OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gli

Gli, coneguda originalment com a Gri (nascuda cap al 2004 i morta el 7 de novembre del 2020), fou una gata comuna europea d'Istanbul famosa per viure a Santa Sofia. Nasqué i creixé a l'interior de l'antiga basílica i tenia dos germans, Pati i Kızım. Es convertí en una celebritat d'Internet i icona de Santa Sofia i captivà els turistes que acudien a veure la cal·ligrafia islàmica i els mosaics romans d'Orient de l'edifici. Saltà a la fama el 2009, quan el president dels Estats Units, Barack Obama, visità el temple i acaronà la gata juntament amb l'aleshores primer ministre de Turquia, Recep Tayyip Erdoğan.
Tingué un gran ressò mediàtic quan Santa Sofia fou reconsagrada com a mesquita el 2020. İbrahim Kalın, portaveu del president de Turquia, digué: «Aquesta gata s'ha fet molt famosa i n'hi ha d'altres que encara no ho són tant. Aquesta gata hi serà i tots els gats són benvinguts a les nostres mesquites». Cap al mateix període, li portaren un gat d'Angora, Kiliç, per fer-li companyia, tot i que no sembla que fossin bons amics.
Gli morí el 7 de novembre del 2020 al barri de Levent, on rebia tractament en una clínica veterinària des del 24 de setembre. Es feu públic que seria enterrada dins el recinte de Santa Sofia. Un compte d'Instagram dedicat a ella, @hagiasophiacat, tenia uns 120.000 seguidors en el moment de la seva defunció.

## Referències

* 1 2 3 4 Baños, J. J. «Es busca el gat de Santa Sofia». La Vanguardia, 8 desembre 2021. [Consulta: 12 febrer 2021].
* 1 2 «Una estrella de Santa Sofía (Estambul) y de Instagram: la extraordinaria historia de la gata Gli» (en castellà). ABC, 24 juliol 2020. [Consulta: 12 febrer 2022].
* ↑ «Famous Hagia Sophia cat Gli dies at age 16» (en anglès). Daily Sabah, 7 novembre 2020. [Consulta: 12 febrer 2022].
# Gilles Dormion

Gilles Dormion és un dissenyador francès apassionat per l'egiptologia. Els seus principals estudis se centren en la Piràmide de Kheops i en el descobriment de cambres de descàrrega en la Piràmide de Meidum.

## Teoria de Gilles Dormion

Gilles Dormion proposa una teoria que tracta de demostrar que la cambra funerària de la Piràmide de Kheops encara estaria per descobrir i que se situaria sota l'actual "cambra de la reina". Es fonamenta en particular en diverses anomalies arquitectòniques: sòl excavat, passadís amb maçoneria i un nínxol la funció del qual és desconeguda. Gilles Dormion descriu aquesta teoria en el seu llibre La chambre de Chéops
Aquesta teoria ha estat contestada per qui fou director del Consell Suprem d'Antiguitats, Zahi Hawass, sobretot pel fet que els seus autors no són egiptòlegs en el sentit estricte del terme. Tanmateix, alguns egiptòlegs de renom la recolzen, com és el cas de Nicolas Grimal o Michel Vallogia.

## Publicacions

* ERC. Khéops nouvelle enquête : propositions préliminaires. ;
* Albin Michel. Les Nouveaux mystères de la Grande Pyramide. ;
* Fayard. La Chambre de Chéops. .

## Referències

* ↑ Gilles Dormion, La chambre de Chéops, pròleg de Nicolas Grimal, Fayard, 2004, ISBN 2213622299

## Enllaços externs

* Explicació gràfica de la teoria de Gilles Dormion (francès)
* Polémique : une chambre secrète dans la grande pyramide ? Article que s'ocupa de la polèmica generada per aquesta teoria (francès)
# Grand Slang

La Grand Slang (AFI /ɡɹˈænd slˈæŋ/) és una lletra tipogràfica de pal sec. Va ser creada pel dissenyador gràfic alemany Nikolas Wrobel i publicada el 1 de setembre de 2019 per la foneria tipogràfica Nikolas Type.

## Descripció

La inspiració per al disseny de la Grand Slang deriva de la cal·ligrafia nord-americana del segle XX, així com del treball dels cal·lígrafs nord-americans Oscar Ogg i William Addison Dwiggins. Elements també provenen de la col·lecció personal del dissenyador i de ròtuls que apareixen en obres cinematogràfiques nord-americanes de les dècades dels anys 40 i 50.
La tipografia combina característiques de l'antiqua i la grotesca, fusionant la cal·ligràfia amb formes geomètriques netes. Exhibeix un equilibri entre estabilitat i flexibilitat, incloent més de 310 glifs, que inclouen minúscules i majúscules, números, signes de puntuació, accents, diacrítics, lligadures i símbols.
El nom, Grand Slang, està compost per les paraules grand i slang de l'anglès. En l'argot americà i britànic, la paraula grand fa referència a un conjunt de mil dòlars o lliures esterlines.
La tipografia Grand Slang està disponible per a descàrrega digital en formats de fitxers OpenType i Web Open Font Format, adequada per a disseny gràfic, disseny web, aplicacions i llibres electrònics.
Suporta una varietat de llengües d'Europa basades en l'alfabet llatí i es distribueix amb llicència de programari de propietat, restringint l'ús i la redistribució segons els termes establerts en la llicència de programari.

## Referències

* ↑ Moody, Elliott. «Grand Slang from Cologne-based foundry Nikolas Type is inspired by 20th-century calligraphy» (en anglès). The Brand Identity, 10-09-2019. Arxivat de l'original el 23 October 2021. [Consulta: 6 febrer 2024]. «His latest release, Grand Slang, is inspired by mid-20th-century calligraphy, mixing characteristics of both serif and grotesque letterforms to create a modern perspective on the art form.»
* ↑ Riechers, Angela. «A German Typographer’s Homage to Mid Century American Calligraphy Masters» (en anglès). AIGA Eye on Design, 05-11-2019. Arxivat de l'original el 30 September 2022. [Consulta: 6 febrer 2024]. «Grand Slang’s funky modern letterforms owe a debt to the masterful calligraphy of mid 20th-Century American designers Oscar Ogg and William A. Dwiggins. Nikolas Wrobel, a typeface designer based in Cologne, Germany, also drew upon signage spotted in U.S. movies from the ’40s and ’50s.»
* ↑ Старцева, Полина. «Шрифт Grand Slang: где используют и с чем сочетают» (en rus). Skillbox, 12 December 2023. Arxivat de l'original el 14 December 2023. [Consulta: 6 febrer 2024].

## Vegeu també

* Helvetica
* Tipografia
* Escriptura

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial
* (anglès) Fonts In Use (Grand Slang)
# Gracia Orlová

La Gracia Orlová és una cursa ciclista femenina que es disputa a la República Txeca i a Polònia. Creada el 1987 transcorre per la regió de Moràvia i Silèsia i el voivodat de Silèsia.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Družba Žen ||||
| 1987 | Angela Ranft | Petra Rossner | Kerstin Arndt |
| 1988 | Radka Kynclova | Petra Rossner | Angela Kindling |
| 1989 | Angela Ranft | Ildiko Paczova | Radka Kynclova |
| Gracia Tour ||||
| 1990 | Radka Kynclova | Eva Orvošová | Jana Polokova |
| 1991 | Ildiko Paczova | Eva Orvošová | Alena Barillová |
| 1992 | Valentina Gerasimova | Marina Prudnikova | Elena Ogui |
| 1993 | Rasa Polikevičiūtė | Aleksandra Koliàsseva | Tamara Poliakova |
| 1994 | Gulnara Fatkúlina | Svetlana Samokhvàlova | Olga Sokolowa |
| Gracia ČEZ-EDĚ ||||
| 1995 | Hanka Kupfernagel | Judith Arndt | Valentina Gerasimova |
| 1996 | Hanka Kupfernagel | Lenka Ilavská | Barbara Heeb |
| 1997 | Hanka Kupfernagel | Barbara Heeb | Zulfià Zabírova |
| 1998 | Marcia Eicher | Kathryn Watt | Lenka Ilavská |
| 1999 | Hanka Kupfernagel | Tetiana Stiàjkina | Marina Prudnikova |
| 2000 | Hanka Kupfernagel | Meike de Bruijn | Monica Valen |
| 2001 | Judith Arndt | Nicole Brändli | Lara Ruthven |
| Gracia-Orlová ||||
| 2002 | Amber Neben | Hanka Kupfernagel | Priska Doppmann |
| 2003 | Nicole Brändli | Judith Arndt | Lada Kozlíková |
| 2004 | Nicole Brändli | Annette Beutler | Karin Thürig |
| 2005 | Judith Arndt | Susanne Ljungskog | Madeleine Sandig |
| 2006 | Judith Arndt | Amber Neben | Nicole Brändli |
| 2007 | Judith Arndt | Alexandra Burtschenkowa | Andrea Bosman |
| 2008 | Marianne Vos | Luise Keller | Alexandra Burtschenkowa |
| 2009 | Trixi Worrack | Fabiana Luperini | Marianne Vos |
| 2010 | Marianne Vos | Annemiek van Vleuten | Nicole Cooke |
| 2011 | Tatiana Antóixina | Natalja Bojarskaja | Swetlana Bubnenkowa |
| 2012 | Evelyn Stevens | Trixi Worrack | Sharon Laws |
| 2013 | Ellen van Dijk | Evelyn Stevens | Emma Pooley |
| 2014 | Paulina Brzeźna-Bentkowska | Katrin Garfoot | Eugenia Bujak |
| 2015 | Alena Amialiússik | Trixi Worrack | Eugenia Bujak |
| 2016 | Ielena Pavlukhina | Shara Gillow | Alena Amialiússik |
| 2017 | Riejanne Markus | Anouska Koster | Moniek Tenniglo |
| 2018 | Emilia Fahlin | Olga Zabelínskaia | Maria Novolodskaia |
| 2019 | Marta Bastianelli | Julie Van de Velde | Maria Novolodskaia |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | Agnieszka Skalniak-Sójka | Jenny Rissveds | Christina Schweinberger |
| 2023 | Jenny Rissveds | Dominika Włodarczyk | Emilia Fahlin |
| 2024 | Corinna Lechner | Mirre Knaven | Urška Žigart |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-05-02 a Wayback Machine.
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Aleksandar Tirnanić

Aleksandar "Tirke" Tirnanić (Krnjevo, 15 de juliol de 1911 - Belgrad, 13 de desembre de 1992) fou un futbolista serbi, i posteriorment entrenador.
Tirnanić jugà tota la seva carrera sènior al BSK Beograd disputant 500 partits amb el club. També fou 50 cops internacionals amb Iugoslàvia, amb la qual marcà 12 gols entre 1929 i 1940. Participà en la Copa del Món de futbol de 1930, com a jugador, i a les de 1954 i 1958, com a entrenador.

## Enllaços externs

* (serbi) Perfil a la Federació Sèrbia Arxivat 2011-03-22 a Wayback Machine.
# Una noche embarazosa

Una noche embarazosa (comercialitzada a Itàlia com Il Pupazzo) és una pel·lícula de comèdia de coproducció hispano-mexicano-italiana dirigida per René Cardona Jr.. Fou estrenada a Mèxic i a Itàlia el 1977 i a Espanya el 1979.

## Sinopsi

Amalio Badalamenti és un italià calabr'es que viu a Mèxic i hi treballa com a taxista. Tot i tenir una bona vida, no en té prou per mantenir la seva família, ja que és prolífic i enamoradís, i té 13 fills.
D'altra banda, Pablo Copeca és el fill d'un multimilionari industrial que ha de tenir fills si no vol que el seu pare el deshereti. El doctor Perales veu com a solució que Amalio deixi embarassada artificialment la senyora Copeca, i aleshores idea un pla perquè tots dos se'n surtin.

## Repartiment

* Lando Buzzanca ... Amalio Badalamenti
* Claudia Islas ... Sra Copeca
* Pancho Córdova ... Doctor Perales
* Queta Claver ... Carmen
* Carlos Estrada ... Pablo Copeca
* Aldo Monti ... Salvatore
* Eduardo Alcaraz... Sacerdot

## Recepció

Fou exhibida a la I edició de la Mostra de València.

## Referències

* ↑ Una noche embarazosa a Cervantes Virtual
* ↑ Una noche embarazosa a sensacine.com
* ↑ Il Pupazzo a mymovies.it
* ↑ Comenzó la I Mostra de Cine del Mediterráneo, la Vanguardia, 8 de novembre de 1980.
# Mim bec d'ivori

El mim bec d'ivori (Margarops fuscatus) és un ocell del Carib de la família Mimidae que pobla les illes de Puerto Rico, Illes Verges, Antilles menors i Bahames. És l'únic membre del gènere Margarops P.L. Sclater, 1859.

## Subespècies

* M. f. fuscatus
* M. f. densirostris

## Referències

* ↑ «Mim bec d'ivori». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Der Blatt

Der Blatt (en ídix דער בּלאַט, El full) és un setmanari en ídix publicat a la ciutat de Nova York per la comunitat hassídica de Satmar. Té una tirada de 20.000 exemplars a la setmana.

## Història

Der Blatt fou fundat l'any 2000 a resultes de la lluita per la successió en la dinastia de Satmar. Abans la comunitat publicava el periòdic "Der Yid". En la lluita per la successió, Der Yid passà sota control dels seguidors del rabí Zalman Teitelbaum, de manera que els seguidors del seu rival, el rabí Aaron Teitelbaum, es quedaren sense cap mitjà de comunicació que servís de plataforma per a la seva causa, i aleshores crearen un periòdic nou. Per tant, Der Blatt té un estil molt semblant al de Der Yid, és a dir, que s'adhereix a l'estricta interpretació de la tzniut (la regla de vestimenta femenina del judaisme ortodox) que prohibeix mostrar fotografies de dones a les seves pàgines, i també promou l'antisionisme dels Satmar, si bé ara defensa el rabí Aaron com a legítim successor del rebe anterior.

## Referències

* Yiddish Publications Arxivat 2009-03-26 a Wayback Machine.
# Lo Forn de Pa (Ascó)

Lo Forn de Pa és una obra del municipi d'Ascó (Ribera d'Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la plaça de l'Abadia, al costat de Ca Biarnès i la casa rectoral. Es tracta d'un forn per coure el pa d'origen medieval. L'edifici és aïllat, presenta dos nivells d'alçat i la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. A la façana lateral, al costat de la qual pugen unes escales, hi ha un portal tapiat d'arc pla de pedra acarada. A l'altra façana lateral s'ha obert el mur amb una porta de garatge moderna. En el moment de fer aquesta intervenció, també es van es va alçar la coberta i es va canviar per una planxa d'uralita i es van tapiar parcialment les finestres. Aquestes finestres són d'arc rebaixat arrebossat. El parament dels murs és de carreus a la planta baixa i arrebossat amb fang al primer pis.

## Història

El forn de la Cristiandat Vella és on es reunien els jurats i prohoms de la Universitat per a jutjar als prohoms. Després de l'expulsió dels moriscs d'Ascó, en fer la Carta de Població, l'any 1613, els cristians renunciaren al Forn de Pa situat a la Cristiandat Vella o Vila de Fora, a canvi de rebre les propietats dels moriscs que havien estat expulsats, i redimint-los del cens de trenta rals que havien de pagar cada any i concedint-los, a més el "Privilegi del Forn". Aquest privilegi consistia en que en ésser empresonat un civil d'Ascó pels guardes del Comanador del Castell, aquests havien de portar el pres a la Porta del Forn, cridar els Jurats de la Vila i exposar el motiu pel qual l'havien capturat. Segons el criteri dels Jurats, es pujava a la presó del Castell o el prenien ells i el tancaven a la presó de Ca la Vila, essent aleshores, el càstig, molt més suau.

## Referències

* 1 2 «Lo Forn de Pa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
# Lucea

Lucea és una ciutat de Jamaica, capital de la parròquia de Hanover, situada al nord-oest del país, a les costes del mar Carib.

## Població

La població d'aquesta ciutat jamaicana es troba composta per un total de cinc mil nou-centes noranta-sis persones, segons el cens de 2010.

## Referències

* ↑ Població
# Lo Campo

El Campo, o lo Campo, és un espai natural dins del terme municipal de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça, i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom prové «del llatí "campus", plana planúria». Es tracta d'una zona relativament plana i ample a la carena que limita la carena la Ribera de Caldes i la Vall de Sant Nicolau, al sud de Comaltes i a l'oest d'Aigüissi. L'extrem sud es troba per damunt dels 2.100 i el nord al voltant dels 2.600 metres.

## Rutes

Des del km 18 de la carretera L-500, anant a buscar la carena del Serrat del Colomer al sud-est, i carenant cap al nord-est pel serrat.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. lo Campo. [Consulta: 27/10/2013]
* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 10 maig 2011].
* ↑ Mapa Vall de Boí 1:25.000. Editorial Alpina.

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí, Aigüestortes [mapa], 1:25.000. Cartografia de Instituto Geográfico Nacional (CNIG). (2021)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000. Cartografia de Instituto Geográfico Nacional (CNIG). (2021)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Lo Canal

Lo Canal, també conegut com a Canal 520 ME, és un canal de reg que té el seu inici en el municipi de Talarn a la cota de 480 metres d'altitud, passa per l'antic terme de Vilamitjana (actualment una entitat municipal descentralitzada de Tremp) fins al riu d'Abella. Fou construït per l'empresa Riegos y Fuerzas del Ebro dintre del seu projecte de construcció de la central hidroelèctrica de Talarn.
L'ús del canal és el regadiu. En el seu origen està alimentat per una estació de bombeig amb un cabal de 575 litres per segon. Proporciona aigua per a una superfície de 606,08 hectàrees. El canal primari té una longitud de 7,72 quilòmetres, la dels canals secundaris és de 19,29 i la dels terciaris és de 23,40 quilòmetres.
La construcció dels canals de rec formà part de les concessions que Riegos y Fuerzas del Ebro feu a la comarca, fruit de les negociacions entre la companyia i la Junta Comarcal de Defensa dels Interessos Hidràulics. El conveni de col·laboració entre les dues parts es signà davant notari el 9 de juny de 1912 a Tremp.

## Referències

* ↑ Mothe Martínez, Sergio. «La modernització i ampliació de reg de la Conca de Tremp» (pdf), 13-07-2014. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Tarraubella i Mirabet, F. Xavier. La Canadenca al Pallars. Lleida: Virgili & Pagès, S.A., 1990, pàgines 97 - 121 - 161 -184. ISBN 8478560416 [Consulta: 9 abril 2020].

## Bibliografia

* «Lo Canal» (HTML). Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2020].
# Luci Munaci Planc

Luci Munaci Planc és el nom dels següents personatges:
* Luci Munaci Planc (cònsol 42 aC), cònsol el 42 aC
* Luci Munaci Planc (cònsol any 13), cònsol l'any 13
# Lucigadus lucifer

Lucigadus lucifer és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües tropicals que viu fins als 320 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-est de Taiwan i a les Filipines.

## Referències

* ↑ «Lucigadus lucifer». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. New species of Caelorinchus (Macrouridae, Gadiformes, Teleostei) from Taiwan, with a redescription of Caelorinchus brevirostris Okamura. Copeia 2:298-304.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Alexandre Pato

Alexandre Rodrigues da Silva (Pato Branco, Brasil, 2 de setembre de 1989), més conegut com a Alexandre Pato o simplement Pato, és un futbolista professional brasiler que actualment juga de davanter al Tianjin Quanjian xinès. Pato també juga per la selecció del Brasil des del 2008. El seu lloc natural és davanter centre.

## Internacional

L'any 2007 va guanyar el Campionat Sud-americà de futbol amb la selecció Sub-20, en el qual va marcar 5 gols. El 2009 va ser guardonat amb el Premi Golden Boy, que és atorgat al millor futbolista mundial menor de 21 anys.

## Referències

* ↑ «Los cracks y pufos que ganaron el Golden Boy» (en castellà). Marca, 24-10-2016. [Consulta: 25 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Alexandre Pato - Lloc web oficial (portuguès)
* Perfil a ACMilan.com (castellà)
# American Idiot

«American Idiot» té aquests significats:
# Loqui

Els loquis són unes pèrdues en forma de fluix per la vagina que provenen de la cicatriu de la placenta. Aquestes, s'inicien després del part i duren de tres a sis setmanes durant el postpart. L'aspecte dels loquis canvia al llarg del temps. Els primers dies es presenta com un fluix completament sangnolent, de color vermell, després es torna serosangnolent, i esdevé, cap al final, serós.

## Tipus

El loqui va canviant d'aspecte amb el pas dels dies. Aquest procés es desencadena en tres etapes que coincideixen amb els canvis físics del loqui. Primerament, es presenta la loquia rubra. Aquesta és la primera descàrrega, de color vermell a causa de la gran quantitat de sangque conté. En general no dura més de 3 a 5 dies després del naixement.
En segon lloc, el loqui es torna de color marró o rosat. Anomenat loqui serós, ja que, conté exsudat serós, eritròcits, leucòcits i moc cervical. Aquesta etapa continua fins al voltant del desè dia després del part. Si la loquis serosa persisteix setmanes després del naixement pot indicar hemorràgia postpart tardana i s'hauria de consultar als professionals sanitaris.
Finalment, la loqui alba es presenta com una secreció purulenta de color blanquinós o groguenc-blanc. Generalment, dura des de la segona fins a la tercera o sisena setmana després del part. Conté menys glòbuls vermells i està composta, principalment, de leucòcits, cèl·lules epitelials, colesterol, greix i mucositat.
El loquis no han de fer mai mala olor. Si conté pus o fan mala olor cal anar immediatament al metge, ja que, sobretot si s'acompanyada d'altres simptomatologia com dolor abdominal o febre,pot indicar una infecció o endometriosi postpart, que caldrà tractar amb antibiòtics. No sempre significa que hi hagi algun problema greu. Sempre s'ha de consultar als professionals sanitaris.

## Recomanacions

Per a un bon drenatge dels loquis és convenient començar a caminar tan bon punt sigui possible. Durant les pèrdues de loquis és recomanable una bona higiene diària (dutxa i bidet) i evitar els tampons per a evitar possibles infeccions.

## Referències

* 1 2 Canvis corporals al postpart Clínica Dexeus
* ↑ «Loqui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Manual d'obstetrícia i ginecologia per a pregraduats, de J. Iglesias Vanrell i J.A. Vanrell. Edicions Universitat de Barcelona, 1996. ISBN 8447515575

## Vegeu també

* Fluix vaginal
* Placenta