OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nuytsia floribunda

Nuytsia floribunda és una planta hemiparàsita que es troba a Austràlia occidental, allí és coneguda com a Christmas Tree, arbre de Nadal, ja que floreix durant la temporada nadalenca.

## Descripció

És un arbre de fins a 10 m d'alt, o bé un arbust. Les flors són de color taronja viu, apareixen entre octubre i gener. És una planta hemiparàsita de les arrels, fa la fotosíntesi i principalment obté aigua i minerals de la planta hoste. Els haustoris que surten de les arrels de Nuytsia s'enganxen a les arrels de l'hoste. Gairebé totes les espècies de plantes poden ser atacades i fins i tot intenten nutrir-se de cables subterranis.

## Notes

* ↑ Calladine, Ainsley; Pate, John S. «Haustorial structure and functioning of the root hemiparasitic tree Nuytsia floribunda (Labill.) R.Br. and water relationships with its hosts». Annals of Botany, 85, 2000, pàg. 723–731. DOI: 10.1006/anbo.2000.1130.

## Referències

* Association of Societies for Growing Australian Plants (ASGAP) Nuytsia floribunda Arxivat 2009-08-11 a Wayback Machine.
* «{{{nom}}}» (en anglès). FloraBase. Departament de Medi Ambient i Conservació, Govern d'Austràlia Occidental.
* Thomas Göbel: Heilpflanzen gegen Krebs und Psychose, Nuytsia Floribunda und Viscum Album, Betrachtung und Beurteilung zweier polarer Pflanzencharaktere und ihre Anwendungsmöglichkeiten. Verlag Freies Geistesleben, Stuttgart/Germany 2004, ISBN 3772522300 (German language)
# Kalimantan Oriental

La província de Kalimantan Oriental (en indonesi Propinsi Kalimantan Timur abreujat freqüentment com Kaltim) és la segona província més gran d'Indonèsia. Ocupa el sector oriental de Kalimantan, a l'illa de Borneo, i les illes Derawan.
Té una població d'uns 3,5 milions de habitants i la seva capital és Samarinda. La superfície és de 129.066.64 kilòmetres quadrats.
Kalimantan Oriental és una província rica en recursos naturals i té dues ciutats importants: Samarinda, la capital i centre regional de la fusta; i Balikpapan, una ciutat petroliera amb refineria.
La població és una mescla de pobles immigrants procedents principalment de l'arxipèlag indonesi: javanesos, bugis, banjaresos. Altres ètnies procedeixen de fora d'Indonèsia, com els xinesos, malais i petits grups d'ètnia tausug procedents de la propera Sulu. Aquests grups immigrants es van barrejar amb els dayak i els kutai, grups ètnics indígenes que viuen en zones rurals.
La província correspon al antic regne hindú de Kutai, l'existència del qual està testimoniada per un manuscrit de pedra o Prasasti, avui dia al Museu Nacional de Jakarta: el manuscrit està escrit en alfabet pallava i llengua sànscrita; una reproducció es pot veure a la oficina del governador a Samarinda. Inscripcions en set pilars de pedra (yupa) erigits al segle V aC per ordre del rei local Mulavarman, recorden les seves victòries, la seva generositat amb els bramans i la seva genealogia reial.
Fins al 2012, Kalimantan Oriental estava dividit en 19 regències (kabupaten) i quatre ciutats (kota). El 22 d'octubre del 2012 la Cambra de representants d'Indonèsia va aprovar la creació d'una nova província amb les quatre regències més septentrionals de Kalimantan Oriental, que eren les de Malinau, Nunukan, Tana Tidung i Bulungan, i una ciutat, Tarakan. Amb aquestes quatre regències i la ciutat es va formar la província de North Kalimantan (Kalimantan del Nord) el 25 d'octubre de 2012, mantenint-se la resta com a part de Kalimantan Oriental.

## Notes

* ↑ Ethnologue

## Referències

* «East Kalimantan Official Website» (en anglès). Arxivat des de l'originalArxivat 2021-01-23 a Wayback Machine. el 14 de novembre de 2015. Consultat el 29 de desembre de 2008.
* «Indonèsia: Population and Administrative Divisions» (pdf). «Indonesia: Population and Administrative Divisions» (pdf) (en inglés). The Permanent Committee on Geographical Names, octubre 2003. Arxivat de l'original el 2013-11-16. [Consulta: 29 desembre 2008].La referència utilitza paràmetres obsolets (ajuda)
* Gordon, Raymond G., Jr (ed.) (2005). «Ethnologue Report for language code:tsg». Ethnologue (en anglès). SIL International. Consultat el 29 de desembre de 2008.
# San Rafael

«San Rafael» té aquests significats:
* San Rafael (Califòrnia), població a l'estat de Califòrnia (EUA)
* San Rafael – El Placer, localitat costanera balneària al sud del departament de Maldonado (Uruguai)
* San Rafael del Río, municipi a la comarca del Baix Maestrat al límit del País Valencià amb Catalunya
* Cementiri de San Rafael (Màlaga), cementiri, clausurat el 1987, al districte Cruz de Humilladero de la ciutat de Màlaga (Andalusia, Espanya)
* Llacuna de San Rafael, llac costaner a la regió d'Aisén (Xile)
* Los Ángeles de San Rafael, urbanització al municipi segovià del Espinar (Castella i Lleó, Espanya)
* Parc Nacional Laguna San Rafael, parc nacional xilè a la regió d'Aisén, al sud de la localitat de Puerto Chacabuco
# València a l'Època de l'Esplendor

Al segle xv València va viure una etapa de gran desenvolupament econòmic i esplendor cultural i artístic, anomenada el segle d'or o l'Època de l'Esplendor. Es va crear la Taula de Canvis i Depòsits, una banca municipal en suport de les operacions comercials, la indústria local —que tenia els teixits al capdavant— va aconseguir un gran desenrotllament, i la ciutat es va convertir en un empori comercial al qual acudien mercaders de totes les parts d'Europa. A l'acabament del segle es va construir la Llotja de la Seda, centre de transaccions i un verdader temple del comerç.
Aquest auge econòmic té el seu reflex en el pla artístic i cultural. S'alcen ara alguns dels edificis més emblemàtics de la ciutat, com les Torres de Serrans (1392), la Llotja (1482), el Micalet o la capella dels Reis del convent de Sant Doménec. En pintura i escultura es deixen sentir les tendències flamenques i italianes en artistes com Lluís Dalmau, Gonçal Peris o Damià Forment. En literatura, sota la protecció de la cort d'Alfons el Magnànim florix la producció escrita, de la mà d'autors com ara Ausiàs March, Joan Roís de Corella o Isabel de Villena. Cap al 1460 Joanot Martorell escriu el Tirant lo Blanch, una innovadora novel·la de cavalleria que va influir en nombrosos autors posteriors, des de Cervantes a Shakespeare.

## Vegeu també

* Segle d'or valencià

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de València d'on s'ha extret part de la informació anterior, amb permís.
# Shakhdaraïta-(Y)

La shakhdaraïta-(Y) és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la samarskita. Rep el nom de la vall del riu Shakhdara, on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La shakhdaraïta-(Y) és un òxid de fórmula química ScYNb₂O₈. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada el 2021. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5569/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pegmatites de granit de Leskhozovskiy, a Shughnon (Gorno-Badakhxan, Tadjikistan), on es troba en forma de grans d'entre 10 i 150 μm de mida. També s'hi va trobar un únic cristall ben format de 200 μm de longitud. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Shakhdaraite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 març 2022].
# Karaudia

Karaudia fou un estat tributari protegit, un dels thakurats garantits de l'agència de Malwa a l'Índia central. la capital era Karaudia o Karodia al districte de Satna a l'estat de Madhya Pradesh, Índia. La superfície era de 26 km² i la població de 1.469 habitants el 1901. Els ingressos s'estimaven en vuit mil rúpies.
El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput jadon.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Karatshar

Karatshar fou un príncep timúrida, fill de Suyurghatmish, net de Xah-Rukh i besnet de Tamerlà. El 1443 o 1449 el seu germà Sultan Masud Mirza fou deposat del govern de Kabul i Karatshar el va substituir. A la mort de Xah-Rukh els enfrontaments entre prínceps li van permetre conservar el poder però el 1351 o 1352 Babur Mirza es va apoderar dels seus dominis; a la mort de Babur el 1357 els va recuperar i els va conservar declarant-se vassall d'Abu Saïd; el 1461 Abu Saïd finalment va cedir Kabul i el Zabulistan al seu fill Mughith al-Din Ulugh Beg Mirza (conegut com a Ulugh Beg II o Ulugh Beg Mirza).

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 564
# Antoni Lleó Tresols i Campañà

Antoni Lleó Tressols i Campañà (1853-1931) Cap dels serveis de policia de Barcelona a partir del 1893, àlies «Vinagret», era un antic hortolà semianalfabet però astut i eficaç, que va omplir totes les pàgines de la repressió policial a Barcelona durant vint-i-cinc anys, a cavall del canvi de segle. Fou molt recriminada la seva actuació davant la bomba del carrer dels Canvis Nous, el 1896, que desencadenà el procés de Montjuïc. Tresols vas estar poc temps al capdavant de la brigada d'anarquisme abans de jubilar-se, sent reemplaçat per l'inspector Francesc Martorell.
Posteriorment, actuà com a intermediari entre el confident terrorista Joan Rull i els governadors civils Francisco Manzano Alfaro, Duc de Bivona, i Ángel Osorio i Gallardo, el 1905-08.

## Referències

* ↑ Dalmau Ribalta, Antoni «La vaga dels estampadors de 1892 al Pla de Barcelona». Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics, p. 217-229.
* ↑ Bonnefoy, por Juan Cristóbal Marinello. «La banda del inspector Martorell y los orígenes del pistolerismo policial en Barcelona» (en espanyol europeu), 22-11-2018. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Lleó Antoni Tressols | enciclopèdia.cat». [Consulta: 31 gener 2021].
# San Raffaele Cimena

San Raffaele Cimena és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 15 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 3.117 habitants.
San Raffaele Cimena limita amb els següents municipis: Chivasso, Brandizzo, Castagneto Po, Settimo Torinese, Gassino Torinese i Rivalba.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 5 abril 2020].
# Karoline Pichler

Karoline Pichler (Viena, 7 de setembre de 1769 — ibídem, 9 de juliol de 1843) va ser una novel·lista, poeta i crítica literària austríaca.
Filla de Hofrat Franz Sales von Greiner (1730–1798) i la seva esposa Charlotte Hieronimus (1739–1815), es va casar amb Andreas Pichler, un funcionari governamental, el 1796.

## Obra

* Idyllen, 1803, digitalitzat.
* Ruth, 1805
* Agathocles, 1808
* Germanicus: ein Trauerspiel in fünf Aufzügen, 1813, digitalitzat.
* Mathilde, Libretto für die Oper von August Mayer, 1818
* Frauenwürde. Von Caroline Pichler, gebornen von Greiner. Erster Theil / Zweiter Theil. Reutlingen: Fleischhauer und Spohn 1820. Teil 4.
* Olivier, 1821, digitalitzat.
* Ferdinand der Zweite, 1822.
* Amalie von Mannsfeld, 1822.
* Die Belagerung Wiens von 1683, 1824, digitalitzat.
* Die Schweden in Prag, 1827, digitalitzat.
* Die Wiedereroberung von Ofen, 1829, digitalitzat.
* Friedrich der Streitbare, 1831, Teil 1-2, Teil 3-4.
* Henriette von England, 1832.
* Zeitbilder, 1840, Band 1.
* Denkwürdigkeiten aus meinem Leben, postum 1844 (Autobiografie in 4 Bände). Band 1.
* Prosaische Aufsätze vermischten Inhalts, darin "Angelo Soliman".

## Referències

* ↑ "Pichler, Anton Andreas", Neue Deutsche Biographie, vol. 20, p. 412
* ↑ Caroline Pichler: Saemmtliche Werke. 1814, S. 222 (Plantilla:Google Buch).
# San Ramón (Uruguai)

San Ramón és un municipi de l'Uruguai ubicat al nord del departament de Canelones, a 62 km de Montevideo.

## Geografia

San Ramón es troba al sud de la Cuchilla del Chamizo, al nord del departament de Canelones, dins el sector 11. Tala s'ubica 15 km al sud-est, i el rierol Pilatos i el riu Santa Lucía al nord. Al nord es troba també el límit amb el departament de Florida, i al sud la població de Castellanos.

## Història

El 26 de juny de 1953, pel decret 11.952, San Ramón va rebre la categoria de "ciutat".

## Infraestructura

San Ramón té accés per les rutes nacionals 6, 12 i 63.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, San Ramón tenia una població aproximada de 6.992 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 5.693 |
| 1975 | 6.594 |
| 1985 | 7.001 |
| 1996 | 6.828 |
| 2004 | 6.992 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Govern

L'alcaldessa de San Ramón és Beatríz Lamas.

## Referències

* ↑ uruguay.mapascomollegar.com: Canelones - San Ramón (castellà)
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) – Cens de 2004 Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., consultat el 21 d'abril de 2011
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 Arxivat 2013-11-13 a Wayback Machine. (DOC)
* ↑ "Municipis de l'Uruguai" al lloc web del Congrés dels Intendents (CI) Arxivat 2012-03-08 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Mapa de San Ramón (PDF; 156 kB)
# Andres Oper

Andres Oper (Tallinn, 7 de novembre de 1977) és un exfutbolista estonià de la dècada de 2000.
Fou 134 cops internacional amb la selecció d'Estònia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de AaB, FC Torpedo Moscou, Roda JC, Shanghai Shenhua i ADO Den Haag.

## Referències

* ↑ «Eesti viigistas Operi lahkumismängus Gibraltariga» (en estonià). ERR, 26-05-2014. [Consulta: 24 octubre 2018].
* ↑ «Andres Oper - Century of International Appearances». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Oper, Andres» (en estonian). ESBL. [Consulta: 16 setembre 2016].
* ↑ «Andres Oper lahkub Aalsborgi» (en estonian). Õhtuleht, 02-07-1999. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ «Oper kirjutas alla lepingule Torpedoga» (en estonian). Soccernet.ee, 10-07-2003. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ «Andres Oper jätkab karjääri Hollandi liigas» (en estonian). Soccernet.ee, 31-08-2005. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ «Oper heads to Shanghai». Fifa.com. Arxivat de l'original el 2014-07-15. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ «ADO Den Haag bevestigt komst transfervrije Oper» (en dutch). Voetbalzone, 22-01-2010 [Consulta: 22 gener 2010].
# Karoly Huber

Karoly Huber (Variaș, 1 de juliol de 1828 - Budapest, 19 de desembre de 1885) (Varjas, (Hongria), 1828 - Budapest, 1885) fou un compositor hongarès. Fou el pare del famós Jenő Hubay, que també fou músic. Era professor de violí de l'Acadèmia de Música i director de l'Orquestra del Teatre Nacional de la capital hongaresa.
Va compondre diverses òperes, entre les que cal citar:
* Les filles de Szekla (1858);
* Alegres companys (1875);
* El petó del rei (1875);
* El ball de la Cort.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana : etimologías sánscrito, hebreo, griego, latín, árabe, lenguas indígenas americanas, etc.; versiones de la mayoría de las voces en francés, italiano, inglés, alemán, portugués, catalán, esperanto. 28, Pt. 1 Ho - Insus. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 512. ISBN 84-239-4528-6.
* ↑ «Huber Karl» (en alemany). Edition musik südost. [Consulta: 7 maig 2022].
# Kľušov

Kľušov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Kızılay (Ankara)

Kızılay és un barri situat en el districte Çankaya de la capital turca, Ankara. Establert al voltant de la plaça epònima en el nou centre-vila Yenişehir («ciutat nova» en turc), Kızılay és un barri molt concurregut a totes hores, ja que és un nucli administratiu, amb ministeris i departaments oficials, comerços, institucions culturals, restaurants i altres espais de vida social. El seu nom prové de l'antiga casa central de Kızılay, Mitja Lluna Roja turca, que es trobava a un costat de la Plaça de Kızılay, des dels primers dies de la república fins al 1979 (avui en el seu lloc es troba un centre comercial). Sota la Plaça de Kızılay es troba l'estació integral del Metro d'Ankara i de l'Ankaray, una línia de metro lleguer.

## Referències

* ↑ «Kızılay binası da AVM oluyor!» (en turc). Sol, 08-11-2011 [Consulta: 12 juliol 2016].

## Vegeu també

* Atemptat d'Ankara del 13 de març de 2016
# San Rafael – El Placer

San Rafael – El Placer és una localitat balneària de l'Uruguai, ubicada al sud del departament de Maldonado. S'ubica sobre la costa de l'oceà Atlàntic, sobre la ruta 10, i limita amb Punta del Este a l'oest i amb La Barra a l'est, sobre aigües de l'Arroyo Maldonado.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, San Rafael – El Placer tenia una població aproximada de 1.994 habitants distribuïts en 1.701 habitatges.
| Any | Població |
| 1963 | 87 |
| 1975 | 219 |
| 1985 | 491 |
| 1996 | 1.950 |
| 2004 | 1.994 |
| 2011 | 3.146 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament de Maldonado» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-03-09. [Consulta: 11 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / S» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2013-11-13. [Consulta: 11 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Punta del Este – San Rafael – El Placer (castellà)
# San Teodoro (Sicília)

San Teodoro (sicilià U Casali) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 1.459 habitants. Limita amb els municipis de Cesarò i Troina (EN).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Salvatore Agliozzo | Llista cívica |
# Rustenburgita

La rustenburgita és un mineral de la classe dels elements natius. Va ser descoberta el 1975 a la mina Rustenburg a Rustenburg, Sud-àfrica. El seu nom prové del nom de la mina i la localitat. Un sinònim seu és el codi IMA1974-040.

## Característiques

La rustenburgita és un mineral de fórmula química (Pt, Pd)₃Sn. Cristal·litza en el sistema cúbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És una aliatge d'estany i platí; a més a més d'aquests elements pot portar pal·ladi com a impuresa. És isoestructural amb l'aokita (Pd₃Sn), amb la qual forma una sèrie de solució sòlida, en la qual la substitució gradual de platí per pal·ladi dona els diferents minerals o varietats de la sèrie.

## Classificació

La rustenburgita es troba classificada en el grup 1.AG.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; A per a Metalls i aliatges intermetàl·lics i G per a Aliatges d'elements del grup del platí; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup), juntament amb els següents minerals: hexaferro, garutiïta, atokita, zviaguintsevita, taimirita-I, tatianaïta, paolovita, plumbopal·ladinita, estanopal·ladinita, cabriïta, chengdeïta, isoferroplatí, ferroniquelplatí, tetraferroplatí, tulameenita, hongshiïta, skaergaardita, yixunita, damiaoïta, niggliïta, bortnikovita i nielsenita. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.2.5.2 (1 per a Elements natius i aliatges i 2 per a Metalls del grup del platí i aliatges; 5 i 2 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Formació i jaciments

És un mineral rar que apareix escassament, en forma de concentrats del mineral. Es forma en roques ígnies. Se sol trobar associat a altres minerals com ara atokita, tel·lururs de platí, moncheïta, pirrotina o pentlandita. S'ha descrit a Àsia, Amèrica del Nord, Àfrica i Europa (Finlàndia).

## Usos

Malgrat la seva poca freqüència, és buscada a les mines pel seu elevat contingut en platí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Rustenburgite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Mihálik, S.A., S.A. Hiemstra, y J.P.R. de Villiers, 1975. "Rustenburgite and atokite, two new platinum-group minerals from the Merensky Reef, Bushveld Igneous Complex". Can. Mineral., 13, 146–150.

## Bibliografia

* Canadian Mineralogist (1975): 13: 146-150.
* American Mineralogist (1976): 61: 340.
# Kızılırmak

El Kızılırmak (turc per "Riu Roig") és un riu de Turquia, considerat el més important del païs. El clàssic Halys (o Halis) (en grec antic: Ἅλυς), neix a les muntanyes que separen les províncies de Sivas i Erzurum; passa per Sivas i entra a la província d'Ankara, on creua les muntanyes d'Arciş i de [[Köse Dağ]], que provoquen la seva característica corba de més de 250 km. Es dirigeix, llavors, primer al sud-est i després altre cop al nord, on acaba desguassant a la mar Negra, no lluny de Bafra. Quan baixa carregat, les aigües són d'un color groc fosc; generalment, a l'estiu porta poca aigua. La seva llera és grossa i les ribes altes. El seu curs total és de 1.350 km. Afluents per la dreta, són el Khän-şüyu i el Delice; per l'esquerra, el Şärümşäk Çay, el Devrez Çay, i el Gökırmak (antic Olgassus). Hi ha mines de sal gemma a uns 50 km al nord de Yuzğad, al llogaret de Sari-Kamiş. Modernament, s'hi han construït diversos embassaments: Kesikköprü, Altınkaya, Kapulukaya i Derbent.

## Història

Sota els hitites, era conegut com a Marassantiya o Marasanda. En aquest lloc, l'any 585 aC, es va lliurar una batalla entre lidis i perses a la seva riba (coneguda com a Batalla de l'Eclipsi) i, des de llavors, va marcar la frontera oriental del Regne de Lídia amb l'Imperi persa. L'any 547 aC, el rei Cressos va travessar el riu per atacar als perses, però el rei Cir II el Gran el va derrotar, i va guanyar la decisiva batalla coneguda com a Batalla del riu Halis, que va posar fi al Regne de Lídia i va portar el domini persa fins a la mar Egea.
Halis o Halys era el principal riu de l'Àsia Menor. Nascut a les muntanyes d'Armènia Menor, prop de la frontera amb el Pont, a la serralada coneguda com a Antitaure. Després de passar pel Pont i per Capadòcia, girava al nord i nord-est, formant al final el límit entre Paflagònia (que quedava a l'oest) i Galàcia i Pont (a l'est), fins a desguassar a la mar Negra (Euxí). Segons Estrabó, el seu nom derivava d'unes salines, però es creu que aquest detall no és correcte.
Sota domini turc des del segle xi, es va anomenar Kızılırmak ('riu vermell'), nom conservat sota els otomans i que encara porta. Avui dia, el seu cabal es fa servir per a produir electricitat.

## Bibliografia

* V. Cuinet, Turquia d'Asie.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Halys». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Halis Arxivat 2010-03-30 a Wayback Machine. (anglès).
# Rustenhart

Rustenhart (en alsacià Reschehart) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 778 habitants. Limita amb Hirtzfelden al sud, Niederentzen i Oberhergheim a l'oest, Dessenheim al nord, Heiteren, Nambsheim i Balgau a l'est.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 553 | 587 | 589 | 587 | 665 | 759 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Raymond Kuhn | |
| 2008- | Agnès Kieffer | |