OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# FC Farul Constanţa

El FC Farul Constanţa és un club de futbol romanès de la ciutat de Constanţa. Farul significa far.

## Història

El club va ser fundat l'any 1949 quan dos equips locals, Dezrobirea i PCA, s'uniren, creant el Locomotiva PCA Constanţa. Debutà a la primera divisió el 1955. Dos anys més tard construí el seu actual estadi. L'evolució del nom ha estat la següent:
* 1920–1946: SPM Constanța
* 1946–1949: PCA Constanța
* 1949–1953: Locomotiva PCA Constanța
* 1953–1958: Locomotiva Constanța
* 1958–1972: CSO Farul Constanţa
* 1972–1988: FC Constanța
* 1988–present: FC Farul Constanța

## Palmarès

* Lliga romanesa de futbol:
** 2023

## Jugadors destacats

* Porters: Dan Ştefănescu, Gheorghe Niţu, Cristian Munteanu, Eugen Nae George Curcă, Adrian Vlas
* Defenses: Alexandru Popovici, Dumitru Antonescu, Constantin Mareş, Dumitru Nistor, Surian Borali, Iosif Vigu, Ion Moldovan, Cristian Petcu, Cristian Abăluţă, Gabriel Vochin, Valeriu Răchită, Gheorghe Barbu, Cristian Şchiopu, Cosmin Paşcovici
* Centrecampistes: Constantin Koszka, Vasile Mănăilă, Constantin Bârbora, Gheorghe Hagi, Mihai Stere, Cristian Mustacă, Petre Buduru, Ştefan Hoffmeister, Dănuţ Moisescu, Dănuţ Moisescu, Ionuţ Bădescu, Vasilică Cristocea, Marian Aliuţă, Bănică Oprea, Bogdan Andone, Stelian Carabaş, Ianis Zicu, Adrian Senin
* Davanters: Aurel Rădulescu, Pavel Peniu, Petre Grigoraş, Marin Tufan, Tiberiu Kallo, Ilie Ologu, Mircea Sasu, Alexandru Badea, Constantin Mărculescu, Dumitru Caraman, Emanoil Haşotti, Constantin Iancu, Marian Popa, Bogdan Mara, Cicerone Manolache, Gheorghe Butoiu, Liviu Mihai, Ioan Ciosescu, Mihai Guriţă, Tibor Moldovan

## Referències

* ↑ «Începuturile Farului Constanța». echipedetraditie.ro. Arxivat de l'original el 22 February 2020. [Consulta: 16 juliol 2018].
* ↑ Chirileasa, Andrei «Gheorghe Hagi’s Farul comes back from two behind against FCSB to win him second Superliga title». Romanian Insider, 21-05-2023.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Eutoci

Eutoci (Eutocius, Εὐτόκιος) fou un escriptor grec nascut a Ascaló, comentarista d'Apol·loni de Perge i d'Arquímedes. Va viure vers la meitat del segle vi. Es conserven els originals grecs de les següents obres:
* Comentari dels primers dels quatre llibres de les Còniques d'Apol·loni
* Comentari de De l'esfera i el cilindre d'Arquimedes
* Sobre la duplicació del cub
* Dos llibres sobre l'equilibri d'Arquimedes

## Referències

* ↑ Tannery, 1884, p. 315 i ss..
* ↑ Decorps-Foulquier, 1999, p. 61 i ss.
* ↑ Decorps-Foulquier, 2009, p. 314-315.
* ↑ Knorr, 1989, p. 77 i ss.

## Bibliografia

* Decorps-Foulquier, Micheline «Sur les figures du traité des coniques d'Apollonios de Pergé édité par Eutocius d'Ascalon» (en francès). Revue d'histoire des mathématiques, Vol 5, Num 1, 1999, pàg. 61-82. ISSN: 1262-022X.
* Decorps-Foulquier, Micheline «Eutocius d'Ascalon et la mesure du cercle d'Archimède» (en francès). Les etudes classiques, Vol 77, Num. 3-4, 2009, pàg. 313-332. ISSN: 0014-200X.
* Knorr, Wilbur. Textual Studies in Ancient and Medieval Geometry (en anglès). Birkhäuser, 1989. ISBN 978-1-4612-8213-6.
* Nolla, Ramon. Estudis i activitats sobre problemes clau de la història de la matemàtica. Publicacions de la Societat Catalana de Matemàtiques, 2006. ISBN 84-7283-838-2.
* Tannery, Paul «Eutocius et ses contemporains» (en francès). Bulletin des sciences mathématiques et astronomiques, Vol 8, Num 1, 1884, pàg. 315-329. ISSN: 1155-8431.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Eutoci» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Bulmer-Thomas, Ivor. «Eutocius of Ascalon» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 21 agost 2013].
# Estereospondilomorfs

Els estereospondilomorfs (Stereospondylomorpha) constitueixen un clade d'amfibis temnospòndils.

## Referències

* Schoch, R.R., Fastnacht, M., Fichter, J., and Keller, T. 2007. Anatomy and relationship of the Triassic temnospondyl Sclerothorax. Acta Palaeontologica Polonica 52, 117–136. (PDF)
* Yates, A. M. & Warren, A. A. (2000), The phylogeny of the 'higher' temnospondyls (Vertebrata: Choanata) and its implications for the monophyly and origins of the Stereospondyli. Zoological Journal of the Linnean Society 128: 77-121.
# Estereospòndils

Els estereospòndils (Stereospondyli) constitueixen un grup extingit d'amfibis temnospòndils que visqueren al Paleozoic.

## Galeria

* Pelorocephalus
* Parotosuchus
* Rhinesuchus
* Plagiosaurus

## Vegeu també

* Calmasuchus acri.

## Referències

* ↑ Yates, A. M. & Warren, A. A. (2000), The phylogeny of the 'higher' temnospondyls (Vertebrata: Choanata) and its implications for the monophyly and origins of the Stereospondyli. Zoological Journal of the Linnean Society 128: 77-121.
# Fals

* No s'ha de confondre amb falç.
«Fals» té aquests significats:
* Toponímia
** Fals (Òlt i Garona), municipi francès al departament d'Òlt i Garona i a la regió de l'Aquitània
** Fals (Bages), poble al sud del terme de Fonollosa (Bages)
* Fals amic, paraula d'altres idiomes que sembla (en l'escriptura o en la pronunciació) una paraula en la llengua materna del parlant però el significat de la paraula no concorda amb el real.
* Fals documental, gènere de cinema i televisió o una obra d'aquest gènere que es presenta com un enregistrament de la vida real, encara que es produeix com una obra de ficció.
Viccionari
# Eugen Bamberger

Eugen Bamberger (19 de juliol de 1857, Berlín, Prússia - 10 de desembre de 1932, Ponte Tresa, Suïssa) fou un químic orgànic alemany conegut per haver descobert el reordenament de Bamberger.

## Biografia

Bamberger inicià els estudis de medicina el 1875 a la Universitat de Berlín, però el següent any anà a estudiar a la Universitat de Heidelberg ciències naturals. Retornà després a Berlín el mateix any per especialitzar-se en química fins al 1880, any en el qual aconseguí el seu doctorat sota la direcció d'August Wilhelm von Hofmann. A continuació aconseguí un lloc d'ajudant de Karl Friedrich August Rammelsberg à Charlottenburg, i després d'Adolf von Baeyer à partir de 1883 a la Universitat de Múnic. El 1891 aconseguí ser professor d'aquesta universitat. Dos anys després, el 1893, fou nomenat professor de L'Escola Politècnica Federal de Zuric, ETH Zürich. El 1905 hagué d'abandonar la seva carrera professional degut a una neuropatia que li impedia controlar el seu braç dret. Continuà realitzant recerca amb un ajudant en un petit laboratori particular però hagué d'abandonar-la al cap de poc i es traslladà a Ponte Tresa.

## Obra

Bamberger s'interessà principalment dels processos químics, dels mecanismes de reacció de reaccions complexes i la seva separació en etapes. Descobrí una reacció de reordenament, el reordenament de Bamberger, reacció emprada en la síntesi de derivats de la para-hidroxilanilina a partir de fenilhidroxilamines.
# Eugenio Saini

Eugenio Saini (Milà, 30 de gener de 1939 - 16 de gener de 2009) fou un pilot de motociclisme italià que va destacar en competicions de velocitat i enduro. Pel que fa a la segona modalitat, en va guanyar dos campionats d'Itàlia i va formar part de l'equip italià que va guanyar el Vas d'argent als Sis Dies Internacionals (ISDT) de 1960.

## Trajectòria esportiva

Saini va debutar en competició el 1952. El 1957 va guanyar una cursa de velocitat a Bèrgam amb una motocicleta de 50 cc. El 1958 va formar part d'un equip que va establir un rècord mundial de velocitat en 24 hores al circuit de Monza.
El 1960 va guanyar amb l'equip italià el Vas d'argent als ISDT amb una Gilera 98. L'any següent va guanyar la Valli Bergamasche. El 1963 va ser campió d'Itàlia de regolarità de 125 cc amb una Moto Guzzi i el 1966 amb una Gilera. Entre 1960 i 1971, Saini va participar en 9 edicions dels ISDT, on va guanyar un total de vuit medalles d'or i una d'argent.
Un cop retirat de les competicions, Eugenio Saini va ser durant diversos anys el cap de la secció de motociclisme del grup esportiu de la policia de l'estat italiana, la Fiamme Oro.

## Referències

* ↑ «Eugenio Saini» (en italià). scuderianorelli.it. Arxivat de l'original el 2016-05-23. [Consulta: 1r setembre 2012].
* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* 1 2 «Eugenio Saini» (en italià). motowinners.it. Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 1r setembre 2012].
# Festival Internacional de Música de Cantonigròs

El Festival Internacional de Música de Cantonigròs és un festival musical realitzat, del 1983 al 2011, a Cantonigròs, població situada al municipi de l'Esquirol (Osona), i des de 2012 fins al 2017, al Teatre l'Atlàntida de Vic.
El festival està organitzat per l'"Associació Festival Internacional de Música de Cantonigròs", una entitat privada amb seu a Barcelona i Cantonigròs, la qual des de l'any 1983 per iniciativa d'Àngel Colomer i del Romero ha desenvolupat les tasques d'organització d'aquest festival i ha comptat amb el suport de les principals institucions del país. En aquest festival hi poden prendre part grups de música coral i grups de danses populars, i actualment forma part de l'"European Festivals Association".
L'any 1996 fou guardonat amb la Creu de Sant Jordi i el 2003 amb el Premi Nacional de Cultura Popular, ambdós guardons concedits per la Generalitat de Catalunya. Així mateix l'any 2000 fou guardonat amb el Premi d'Honor de la Fundació Jaume I.
N'és el director Josep Maria Busquets i Galera, Creu de Sant Jordi 2014.
El desembre de 2017, decidit en assemblea, l'Associació que organitza el Festival en comunica la seva fi. L'Associació FIMC continuarà la seva tasca de difusió de la cultura popular amb l'organització d'un museu.

## Referències

* ↑ «Comunicat FIMC». [Consulta: 31 març 2018].

## Enllaços externs

* Festival Internacional de Música de Cantonigròs - Lloc web oficial
# Sistema de referència espacial

Sistema de referència espacial, més conegut com a SRS (de l'anglès Spatial Referencing System), és un sistema de coordenades que hi pot ser local, regional o global i són essencials per ubicar qualsevol objecte geogràfic a un mapa. Els SRS venen determinats pel Datum, que al mateix temps ve determinat per l'el·lipsoide i pel punt fonamental tangent entre l'el·lipsoide i el geoide; i un sistema de projecció. Els SRS són indispensables en tota mena de cartografia i als Sistemes d'Informació Geogràfica (SIG).

## Codificació

Com que els SRS venen determinats per dues dades (Datum i projecció) que en realitat són més, recordem que el datum, ve determinat pel punt fundamental d'unió entre l'el·lipsoide i el geoide, i n'hi ha una gran quantitat d'ells s'ha triat de fer diverses codificacions per anomenar les diferents convinacions dels seus integrants definitoris.
Els sistemes de codificació més utilitzats són:
* SRS. L'organització SRS.
* EPSG. Del grup de recerca del petroli europeu (European Petroleum Survey Group) que va fer una base de dades dels sistemes de referència a nivell mundial.
* WGS. World Geodesic System.
* IAU2000.
* ESRI. Sistema propi d'una de les companyies de programari cartogràfic més coneguda pel seu producte l'ArcGIS.
* NSRS. National Geodetic Survey dels Estats Units.

## Exemples

A continuació s'exposen alguns dels Sistemes de Referència Espacials més coneguts amb la seua codificació:
* EPSG:4326 - WGS84 Projectat de nivell global. (L'utilitzat per la majoria de receptors GPS i programaris com ara el GoogleEarth).
* EPSG:25830 - Datum ETRS89 projecció UTM Fus 30 Nord (Oficial a la península Ibèrica).
* EPSG:4082 - REGCAN95 projecció UTM Fus 27 Nord (Oficial a les illes Canàries).
* EPSG:4083 - REGCAN95 projecció UTM Fus 28 Nord (Oficial a les illes Canàries).
* EPSG:23030 - European Datum 1950 projecció UTM Fus 30 Nord (sistema anteriorment oficial de la península Ibèrica).
* EPSG:23031 - European Datum 1950 projecció UTM Fus 31 Nord (sistema anteriorment oficial de la península Ibèrica).
* EPSG:32627 - Datum WGS84 projecció UTM Fus 27 Nord. (sistema anteriorment oficial a les Illes Canàries).
* EPSG:32628 - Datum WGS84 projecció UTM Fus 28 Nord. (sistema anteriorment oficial a les Illes Canàries).
# Rhytachne

Rhytachne és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* R. gonzalezii
# Jaume Vergés i Espinàs

Jaume Vergés i Espinàs (Sant Julià de Vilatorta, 13 de maig de 1936 - Barcelona, 19 de gener de 2018), religiós català, era membre de la comunitat claretiana, va ser un dinamitzador cultural i era fill adoptiu de Solsona.

## Biografia

Nascut poc abans de l'inici de la Guerra civil espanyola, la seva família va estar fortament sacsejada pel conflicte bèl·lic on van matar el seu pare i tres familiars més. A l'edat de tres anys va patir una caiguda que li va partir l'esquena i el deixà immobilitzat durant deu anys. Malgrat li faltaven quatre vèrtebres va recuperar la mobilitat. Aquesta traumàtica experiència va contribuir a augmentar la seva devoció religiosa.
Als 16 anys va ingressar als Fills del Cor de Maria, l'any 1955 va realitzar la professió temporal i el 1961 la professió perpètua. Entre altres destinacions va estar a les comunitats claretianes de Cervera, Solsona, Sallent i Vic. La seva disponibilitat al servei de la comunitat religiosa de la que formava part va ser total al llarg de la seva vida i va destacar la seva especial dedicació a l'animació pastoral i litúrgica, el cant, als grups de fe i a l'acompanyament personal.
Durant la seva estada a Solsona, entre els anys 1968 i 1981, va impulsar nombroses activitats culturals, teatrals, musicals i en el camp del lleure i l'educació juvenil i infantil. Va fundar i dirigir la Coral Infantil Riallera, una entitat que va arribar a aplegar més de 200 infants i que no es limità a l'exercici del cant, sinó que va suposar l'oportunitat de participar en activitats tan diverses com el cinema o l'esplai. També va ser director de campaments i colònies, a més de professor de música i religió. Entre 1981 i 1990 va passar més d'una dècada destinat a Sallent on continuà la seva tasca de promoció del cant coral i l'apostolat entre joves i nens i nenes i va fundar i dirigir la Coral Infantil Saltirons del Llobregat. La seva destinació pastoral més llarga el portar més de 25 anys a Vic on va saber transmetre el llegat de Sant Antoni Maria Claret a través del museu i del temple-sepulcre dedicats al fundador de la seva companyia religiosa.
El 2005, arran d'una iniciativa popular, l'Ajuntament de Solsona el va nomenar fill adoptiu de la ciutat -la màxima distinció que pot fer el consistori solsoní-, com a agraïment i mostra del gran record que va deixar, ben viu anys després. L'atorgament d'aquesta distinció va anar acompanyat del reconeixement públic de la tasca religiosa, social i cultural de la comunitat claretiana a Solsona.
Des de 2015 vivia a la comunitat assistencial de la seva comunitat religiosa a Barcelona. Va morir a la capital catalana el 19 de gener de 2017.

## Referències

* ↑ «Mor Jaume Vergés, creador de la Coral Infantil Riallera de Solsona». Regió7. [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ «Ens ha deixat el germà claretià Jaume Vergés, fill adoptiu de Solsona». Claretians de Catalunya, 20-01-2018. [Consulta: 23 gener 2018].
# Àrabs baladís

Els àrabs baladís o, tot simplement, els baladís (en àrab العرب البلديون, al-ʿarab al-baladiyyūn, en singular العربي البلدي, al-ʿarabī al-baladī, literalment els "àrabs indígenes") són, en el context de l'Àndalus, els primers àrabs instal·lats en aquesta regió en època de Mussa ibn Nussayr i dels primers valís, així com llurs descendents. Els baladís es van establir majoritàriament al territori de l'actual Andalusia. El terme es fa servir per oposició als àrabs sirians arribats a l'Àndalus en els junds (o tropes) de Balj ibn Bixr, instal·lats a la península Ibèrica en 742.

## Referències

* ↑ Bū-Bāya, ʿAbd-al-Qādir. al-Barbar fi 'l-Andalus: wa-mauqifuhum min fitnat al-qarn al-ḫāmis al-hiǧrī ; 92-422h = 711-1031m. aṭ-Ṭabʿa 1. Bairūt: Dār al-Kutub al-ʿIlmīya, 2011. ISBN 978-2-7451-6756-9.
# Rusk

Rusk és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 5.191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rusk tenia 5.085 habitants, 1.306 habitatges, i 867 famílies. La densitat de població era de 287,9 habitants per km².
Dels 1.306 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,6% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 39,3% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 168,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.370 dòlars i la renda mediana per família de 33.952 dòlars. Els homes tenien una renda mediana de 24.271 dòlars mentre que les dones 22.438 dòlars. La renda per capita de la població era d'11.688 dòlars. Aproximadament el 16,2% de les famílies i el 21,5% de la població estaven per sota del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rusk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rusk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Ruskovce (Košice)

* No s'ha de confondre amb Ruskovce (Trenčín).
Ruskovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1418.
# SIMO

SIMO (acrònim de Salón Informativo de Material de Oficina, en català Saló Informatiu de Material d'Oficina) és actualment una fira internacional d'informàtica, multimèdia i comunicacions. Té lloc tots els novembres als recintes d'Ifema (actualment Recinto Ferial Juan Carlos I, en català Recinte Ferial Joan Carles I) de Madrid, (Espanya).
El SIMO TCI se celebra anualment des del 1961 una setmana a l'any, el novembre. Actualment compta amb la presència de les empreses més importants del sector com IBM, Panda Software, Symantec, SuSE Linux, Microsoft i moltes altres empreses.

## Dades de la fira

L'edició del 2005 representa la número 45 i la del 2006 la número 46. La del 2006 es realitzarà entre el 7 de novembre i el 12 de novembre de 2006.

## Vegeu també

* CeBIT

## Enllaços externs

* Lloc web de SIMO
* Fira Internacional d'Informàtica i Telecomunicacions Arxivat 2005-11-07 a Wayback Machine. (castellà)
* Fira de Madrid (castellà)
# Samara (riu)

* Aquest article tracta sobre el riu. Vegeu-ne altres significats a «Samara».
* Per a altres significats, vegeu «Riu Somme».
El Samara - Самара (rus) - és un riu de Rússia. És un afluent per l'esquerra del Volga. Discorre per les províncies de Samara i d'Orenburg. Té una llargària de 594 km i una conca de 46.500 km².
Neix al sud-oest de la serralada dels Urals, al nord-oest d'Orenburg, a Obsxi Sirt. Primer pren una direcció sud, però després d'uns pocs kilòmetres adopta una direcció oest, que predomina en la resta del curs. Desemboca al Volga a l'embassament de Saràtov, a Samara. Té un règim principalment nival. La seva època de crescuda de les aigües és abril-maig, després del desglaç, atès que el riu es manté sota el gel de novembre-desembre a abril. És navegable en els seus últims 41 km. Les principals ciutats per on passa el riu són Buzuluk i Samara.
L'asteroide 26922 Samara va ser anomenat amb el nom del riu i la ciutat l'1 de juny del 2007.

## Referències

* ↑ «Samara (riu)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Simon Richmond. «Ulyanovsk and Samara». A: Russia. Ebook. Lonely Planet, 2009, p. 447.
* ↑ JPL
# Salami de Sibiu

El Salami de Sibiu (o Salam de Sibiu) és una varietat Romanesa de salami fet amb la carn i el greix del porc, sal i condiments. L'any 2016, el Salam de Sibiu ha estat registrat com a producte geogràfic protegit (PGI) a la Unió Europea.

## Història

L'any 1885, un italià de (Frisanco) que es deia Filippo Dozzi va emigrar a Romania per treballar com a paleta. Filippo Dozzi, va traslladar-se amb la seva muller prop de Piatra Arsă pedrera en el poble anterior de Poiana Țapului.
A més sent un paleta, Dozzi tenia també una passió per salsitxes. Va adonar-se que les condicions de temps de Sinaia eren favorable per la producció de salsitxes seques. A 1910, Dozzi decidit per comprar un edifici en Sinaia que va albergar un restaurant, una bodega i un hotel, on va fundar la seva empresa Întreprinderea Filippoă Individual Dozzi (L'Empresa Individual Filippo Dozzi). La producció de salami va començar i de seguida fou un èxit i considerat un producte de luxe. Dozzi va començar vendre la seva salsitxa amb el nom de salam de iarnă (hivern salami), i per les exportacions en l'Imperi austrohongarès va ser afixada la Duana "de segell de Sibiu". Així, el producte va conèixer-se com a Salam de Sibiu. El nom del salami només es coneixia Romania i Hongria.
Després de la seva mort el 1943, Filippo Dozzi va llegar als seus fills, Antonio i Giuseppe, el secret de Sibiu Salami. Van continuar la feina del seu pare fins a la nacionalització de l'empresa per l'Estat durant el comunisme. Pocs anys abans, Josef Theil, un hivern salami productor de Mitjans de comunicacióș, va obrir al 1922 una segona fàbrica en Sibiu (com el "Theil & Co. Un.G. Salami und Selchwarenfabrik") i va començar produir una variant de salami anomenant-lo "Veritabilul salam de Sibiu" ("El Salami de Sibiu real").
Entre 1948-1954, el govern comunista va nacionalitzar les dues empreses. L'empresa estatal va anomenar Întreprinderea pentru Industrializarea Cărnii (L'Empresa per la Industrialització de la Carn), va continuar la producció, amb primers lliuraments de Sibiu Salami a l'estranger dels anys cinquanta. Dins 1963, el Sibiu fàbrica (quin produïa el Sibiu Salami a la seva filial en Mitjans de comunicacióș) va registrar la marca "Salam de Sibiu". A més de la de Sinaia, al 1975-1976, es van obrir altres fàbriques a Bacău, Galați, i Salonta per la fabricació del Sibiu Salami. Als anys 1980s, el 90% de la producció (40-50 tones per mes) s'exportava a Àustria, De l'oest-Alemanya, Txecoslovàquia, Israel, Bèlgica, Suècia, i la Unió soviètica.
Avui en dia, el Salam de Sibiu es produeix a Sinaia, Sibiu, Bacău, Călărași, Feldioara, i Filipeștii de Pădure. Al 2014, se'n van produir més de 3.000 tones.

## Referències

* ↑ «Sibiu Salami becomes a protected Romanian product in EU». romania-insider.com.
* 1 2 «Istoria Salamului de Sibiu». sibiusalami.com.
* ↑ Rețeta salamului de Sibiu, inventată la Sinaia
* 1 2 «Mărci românești de tradiție: Salamul de Sibiu». Arxivat de l'original el 2018-12-05. [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ Topul producătorilor de Salam de Sibiu

## Enllaços externs

* Associació de productors de Salami de Sibiu Arxivat 2021-01-17 a Wayback Machine.