l'Anna Güell, l'escenografia a Lluc Castells i el so a Jordi Ballvé.

## Argument

En realitat no hi ha història, ni tema ni conflicte. Només hi ha reflexions i sortides sorprenents al voltant de la cadira pels seus inventors, la família Chairwood. El resultat és un conjunt d'esquetxos amb la cadira com a fil conductor, després d'haver-se convertit en un objecte de múltiples usos i possibilitats gràcies a la imaginació; fins i tot en una excusa per a bromes absurdes, que podrien situar-se en una proposta el títol de la qual al·ludeix a la taula.

## Premis

Tricle va guanyar novament el Fotogramas de Plata 2002 al millor actor de teatre.

## Referències

* ↑ La cadira és el centre de gravetat del nou espectacle del Tricicle, ccma.cat, 28 d'octubre de 2002
* ↑ Tricicle regresa al Teatre Victòria de Barcelona con su exitoso 'SIT', El confidencial, 16 de febrer de 2006
* ↑ Fitxa tècnica de Sit a tricicle.com
* ↑ Tricicle presenta en Barcelona su nuevo montaje, una ficción sobre la historia de la silla, El País, 29 d'octubre de 2002
* ↑ Javier Bardem, Ana Duato, Anabel Alonso y Tricicle triunfan en los Fotogramas de Plata, EL Mundo, 3 de març de 2003

## Bibliografia

* PDF Juan A. Ríos Carratalá Tricicle, treinta años de risas, p. 82-91
* PDF Dossier de Sit Arxivat 2020-02-04 a Wayback Machine. al web del Tricicle
* Sentarse o no sentarse, elcultural.com