OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carlos Pellicer Vázquez

Carlos Pellicer Vázquez (La Corunya, 12 d'abril de 1944) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

En el seu moment era considerat el successor de Luis Suárez, però les lesions truncaren la seva carrera. Començà a practica el futbol al Liceo de Monelos, passant al Fabril el 1963. Ingressà al Deportivo de La Coruña, club on jugà tres temporades i amb el qual debutà a primera divisió la temporada 1964-65.
L'any 1967 el FC Barcelona l'incorpora a l'equip, on jugà durant tres temporades. Amb el Barcelona disputà 92 partits i marcà 23 gols, i guanyà la Copa d'Espanya de 1968. El 1970 fou traspassat al València CF, on guanyà una lliga el 1971. La temporada següent va patir una greu lesió que l'apartà any i mig dels terrenys de joc. Ja no tornà a ser el mateix, jugant una temporada al Llevant UE la temporada 1973-74, abans de retirar-se definitivament.
Va ser internacional sots 23 en dues ocasions: contra França, a Barcelona, el 22 de març de 1967, perdent Espanya per 0-1; i contra Luxemburg, en aquest país, el 22 de novembre de 1967, empatant 1-1.

## Palmarès

* Copa espanyola:
** 1967-68
* Lliga espanyola:
** 1970-71

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Un futbolista de clase y médico entrañable». La Voz de Galicia. [Consulta: 1r gener 2017].
* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Carlos Pellicer Vázquez». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 «Fitxa de CARLOS PELLICER». ciberche.net. [Consulta: 1r gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# SV Neulengbach

El SV Neulengbach és un club de futbol de Neulengbach fundat al 1923.
És conegut principalment per la seva secció femenina, creada al 1996, qur juga a la ÖFB-Frauenliga. Va dominar el campionat des del 2003 amb dotze títols consecutius, fins que el FSK St. Pölten-Spratzern va trencar la ratxa al 2015. A la Lliga de Campions ha sigut un equip habitual als vuitens de final, i al 2014 va alcançar els quarts de final.

## Plantilla 2016/17

| Porteres | Defenses | Migcampistes | Davanteres |
| Melissa Abiral Katharina Lichtenberger 0 0 0 0 0 0 0 0 | Anna Egetzberger Sonja Hickelsberger-Füller Teresa Kittinger Nicole Konrath Hannah Kunschert Nicole Sauer Kerstin Seiter Laura Wienroither Sarah Wronski 0 | Katharina Aufhauser Birgit Gumpenberger Julia Hickelsberger Jennifer Klein Katharina Meyer Besijana Pireci Sandrine Sobotka Lariss Starkl Chanel Strasser Katja Trödthandl | Ilyana Bandeva Maria Gstöttner Stefanie Kremener Janet Owusu Melissa Schmid Valentina Schwarzlmüller Yvonne Weilharter 0 0 0 |

## Palmarès
### Títols

* 12 Lligues d'Àustria
** 02/03 - 03/04 - 04/05 - 05/06 - 06/07 - 07/08 - 08/09 - 09/10 - 10/11 - 11/12 - 12/13 - 13/14
* 10 Copes d'Àustria
** 02/03 - 03/04 - 04/05 - 05/06 - 06/07 - 07/08 - 08/09 - 09/10 - 10/11 - 11/12

### Trajectòria a la Lliga de Campions

Trajectòria a la Lliga de Campions Femenina de la UEFA :
| Edició | | 1ª fase de grups ¹ | 2ª fase de grups ¹ | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 03/04 | | MSK Ziar nad Hronom | 1.FFC Frankfurt |
| 04/05 | | Montpellier HSC |
| 05/06 | | ASD Bardolino | Montpellier HSC |
| 06/07 | | Breidablik UBK |
| 07/08 | | Edinburgh Hibernians | ASD Bardolino |
| 08/09 | | SU 1r. de Dezembro | Arsenal FC |
| Edició | Fase previa | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 09/10 | | Unia Raciborz | Sassari Torres |
| 10/11 | | PAOK Salònica | Turbine Potsdam |
| 11/12 | | SShVSM Almaty | LdB Malmö |
| 12/13 | | Olimpia Cluj |
| 13/14 | | Apollon Limassol | Konak Belediyesi | Tyresö FF |
| 14/15 | | MTK Budapest | VfL Wolfsburg |

## Referències

* ↑ RSSSF
* ↑ UEFA
# Carlos Perreau de Pinninck Doménech

Carlos Perreau de Pinninck Doménech (Madrid, 5 de març de 1953) és un empresari espanyol. Casat amb Begoña Ruiz-Mateos y Rivero, filla de José María Ruiz-Mateos. Juntament amb el seu sogre creà l'Agrupació Electoral José María Ruiz Mateos, amb la que fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1989. Fou membre de la Delegació per a les relacions amb Suècia del Parlament Europeu. És patró de la Fundació Joan Boscà, propera a Societat Civil Catalana.

## Referències

* ↑ La sexta fuerza del país a El País, 11 de juliol de 1989
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu
* ↑ «joanbosca.org | Miembros» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2018-09-16. [Consulta: 18 juliol 2018].
* ↑ Borràs, Jordi. Desmuntant Societat Civil Catalana. Barcelona: Saldonar, 2015. ISBN 9788494289675.
# SWAC

El SWAC (Standards Western Automatic Computer) va ser una de les primeres computadores electròniques digitals, construït el 1950 pel National Bureau of Standards (NBS) a Los Angeles, California actualment l'Institut Nacional d'Estàndards i Tecnologia (NIST) dels EUA. Va ser dissenyat per Harry Huskey. Igual que el SEAC, construït en la mateixa època, el SWAC va ser dissenyat com un ordinador a petita escala per ser construït i posat en marxa ràpidament, Mentre es desenvolupaven al NIST altres computadores més potents (en particular, la RAYDAC de mans de Raytheon).
La màquina utilitzava 2300 tubs de buit. Tenia 256 paraules de memòria (utilitzant tubs de Williams), sent cada paraula de 37 bits. Tenia només set operacions bàsiques: sumar, restar i multiplicar (versions de precisió simple i de doble precisió); comparació, extracció, entrada (input), i sortida (output) de dades.
Quan el SWAC va ser completat al juliol de 1950, era l'ordinador més ràpid del món, fins que un any després es va completar el IAS machine. Podria sumar dos nombres i emmagatzemar el resultat en 64 microsegons. Una multiplicació similar prenia 384 microsegons a altres maquines. Va ser utilitzat per la NIST fins a 1954, i després amb millores per la UCLA fins a 1967. Els costos eren de 40$ l'hora.
Al 1952, Rafael M. Robinson va utilitzar el SWAC per descobrir cinc nombres primers de Mersenne, els nombres primers més grans coneguts al moment, amb 157, 183, 386, 664, i 687 dígits.
# Saint-Perreux

Saint-Perreux (en bretó Sant-Pereg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.120 habitants. Limita amb els municipis de Bains-sur-Oust i Redon a Ille i Vilaine, Saint-Jean-la-Poterie, Allaire i Saint-Vincent-sur-Oust a Morbihan. El seu nom prové de Petroc, monjo gal·lès.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 661 | 709 | 803 | 894 | 926 | 1.041 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy David | |
# Santa Maria de Paüls

Santa Maria de Paüls és una església de Paüls (Baix Ebre) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici és situat a la part més alta del poble, al costat de les runes de la muralla d'un antic castell.
És una construcció de maçoneria ordinària i d'espiga a prop de la base i carreus als buits i les cantonades. La porta a la façana principal té l'arc apuntat amb motllura a l'extradós, amb dues finestres de mig punt al costat (romàniques) i el relleu d'un escut invertit al muntant dret. A la façana posterior s'inscriu una porta amb arc de mig punt sense adorn i amb la inscripció "Domus Dei 1691". Té coberta de teula a dues vessants i espadanya de dos buits a una cantonada. Hi ha una petita esplanada davant de la porta principal, amb gran panoràmica i el poble als peus. L'interior consta d'una sola nau amb volta de mig punt (del primer gòtic). La sagristia és de volta d'aresta gòtica, petita i baixa, i amb quatre nervis amb clau treballada. A l'exterior, restes d'arc que tancava tot el recinte exterior de l'església, d'accés al castell. Té una torre amb un rellotge.

## Història

Fou una antiga mesquita, consagrada a finals del sgle XII, i fou l'església parroquial fins a mitjan segle xx.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Paüls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Paüls». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Santa Maria de Penyafel

Santa Maria de Penyafel és una església de Santa Margarida i els Monjos (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La seva fundació és del segle xii, ja que en un document del 1131, s'esmenta el nom de Penna Fedel. S'hi fa un aplec cada any, pel dilluns de Pasqua.

## Descripció

De la primitiva fàbrica rectangular romànica, en resten només trossos de parets i la portalada de mig punt amb dues arquivoltes, un anell toral llis amb gruixuda imposta senzilla i llisa, i dos capitells a banda i banda també llisos. Actualment l'entrada principal és formada per un portal amb dues arquivoltes adovellades amb un espai cobert per volta catalana que funciona com a nàrtex. Aquest portal resta dintre un porxo posterior, tot emblanquinat, obra barroca, com l'aixecament de la nau i l'absis. L'església és d'una nau amb llunetes capçada per un absis semicircular, amb un presbiteri més elevat que la resta. El cor a la nau i la cúpula estan decorades amb elements geomètrics i vegetals.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Penyafel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Zosterop de les Filipines

El zosterop de les Filipines (Zosterops meyeni) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars, terres de conreu i matolls de les illes Filipines septentrionals de Batan, Luzon, Lubang, Verde i Banton.

## Referències

* ↑ «Zosterop de les Filipines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Shadowrun (videojoc del 2007)

Shadowrun és un videojoc d'acció en primera persona desenvolupat per FASA Interactive per a Windows Vista i Xbox 360. El videojoc està basat en l'antic joc de rol Shadowrun publicat el 1989. És el primer videojoc que utilitza Games for Windows - LIVE i el primer que permet competir els usuaris de Windows Vista contra els d'Xbox 360. Es va publicar el 29 de maig de 2007 als Estats Units, l'1 de juny de 2007 a Europa i el 21 de juny de 2007 al Japó.

## Mode de joc

Shadowrun compta amb un mode d'entrenament per a un sol jugador que consta de 6 capítols en els que s'ensenyen els elements essencials del joc, com saber utilitzar correctament la màgia, les diferents races del joc, ús d'armes i com guanyar una partida. També permet realitzar partides contra bots controlats per la consola, però bàsicament Shadowrun és un joc multijugador online. L'objectiu del joc és acabar amb l'equip enemic matant a tots els seus membres o entregar un artefacte que es troba al centre del mapa. Es fan diverses rondes i l'equip guanyador és qui guanya un total de 6 rondes.

## Enllaços externs

* Web oficial de Shadowrun Arxivat 2008-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Shadowrun a Meristation Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine. (castellà)
# Seixanta-sis

El seixanta-sis és un nombre natural que segueix el seixanta-cinc i precedeix el seixanta-set. S'escriu 66 o LXVI segons el sistema de numeració emprat.
Ocurrències del seixanta-sis:
* Designa l'any 66 i el 66 aC
* És el codi telefònic internacional de Tailàndia.
* És un nombre triangular, nombre hexagonal i un nombre semimeàndric. En ser un múltiple d'un nombre perfecte, 66 és un nombre gairebé perfecte.
* És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Country Codes» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2017].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Còmit

Durant l'edat mitjana, el Còmit era el responsable nàutic d'una galera i l'oficial de més rang, just per sota del capità, que exercia el comandament militar. En moltes galeres podia rebre l'assistència d'un sotacòmit.
El càrrec passà a ser proveït pel capità general de l'armada i a partir del segle xvii i xviii rebé l'assistència d'un còmit de mitjania. Per a la formació de còmits, durant el segle xvii i xviii, hi hagué a Sevilla un "Colegio de Cómitres".

## Bibliografia

* «Còmit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kurt Steinmann

Kurt Steinmann (Roggliswil, Cantó de Lucerna, 3 de novembre de 1962) va ser un ciclista suís, que fou professional entre el 1987 i el 1991.

## Palmarès

* 1986
** 1r al Gran Premi de Brissago
** 1r a la Tannenberg-Rundfahrt
* 1987
** 1r a la Stausee-Rundfahrt Klingnau
* 1989
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1988. 71è de la classificació general
* 1989. 115è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1990. 94è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Empar Pagès Pinsach

Empar Pagès Pinsach (Siurana, 1956) és la primera dona de l'estat espanyol en obtenir el títol de pilot d'helicòpter.
Mentre estudiava per ser controladora aèria, va fer un curs de vol sense motor i va decidir orientar la seva professió al vol. Va obtenir títol de pilot d'helicòpter l'any 1980, i després es va dedicar a la fotografia aèria. Va dirigir una base a Màlaga, va viure als Estats Units, i va tornar a Barcelona el 1992. Llavors va patir un accident de trànsit que va estroncar la seva trajectòria professional.

## Referències

* 1 2 «La primera dona pilot... d'helicòpter». Revista de Girona, Vol. 300, pàg. 96-97.
* ↑ «Reportatge : Empar Pagès, primera dona pilot d'helicòpters a Espanya». INSPAI, Centre de la Imatge de la Diputació de Girona, 1980. [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ Santana, Mª Victoria. «Pioneras en la aeronáutica española» (en castellà). Sociedad Aeronáutica Española. [Consulta: 7 agost 2021].
# Kenny De Ketele

Kenny De Ketele (Oudenaarde, 5 de juny de 1985) és un ciclista belga, professional des del 2007. Actualment corre a l'equip Sport Vlaanderen-Baloise.
Els seus principals èxits han estat en el ciclisme en pista on ha obtingut cinc medalles als Campionats del món, una d'elles d'or. També ha aconseguit bons resultats en proves de sis dies.
Malgrat ser belga, el 2012 i el 2013 es va proclamar campió d'Austràlia en Madison, fent parella amb Leigh Howard i Leif Lampater respectivament.

## Palmarès

* 2004
** Campió d'Europa sub-23 en Madison (amb Iljo Keisse)
** Campió de Bèlgica en Kilòmetre
** Campió de Bèlgica en Persecució
* 2006
** Campió d'Europa sub-23 en Madison (amb Steve Schets)
** Campió de Bèlgica en Kilòmetre
** Campió de Bèlgica en Persecució per equips (amb Tim Mertens, Ingmar De Poortere i Steve Schets)
* 2007
** Campió d'Europa sub-23 en Puntuació
** Campió de Bèlgica en Madison (amb Iljo Keisse)
** Campió de Bèlgica en Derny
** Campió de Bèlgica en Kilòmetre
** Campió de Bèlgica en Òmnium
** Campió de Bèlgica en Persecució per equips (amb Tim Mertens, Ingmar De Poortere i Dominique Cornu)
* 2008
** Campió d'Europa de Madison (amb Iljo Keisse)
** Campió de Bèlgica en Madison (amb Iljo Keisse)
** Campió de Bèlgica en Derny
** Campió de Bèlgica en Persecució
* 2009
** Campió d'Europa de Derny
** Campió de Bèlgica en Derny
** 1r als Sis dies de Hasselt (amb Bruno Risi)
* 2010
** Campió de Bèlgica en Persecució per equips (amb Jonathan Dufrasne, Ingmar De Poortere i Steve Schets)
* 2011
** Campió d'Europa en Madison (amb Iljo Keisse)
** 1r als Sis dies de Gant (amb Robert Bartko)
* 2012
** Campió del món de Madison (amb Gijs Van Hoecke)
** Campió de Bèlgica en Madison (amb Tim Mertens)
** Campió d'Austràlia en Madison (amb Leigh Howard)
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Iljo Keisse)
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Gijs Van Hoecke)
* 2013
** Campió d'Austràlia en Madison (amb Leif Lampater)
** 1r als Sis dies d'Amsterdam (amb Gijs Van Hoecke)
* 2014
** Campió de Bèlgica en Madison (amb Jasper De Buyst)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Andreas Müller)
** 1r als Sis dies de Gant (amb Jasper De Buyst)
* 2015
** Campió d'Europa de Derny
** Campió de Bèlgica en Madison (amb Jasper De Buyst)
** 1r als Sis dies de Londres (amb Moreno De Pauw)
* 2016
** Campió de Bèlgica en Madison (amb Moreno De Pauw)
** 1r als Sis dies de Bremen (amb Christian Grasmann)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Moreno De Pauw)
** 1r als Sis dies de Londres (amb Moreno De Pauw)
** 1r als Sis dies d'Amsterdam (amb Moreno De Pauw)
* 2017
** 1r als Sis dies de Gant (amb Moreno De Pauw)

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1r a Los Angeles, en Madison
* 2009-2010
** 1r a Manchester, en Madison
* 2016-2017
** 1r a Apeldoorn, en Madison
* 2017-2018
** 1r a Milton, en Madison

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Elorrieta

Elorrieta és un barri de Bilbao dins el districte de Deusto, que forma una unitat amb el barri de San Ignazio. Té uns 2.000 habitants.

## Història

El barri data del 1897, s'hi va situar l'Escorxador de Deusto, al costat del límit amb el municipi d'Erandio. La major part dels terrenys, cultius i caserius que poblaven la zona van ser derrocats per a la construcció dels nous habitatges, sobrevivint amb prou feines uns pocs caserius a Elorrieta. També va seguir en peus la Casa Grande d'Elorrieta, que es va construir a principis de segle.
Va comptar amb la primera estació depuradora d'aigua d'Espanya. Aquesta estació va ser en part realitzada per una epidèmia de còlera (vegeu: Pandèmies de còlera a Espanya), que va impulsar la necessitat de millorar la qualitat de l'aigua així com del seu tractament. Les obres van començar en 1895 i van acabar en 1903 sota la direcció de Recaredo de Uhagón. Posteriorment a la Guerra civil el seu ús es va limitar al districte de Deusto. Gradualment va ser caient en desús fins al seu espoli en 1996. Actualment el que queda de la Casa de bombes ha estat restaurat i declarat pel Govern Basc Bé d'Interès Cultural.

## Esports

Elorrieta tenia un equip de futbol, el Racing d'Elorrieta, que havia estat campió de Biscaia.
# El Losar del Barco

El Losar del Barco és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 175 | 146 | 137 | 125 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# El Lunático

El lunático és un grup espanyol sorgit l'any 2000, mescla de pop i rumba amb ritmes mediterranis, el qual neix amb la intenció de portar al públic les seves cançons d'un mode més senzill i directe, atorgant una gran importància, sobretot, al contacte i la identificació amb el públic.

## Història

Guanyadors el 2001 del Festival de Rock Villa d'Almeria, el que els permet l'enregistrament de la seva primera maqueta/CD amb el títol: Volver a Verte (Tornar a veure't). Gràcies a aquesta maqueta comença una sèrie de concerts durant any i mig per Andalusia, Espanya.
El grup segueix creixent i finalment aconsegueixen tocar en sales de la capital espanyola. En una d'aquestes actuacions, criden l'atenció del prestigiós músic Alejo Stivel, ex-Tequila i productor, entre d'altres, de: Joaquín Sabina, La Oreja de Van Gogh, M-Clan, La Cabra Mecánica, etc. Després de rodar el repertori comença a gravar el seu nou CD a ASK, amb la col·laboració de grans músics.
Surt a la venda el seu nou disc amb el títol homònim d'El Lunático, un CD amb tretze temes, incloent un tema per al programa El loco de la colina (El boig del pujol), de Jesús Quintero. Aquest CD, a Espanya, els permet portar la seva música per tot el país. Més de 3000 còpies venudes els porten a una gira d'estiu amb una banda de grans músics: Fernando Polaino, Bago Larrañaga, Javier Català, etc.
Entre tant, segueixen maqueteant i component. Fan un parell de temes per a una pel·lícula i escriuen diversos temes per a alguns grans músics d'Espanya.
En l'actualitat es troben preparant el que serà el seu tercer CD als estudis Gargola Records.

## Membres

* Juanmi Cruz: veu i guitarra
* Antonio García: guitarra acústica i cors
* José Cruz: cors i calaix flamenc

## Discografia

* Volver a verte (Tornar a veure't) (2003)
* El Lunático (El Lunàtic) (2005)
* Se diga como se diga (Es digui com es digui) (2008)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del grup Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine.
# El Látigo: semanario festivo y satírico

El Látigo: semanario festivo y satírico: repartirá cuando menos un latigazo cada semana, va ser una publicació satírica reusenca que sortí l'any 1887.

## Història

Volia ser un periòdic crític amb els sectors de la burgesia que dirigien la ciutat des d'una perspectiva progressista. Al seu primer número diu que repartiran: "latigazos sin consideración de cuna ni posición social, poniendo en un mismo plato el sombrero de copa y la tradicional barretina, el casco militar i la mitra del obispo" encara que l'únic estament satiritzat i encara de forma no gaire violenta, serà l'eclesiàstic. La resta del contingut es dedica al safareig local.
El seu director era Josep Català i Tarrats, i els col·laboradors signaven amb pseudònims.

## Aspectes tècnics

Tenia vuit pàgines i format foli i s'imprimia a la Impremta d'Eduard Navàs. Es venia a cinc cèntims. Se'n coneix només un número, el primer, de 5 de novembre de 1887. En el dibuix de la portada apareix com a fons la ciutat de Reus, d'on sobresurt el característic campanar i les fumeres de la indústria local. Del cantó esquerre, entre unes plantes, surt una mà amb un fuet que fueteja un grup de gent, entre els quals hi ha un capellà, un militar, una dona, un burgès i un obrer.
El 1913 va sortir una altra publicació reusenca amb el nom de El Látigo.

## Localització

* Biblioteca Central Xavier Amorós. Reus.

## Referències

* ↑ «Buenos días». El Látigo, 1, 15-XI-1887, pàg. 2.
* ↑ Ferran, Marc. Humor i sàtira a Reus: la premsa satírica (1868-1936). Reus: Centre de Lectura, 1992, p. 41-42. ISBN 8487873049.
* ↑ «El Látigo». Catàleg Argus. [Consulta: 4-V-2015].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Emglev ar Skrivagnerien

Emglev ar Skrivagnerien (Entesa d'escriptors bretons) fou una associació literària i cultural bretona fundada el 1908 per Fañch Vallée i Émile Ernault per a promoure una grafia unificada per a la llengua bretona, basada en el dialecte de Bro Leon.

## Referències

* ↑ Transactions of the Celtic Congress (en anglès). Celtic Congress, 1921, p. 88.

## Enllaços externs

* A Grammar of Modern Breton (anglès)