OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Renée Friedman

Renée Friedman és una egiptòloga estatunidenca.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat de Califòrnia, Berkeley, on va obtenir el seu mestratge després de presentar una tesi sobre el cementiri predinàstic a Naga ed-Deir.
Va arribar per primer cop a Hieracòmpolis el 1982, i hi va tornar el 1983 com a part de l'equip dirigit per Fred Harlan. D'allí va passar a servir com l'analista de ceràmica per a les excavacions a HK29A, el centre cerimonial predinàstic 1985-1989, i per dirigir les excavacions a HK64 en 1988-89, un camp cobert d'un aflorament de petròglif, llocs on més tard va tornar per continuar les investigacions amb resultats notables.
Va obtenir el seu doctorat el 1994 amb una tesi que duia per títol Predynastic Settlement Ceramics of Upper Egypt: A Comparative Study of the Ceramics of Hemamieh, Naqada and Hierakonpolis, que es considera el primer estudi de la ceràmica domèstica fora dels contextos funeraris a l'Alt Egipte predinàstic.
Des de 1996, ha estat la co-directora de l'Expedició Hieracòmpolis.

## Obres

* Fish and Fishing in Ancient Egypt. Aris and Philips, Warminster, England. American University in Cairo (1989)
* The Followers of Horus: Studies Dedicated to Michael Allen Hoffman. Oxbow Press, Oxford (1992)
* The Ceremonial Centre at Hierakonpolis, Locality HK29A, Aspects of Early Egypt. British Museum Press, London (1996)
* Egypt. British Museum Press, Issued in USA as Egypt Uncovered (1998)
* Badari Grave Group 569, Studies in Egyptian Antiquities, British Museum Occasional Paper 123, London (1999)
* Preliminary Report on Field Work at Hirakonpolis: 1996-1998. Journal of the American Research Center in Egypt 36 (1999)
* Egypt and Nubia. Gifts of the Desert, British Museum Press, (2002)

## Enllaços externs

* Breu ressenya biogràfic al web Hierakonpolis Online (anglès)
# Qandilita

La qandilita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de l'espinel·la. Rep el nom de les muntanyes Qandil, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La qandilita és un òxid de fórmula química (Mg,Fe)₂(Ti,Fe,Al)O₄. Cristal·litza en el sistema isomètric en forma de cristalls octaedrals, i de manera granular. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la qandilita pertany a «04.BB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 3:4 i similars, amb només cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: cromita, cocromita, coulsonita, cuprospinel·la, filipstadita, franklinita, gahnita, galaxita, hercynita, jacobsita, manganocromita, magnesiocoulsonita, magnesiocromita, magnesioferrita, magnetita, nicromita, espinel·la, trevorita, ulvöspinel·la, vuorelainenita, zincocromita, hausmannita, hetaerolita, hidrohetaerolita, iwakiita, maghemita, titanomaghemita, tegengrenita i xieïta.

## Formació i jaciments

Es troba en skarn de forsterita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: forsterita, espinel·la, perovskita, calcita, geikielita o períclasi. Va ser descoberta l'any 1985 al mont Dupezeh, a Hero (Iraq). També se n'ha trobat a Aldan (Rússia) i a dues localitats d'Itàlia: al mont vesuvi (Nàpols) i al dipòsit de bauxita de Regia Piana (Benevento).

## Referències

* ↑ «Qandilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «Qandilite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «Qandilite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 30 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Imatge d'una quandilita
# Quadrangle Mead

El quadrangle Mead és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-21) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 0° a 25° N, i longitud entre 30º a 60° E.
Deu el seu nom al cràter Mead.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Mead, V-21
# Giberto VII Correggio

Giberto VII Correggio va ser fill de Manfredo I Correggio, i va heretar del pare el comtat sobirà de Correggio el 1476 i en va obtenir la investidura imperial el 27 de maig de 1517 amb títol de comte de l'imperi. Va ser senyor de Campagnola, Rossena i Fabbrico, i senyor de Scurano i Bazzano.
Va ser patrici de Parma i Patrici de Venècia.
Capità de l'exèrcit de Florència a l'octubre de 1478, va passar al servei del Papa el 1486, i el 1495 va ser capità de l'exèrcit del duc de Milà.
Va morir a Correggio el 26 d'agost de 1518. Es va casar dues vegades, la primera amb Violante Pico, filla d'Antonio Maria Pico, Comte de Concòrdia; i la segona (el 1508) amb Verònica Gambara, filla del comte Gianfrancesco Gambara, senyor de Canove, Castel Merlino i Molin di Cicognano. El van succeir els seus fills Gerolamo I Correggio i Ippolito I Correggio, ambdós de la segona dona.
# Gordon Douglas Rowley

Gordon Douglas Rowley (Londres, 31 de juliol de 1921 - Reading, 12 d'agost de 2019) fou un botànic anglès, autor especialista en cactàcies i suculentes.

## Vida i obra

Gordon Douglas Rowley obtingué el seu Bachelor of Science en Botànica a la Universitat de Londres el 1948; on va treballar fins al 1961 a l'Institut John Innes. Va ser professor des de 1981 a la Universitat de Reading. Ha visitat per recol·lectar flora de cactus i de suculentes: Àfrica, EUA i Mèxic.
De 1966 a 1976 va ser President de l'African Succulent Plant Society i de 1983 President de la British Cactus and Succulent Society. Per diversos anys va ser editor de la revista Bradleya.
Morí el 12 d'agost de 2019.

## Premis

* 1981 Medalla Veitch de la Reial Societat d'Horticultura
* 1982 Cactus d'Or de IOS per la seva publicació Repertorium plantarum succulentarum de 1952-1982
* 2001 Allan-Dyer-Preis de Succulent Society of South Africa

## Honors en nomenaments taxons

* Lobivia rowleyi I.Itô 1957
* Pygmaeocereus rowleyanus Backeb. 1962
* Echinopsis rowleyi H.Friedrich 1974
* Senecio rowleyanus H.Jacobsen 1968

## Obra

* Flowering Succulents. Farnham, 1959
* Cissus and Cyphostemma: A short review of succulent Vitaceae, with check-list of names of species. 1968
* Illustrated Encyclopedia of Succulents. New York, 1978. ISBN 0-517-53309-X
* Name that Succulent. Cheltenham, 1980. ISBN 0-85950-447-6
* Intergeneric hybrids in succulents. 1983
* Adenium and Pachypodium Handbook. Botley, 1983
* The Haworthia Drawings of John Thomas Bats. Buckhurst Hill, 1985. ISBN 0-9500507-5-X (conJohn Thomas Bats)
* Caudiciform and Pachycaul succulents: Pachycauls, Bottle-,Barrel-And Elephant-Trees and Their Kin a Collector's Miscellany. Mill Valley, 1987. ISBN 0-912647-03-5
* Succulent Compositae: Senecio & Othonna. Mill Valley, 1992
* Didiereaceae, Cacti of the Old World. Oxford, 1992. ISBN 0-902099-20-5
* Anacampseros, Avonia, Grahamia. Oxford, 1995
* A History of Succulent Plants. Mill Valley, 1997. ISBN 0912647167
* Pachypodium and Adenium. Southampton, 1999. ISBN 0-9528302-7-2
* Crassula, A Grower's Guide. 2003. ISBN 88-900511-1-6
* Teratopia: The World of Cristate and Variegated Succulents. 2006. ISBN 88-95018-08-7

## Abreviatura

L'abreviatura G. D. Rowley s'empra per indicar a Gordon Douglas Rowley com autoritat en la descripció i classificació científica dels vegetals. (consulteu el llistat de tots els gèneres i espècies descrits per aquest autor a IPNI).

## Referències

* ↑ D. Metzing: Gordon Rowley 1921–2019. A: Kakteen und andere Sukkulenten. Band 70, Nummer 11, 2019, S. 337–340.
* ↑ G. Charles: Introdution. A: The Cactus Explorer. Nummer 25, 2019, ISSN 2048-0482, S. 3.
* Encke/Buchheim/Seybold. Zander, Handwörterbuch der Pflanzennamen, 15. Auflage, ISBN 3-8001-5072-7
* Kurzbiografie

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Gordon Douglas Rowley» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Renée Green

Renée Green (Cleveland, 1959) és una artista, escriptora, guionista i directora de cinema estatunidenca.
La seva pràctica abasta una àmplia gamma de suports, com ara escultura, arquitectura, fotografia, estampes, vídeo, pel·lícules, llocs web i so, que normalment convergeixen en instal·lacions complexes i molt estratificades. Treballa en l'antropologia cultural i la història social, fent que les seves obres estiguin ben documentades i tinguin moltes vegades diversos col·laboradors. Alguns dels temes que ha tractat són la vida de Sara Baartman, el comerç d'esclaus africans i el hip-hop a Alemanya.
El seu treball qüestiona l'escriptura de la història i utilitzant-se a ella mateixa sovint com a personatge de ficció dins les seves obres. L'any 2000 la Fundació Tàpies de Barcelona li va dedicar l'exposició “Ombres i senyals”, on reflexionà sobre la regeneració de la ciutat arran dels Jocs Olímpics de 1992.
Des del 2011 és professora del Massachusetts Institute of Technology.

## Referències

* ↑ «Renée Green». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Renée Green. Ombres i senyals». [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ Renée Green al web del MIT
# Botifarra (desambiguació)

«Botifarra» té aquests significats:
* Gastronomia:
** la botifarra és un menjar molt típic dels territoris de parla catalana
** la butifarra és un entrepà típic del Perú
* Joc de cartes: el joc de la botifarra és un joc també molt típic de Catalunya
* Música: Pep Gimeno "Botifarra", cantaor de Xàtiva
* Societat: botifarres és el nom popular que rep la noblesa mallorquina.
* Sociologia: Botifarra (gest)
# Qantassaure

El qantassaure (Qantassaurus, "llangardaix de Qantas") és un gènere de dinosaure bípede i herbívor que va viure al Cretaci inferior, fa uns 115 milions d'anys, a Austràlia, quan el continent encara estava al sud del cercle polar antàrtic. Tenia les dimensions d'un cangur gris occidental i un ulls enormes que li permetien veure en la nit polar. Fou descobert per Patricia Vickers-Rick i el seu marit Tom Rich a prop d'Inverloch l'any 1996 i fou anomenat en referència a Qantas, l'aerolínia australiana.
# Morgan Tsvangirai

Morgan Tsvangirai (anglès: Morgan Richard Tsvangirai) (Gutu, 10 de març de 1952 - Johannesburg, 14 de febrer de 2018) va ser un polític de Zimbabwe, Primer Ministre de Zimbabwe entre 2009 i 2013. Al front del Moviment pel Canvi Democràtic - Tsvangirai (MDC-T), va ser una figura clau de l'oposició al President Robert Mugabe. El 6 de març del 2009 va patir un accident de trànsit en el qual va morir la seva esposa, i que va resultar sospitós de ser un atemptat, en realitat.

## Referències

* ↑ Pflanz, Mike «Fatal Tsvangirai crash 'was not accident', says MDC». The Daily Telegraph [UK], 07-03-2009 [Consulta: 17 desembre 2010].
# Gibercourt

Gibercourt és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 43 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gibercourt era de 43 persones. Hi havia 17 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 9 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 18 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. Tots els 18 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gibercourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 24 eren actives i 3 eren inactives. De les 24 persones actives 23 estaven ocupades (12 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 home). De les 3 persones inactives 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Gibercourt hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 273 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gibercourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gibercourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gotins

Els gotins o cotins (en llatí Gothini, Gotini o Cotini) eren un poble germànic que vivia a l'est dels quades i marcomans, al sud-est de Germània (a l'actual Estíria).
Tàcit diu que parlaven la llengua celta. De vegades se'ls assimila als Cotini esmentats per Dió Cassi i als Κῶγνοι (Kognoi) dels que parla Claudi Ptolemeu. Tàcit diu que al seu país tenien mines de ferro.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 152.
* ↑ Smith, William (ed.). «Gothini». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Casino Royale (pel·lícula de 1954)

Casino Royale és una adaptació de televisió de la novel·la del mateix nom d'Ian Fleming. És la primera adaptació de pantalla de les aventures de James Bond, protagonitzada per Barry Nelson i Peter Lorre.

## Antecedents

El 1954, el productor i director Gregory Ratoff de la CBS va pagar Ian Fleming 1.000 dòlars per adaptar Casino Royale per la televisió com a part de les seves sèries Climax!. L'episodi Casino Royale estrenat el 21 d'octubre de 1954 i protagonitzat per Barry Nelson com l'agent secret "James Bond", amb Peter Lorre al paper de La Xifra. Per aquesta versió americanitzada de la història, Bond és descrit com a agent de la " Intel·ligència Combinada", mentre els personatges de Felix Leiter i Rene Mathis de la novel·la original juntament amb "Clarence Leiter", un agent britànic per a l'Estació S. El nom "Mathis" va passar a l'actriu principal, batejada Valerie Mathis en comptes de Vesper Lynd. Casino Royale va ser la primera de les novel·les James Bond d'Ian Fleming. La seva segona, Viu i deixa morir apareguda només sis mesos abans de l'emissió de la primera adaptació el 1954. Aquesta primera pel·lícula James Bond no té gairebé cap de les característiques d'humor, to, i tematica que caracteritzarien la sèrie els següents cinquanta anys.
Després de la producció de Casino Royale, CBS va convidar Fleming a escriure 32 episodis durant un període de dos anys per una sèrie de televisió basada en el personatge de James Bond. Fleming accepta i comença a escriure esbossos per a aquesta sèrie. Fleming agrupa i adapta tres dels esbossos en contes i treu l'antologia de 1960 Només per als teus ulls juntament amb dos contes nous addicionals.
Va ser la primera adaptació a la pantalla d'una novel·la de James Bond, i es va fer abans de la formació d'EON Productions. Quan MGM finalment obtingué els drets de la versió de pel·lícula de 1967 de Casino Royale, també va rebre els drets d'aquest episodi de televisió.

## Argument

James Bond arriba al Casino Royale a Montecarlo, Mònaco però li disparen quan entra. Es troba amb l'agent secret Clarence Leiter del Servei Secret Britànic (aquest personatge s'anomenava Felix Leiter a la novel·la original d'Ian Fleming). Informa Bond sobre la seva missió mentre Bond troba Valerie Mathis (és una amalgama de Vesper Lynd i Rene Mathis de la novel·la). L'introdueix a La Xifra que és l'agent soviètic principal a la zona i està gairebé sempre acompanyat per tres guardaespatlles anomenats Basil, Zoltan i Zuroff. La Xifra ha estat jugant amb els fons soviètics. La missió de Bond és guanyar-lo al Bacarà i arruïnar-lo.

## Repartiment

* Barry Nelson - James Bond
* Peter Lorre - La Xifra
* Linda Christian - Valerie Mathis
* Michael Pate - Clarence Leiter
* Eugene Borden - Chef DeParte
* Jean DeVal - Crupier
* Gene Roth - Basil
* Kurt Katch - Zoltan
* William Lundigan - Amfitrió

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
* (anglès) La curiosa història del Casino Royale a MI6.co.uk Arxivat 2008-11-21 a Wayback Machine.
* (anglès) Casino Royale (1954) a MI6.co.uk Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.
# Botifarra blanca

La Botifarra blanca, també anomenada cueta o botifarra del budell cular, és un embotit tradicional de l'Empordà i un dels embotits de porc cuit més populars. Aquesta s'elabora a base de les parts més greixoses del porc. Es trinxa tota la carn i s'amaneix amb sal i pebre, es barreja tot fins que aconseguim una pasta homogènia. Un cop feta la pasta s'emboteix en un budell, es lliga i es cou a l'olla.
Aquesta botifarra es presenta per peces individuals d'una mida de 4 i 5 cm d'amplada i 20 a 30 cm de llargada. Té un color beix-grisós. La textura pot ser granelluda o fina segons com es trinxi la carn.
Es comercialitza de forma industrial o artesanal.

## Referències

* ↑ «Botifarra Blanca». Gastroteca. [Consulta: 15 setembre 2030].
* ↑ «Botifarra Blanca». Gourmet Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-10-03. [Consulta: 15 setembre 2030].
* ↑ «Portal turístic de la Cerdanya». Arxivat de l'original el 2015-10-01. [Consulta: 30 setembre 2015].
# Casa Casals - Huerta

La Casa Casals - Huerta és una obra de Ripoll (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Doble façana d'un edifici entre mitgeres, format per planta baixa i quatre plantes. Hi ha tres obertures per planta, i una de lateral a mà dreta, de dimensions més petites; dues estarien tapiades. Hi ha una gradació en la disposició de les obertures, amb menys importància a mesura que pugem de nivell; a la primera planta hi ha un únic balcó per a les obertures; a la segona tres balcons individuals; a la tercera hi ha tres petits balcons, i a la quarta tres balcons amb arcs de punt rodó aguantats per petites columnes

## Referències

* ↑ «Casa Casals - Huerta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Casino Recreatiu i Instructiu d'Amposta

El Casino Recreatiu i Instructiu d'Amposta és un edifici del municipi d'Amposta (Montsià) protegida com a bé cultural d'interès local.
L'entitat fou fundada el 15 de maig del 1871, i des del 1908 es troba en aquest edifici, la seva seu actual. És l'entitat més antiga d'Amposta i de les Terres de l'Ebre. El 2023 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil de planta quadrangular irregular. Està situat a la vora del canal de la dreta de l'Ebre que travessa la població. Té planta baixa i un pis (amb un pis més a l'interior), coberta plana al cos principal i teulada a dues aigües al posterior. La façana principal i la lateral esquerra queden a la vista. La principal presenta una distribució simètrica d'acord amb un eix central de simetria, amb els elements ordenats segons tres seccions verticals, així a la central hi ha la gran porta-finestral amb arc rebaixat a la planta baixa, flanquejada per dues petites portes-finestres, i a la planta alta un balcó amb gran porta d'arc rebaixat també amb un senzill entramat de fusta fet de línies rectes i corbes. A les dues seccions laterals hi ha quatre portes finestrals a la planta baixa i dos balcons amb dues portes a cada un, amb una notable mènsula de motius florals i vegetals de grans dimensions. La façana lateral esquerra és de gran sobrietat, així, mentre la part corresponent al cos de davant és arrebossada, la posterior presenta l'obra vista: mur de maó i paredat irregular.
A l'interior destaca el gran saló de la planta baixa, amb notable enrajolat tant a terra com al primer metro i mig de paret, així com la galeria volada superior amb barana de ferro estilitzat, o el sostre ornamentat.

## Referències

* ↑ d'Amposta, Ajuntament. «El Casino». [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Cazorla, Roser Regolf. «El Casino d'Amposta: l'entitat més antiga de les Terres de l'Ebre compleix 150 anys», 26-05-2021. [Consulta: 11 juliol 2023].
* 1 2 «Casino Recreatiu i Instructiu d'Amposta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Casino Recreatiu i Instructiu d'Amposta, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Reus (Montevideo)

Reus és un barri de la ciutat de Montevideo, capital de l'Uruguai. Destaca per la seva arquitectura modernista i per les seves cases pintades cadascuna d'un color diferent, de manera que constituïxen un ambient extravagant i diferent al que es troba en altres regions del país.
La façana de les seves construccions van ser introduïdes principalment per experts italians a mitjan segle xx, a l'introduir el concepte de spiritu urbis. En l'actualitat viuen famílies de classe mitjana i mitjana baixa, a més d'un elevat percentatge de població jueva.
El barri deu el seu nom a Emilio Reus, un empresari espanyol nascut a Madrid el 1858. Reus es va encarregar de construir habitatges que serien la residència d'obrers i jornalers, un projecte que li va dur a ocupar 66 hectàrees i emprar més de 1.500 homes. Les seves obres en la capital uruguaiana li van fer famós i van marcar un període en l'arquitectura nacional conegut com a època de Reus.

## Referències

* ↑ «Arquitecturas historicistas, article en castellà sobre l'arquitectura a Montevideo». Arxivat de l'original el 2017-10-21. [Consulta: 10 febrer 2008].
* ↑ Barri Reus, a Montevideo Arxivat 2008-02-18 a Wayback Machine. (castellà)
Viccionari
# Frans Koppelaar

Frans Thomas Koppelaar (La Haia, 23 d'abril de 1943) és un pintor neerlandès, nascut a La Haia. Entre 1963 i 1969 estudià a l'Acadèmia Reial d'Arts Visuals de la Haia.
Els seus paisatges i paisatges urbans d'Amsterdam es pinten en un estil que recorda la tradició clàssica de l'Escola de la Haia, George Hendrik Breitner, Isaac Israëls i Jacob Maris.
L'obra de Koppelaar es relaciona amb un moviment figuratiu en pintura contemporània holandesa que evolucionava durant els anys 90 en una reacció a l'art conceptual de borrissol tallat i les teories d'art massa pomposa d'aquell període. Al llarg dels anys el seu estil es convertí en un enfocament més simple, més sincer. Per 1984, ja no s'identificava amb cap moviment d'art.
Koppelaar és també un retratista.

## Artistes relacionats

Els pintors contemporanis que estan treballant d'una manera similar o amb temes similars són:
* Jan Zwaan - Països Baixos
* Henk Helmantel - Països Baixos
* Peter Smit - Països Baixos
* Aldo Balding - França
* Adolfo Ramón - Espanya
* Derek Buckner - EUA

## Enllaços externs

* Exemples de les obres de Frans Koppelaar, llista d'exposicions i la declaració d'artista