OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# InfoWorld

InfoWorld és un mitjà de comunicació en línia i una empresa d'organització d'esdeveniments estatunidenca, dedicada a les Tecnologies de la Informació que forma part del InfoWorld Media Group, una divisió de IDG (International Data Group). El lloc web de InfoWorld proporciona fonts d'informació sobre solucions de TI en el mercat empresarial de tecnologies d'informació, així com oportunitats per a la comunitat empresarial de les TI unir-se i interaccionar per resoldre problemes de negocis, intercanviar informació i establir contactes amb altres professionals de les TI.
Entre els recursos disponibles al lloc web InfoWorld.com hi ha la comunitat de xarxa de professionals InfoWorld IT Exec-Connect, reportatges especials i articles de notícies escrits per l'equip de periodistes professionals, revisions de productes i anàlisis del InfoWorld Test Center, un llistat de blocs especialitzats, butlletins electrònics d'actualitat i canals RSS, extensa cobertura en àudio i vídeo, i informació de proveïdors en la forma de white papers, guies d'estratègia, webcasts i altres recursos.
InfoWorld Media Group té la seu a San Francisco i té vincles estrets amb Silicon Valley, però utilitza fonts de notícies de tot el món per mantenir-se a l'avantguarda de la tecnologia dels mitjans de comunicació.

## Història

La revista va ser fundada el 1978 com Intelligent Machines Journal per Jim Warren i venuda a IDG a finals del 1979. A principis de l'any següent, el nom va ser canviat per a InfoWorld i el 1986 la columna de Robert X. Cringely va començar.
L'inventor de Ethernet, Bob Metcalfe, va ser CEO i editor des de 1991 a 1996 i va contribuir amb una columna setmanal fins al 2000. Com la revista va passar a ser totalment en web, una edició final impresa va ser publicada el 2 d'abril de 2007 (Volume 29, Issue 14).
InfoWorld també ofereix el seu contingut per a dispositius mòbils.

## Referències

* ↑ InfoWorld, 2 d'abril de 2007, p.17

## Enllaços externs

* InfoWorld.com(anglès)
# Martovce

Martovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1438.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ webex.sk. «Obec Martovce | Oficiálne stránky obce | História» (en eslovac). [Consulta: 25 desembre 2021].
# Tajemství Ocelového města

Tajemství Ocelového města (en txec, El secret de la ciutat d'acer) és una pel·lícula d'aventures juvenils txecoslovaca del 1978 basada en el llibre de Jules Verne Les Cinq Cents Millions de la Bégum.

## Argument

Dos homes rics construeixen ciutats. El doctor Sarrasin (Martin Růžek) va construir la bonica ciutat de Fortuna, mentre que el professor Janus (Josef Vinklář) té la seva Ciutat d'Acer. Una ciutat vol viure en pau, l'altra ciutat fa una bomba enorme amb una substància misteriosa que no destrueix edificis, sinó que mata gent. El gendre de Sarrasin, l'enginyer Zodiak (Jaromír Hanzlík), és enviat a la Ciutat d'Acer disfressat per arribar al fons del misteri i ajudar a salvar la Fortuna de la destrucció. Janus va decidir destruir Fortuna amb un canó enorme, però una càrrega massa gran destruirà el canó i tant l'operador del canó com el professor Janus moriran.

## Repartiment

* Jaromír Hanzlík-Ing. Marcel Zodiak / Moltke
* Martin Růžek-dr. Sarrasin
* Josef Vinklář-prof. Janus
* Petr Kostka-Van Hulshov
* Jan Potměšil-Viktor
* Taťjána Medvecká-Alice
* Josef Somr-Vent
* Petr Čepek-Filbank

## Referències

* ↑ Adamovič, Ivan. «300 hlavních filmů». A: Encyklopedie fantastického filmu, 1994, p. 133. ISBN 80-901675-3-5.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Dailymotion
* Tajemství Ocelového města a csfd.cz
# Chitonotus pugetensis

Chitonotus pugetensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Chitonotus.

## Descripció

* Fa 23 cm de llargària màxima.
* Aleta caudal grossa.
* Aletes pèlviques petites.

## Alimentació

Menja gambes i d'altres crustacis.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des del nord de la Colúmbia Britànica fins al sud de la Baixa Califòrnia (Mèxic). És probable que també sigui present al sud-est d'Alaska.

## Costums

És nocturn.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1961. Fishes of the Pacific coast of Canada. 2a edició. Fish. Res. Bd. Canada Bull. (68):443 p.
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.
* ↑ Evermann, B.W. i E.L. Goldsborough, 1907. The fishes of Alaska. Bull. U.S. Bur. Fish. 26: 219-360.
* ↑ Lamb, A. i P. Edgell, 1986. Coastal fishes of the Pacific northwest. Harbour Publishing Co. Ltd., la Colúmbia Britànica, el Canadà. 224 p.
* ↑ Matarese, A.C., A.W. Kendall, D.M. Blood i M.V. Vinter, 1989. Laboratory guide to early life history stages of Northeast Pacific fishes. NOAA Tech. Rep. NMFS 80:1-652.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Shanks, A.L. i G.L. Eckert, 2005. Population persistence of California Current fishes and benthic crustaceans: a marine drift paradox. Ecol. Monogr. 75:505-524.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Joan Torres i Oliva

Joan Torres i Oliva (Sallent, Bages, 1674 - 16 d'octubre de 1754) fou un sacerdot i biògraf. Era oncle carnal de Melcior Torres i Sola que va educar a l'arquebisbe de Palmira Fèlix Amat en els seus primers anys.
Sent ja sacerdot va passar a París amb el Sr. Bastero i el 20 d'agost de 1717 avisà a la casa de Sallent que marxava a Roma amb el bisbe portuguès de la Guarda. Arribà a Roma al desembre i essent elegit després com a institutor i mestre de llengües dels fills del conestable Colonna del qual en fou secretari a partir de 1730. Va cuidar de l'educació dels quatre primers fills del conestable un dels quals va ser després cardenal. Abans havia estat secretari algun temps de Llorenç Tomàs i Costa agent a Roma de l'emperador Carles. Durant les turbulències de la Guerra de la Independència Espanyola es van perdre els manuscrits que conservava la casa de Torres. Va morir prop de la vuitantena i fou enterrat a la sepultura de la casa de Colonna.
La correspondència epistolar de Joan Torres l'arranjà l'arquebisbe Amat posant diverses notes curioses, especialment a diversos espanyols expatriats per haver seguit el partit de l'arxiduc d'Àustria que va competir amb Felip V la corona d'Espanya. Va escriure en català:
* «la vida y heroicas virtuts de Benedicto XIII» que Torres i Amat escriu que en conservava una còpia a la seva casa paterna a Sallent on es diu que el Pare Lapeyra de l'església de Sant Felip Neri de Barcelona tenia una relació en castellà d'aquesta vida.
* «Observación sobre la Crusca Provençala estampada en Roma aquest present any 1724». L'esborrany original li va donar l'autor a Bastero, entre els manuscrits es troba a la biblioteca del P. M. Izquierdo, que fou provincial dels agustins a Barcelona. «Vida de S. Víctor en catalá», que va enviar a Sallent amb les relíquies del sant que es veneren en aquesta vila.
* «La vida y peregrinació de D. Francisco Brufill de Berga» existia a la biblioteca del P. M. Izquierdo a Barcelona.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 627-628 [Consulta: 6 novembre 2013].

## Enllaços externs

* «Joan Torres i Oliva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Obscurantisme

Obscurantisme és un terme utilitzat pels adeptes del laïcisme per a descriure l'estat d'esperit d'immobilisme de persones que defensen, sovint per motius religiosos, les veritats eternes de la revelació i que s'oposen activament als valors de la il·lustració i de la revolució francesa: la recerca de la veritat per mètodes científics, la llibertat d'expressió en les arts i la premsa i finalment el progrés social i democràtic segons els principis de llibertat, igualtat, fraternitat.
Es parla així de l'obscurantisme dels reis de Castella durant la contrareforma, del qual Felip II de Castella hauria estat l'exponent per excel·lència, de l'obscurantisme de l'església catòlica en la seva oposició contra les descobertes de Nicolau Copèrnic, de Galileo Galilei i molts altres científics. La política obscurantista i repressiva de l'estat espanyol explica que les teories de Copèrnic, publicades entre 1507 i 1532, només poden divulgar-se obertament dos segles més tard per primera vegada a Espanya l'any 1774, amb la publicació de l'Estado de la Astronomía en Europa de Jordi Joan i Santacília.
Avui, el terme es fa servir també per a descriure l'actitud dels evangèlics americans en la lluita contra la teoria de l'evolució, dels adeptes de la teoria del disseny intel·ligent i del creacionisme així com de certs moviments conservadors de l'islamisme que volen defendre la seva autenticitat contra la influència del modernisme occidental que consideren com a dolent. També s'utilitza per moviments que posen en dubte el mètode científic i prefereixen saber intuitiu o esotèric inaccessible per la ciència.

## Referències

* ↑ «Obscurantisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Obscurantisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Macip, Salvador «El nou obscurantisme». El Periodico, 23-03-2013.
# Info (Unix)

info és un programa dels sistemes GNU/Linux que permet consultar l'ajuda i documentació en format HTML multipàgina. Funciona en línia d'ordres.
Aquesta eina del sistema processa arxius info que són arxius en format Texinfo. Presenta la documentació en forma d'un arbre, amb comandes simples per accedir a la informació seguint les referències creuades. Per exemple:
* n per anar a la següent pàgina.
* p per anar a la pàgina anterior.
* u per anar a la pàgina superior.
* l per anar al darrer nus de l'arbre consultat.
Originalment, info va ésser creat per sistemes GNU/Linux però ha estat implementat per altres sistemes basats en Unix.

## Llista d'altres programes que fan servir el format Texinfo

* info
* pinfo
* tkman
* tkinfo
* khelpcenter (sistema d'ajuda del KDE)

## Vegeu

* Programari lliure
* man

## Enllaços externs

* (anglès) Guía d'info Arxivat 2004-10-16 a Wayback Machine.
# Tajerouine

Tajerouine o Tadjerouine (àrab: تاجروين, Tājarwīn) és una ciutat de Tunísia a la governació del Kef, situada uns 38 km al sud-oest de la ciutat del Kef, al peu del Djebel Slata de 1.103 metres, que queda a l'oest, i del Djebel El Houdh, que queda al nord-est, a 699 metres sobre el nivell del mar. La municipalitat té 18.185 habitants amb uns 7.200 a la mateixa ciutat i la resta als altres nuclis del municipi.
La via del ferrocarril passa a uns 2 km al sud. Una carretera entre la ciutat i Kalaat Senan passa per la rodalia de la Taula de Jugurta que és una atracció turística de primer ordre. La ciutat és capçalera d'una delegació amb una població de 34.070 habitants.

## Economia

La ciutat és principalment agrícola; també hi ha ramats de bovins i ovins. També s'hi produeix argila. Hi ha nombroses fonts naturals i està projectada una fàbrica d'envasament d'aigua. A la ciutat s'organitza cada any un festival d'equitació.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 23 55 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en dotze sectors o imades:
* Tajerouine Nord (23 55 51)
* Tajerouine Sud (23 55 52)
* Aïn El Abar (23 55 53)
* Cité Bourguiba (23 55 54)
* Sidi M’tir (23 55 55)
* Ennajet (23 55 56)
* Sidi Abdelbasset (23 55 57)
* Jezza (23 55 58)
* El Houdh (23 55 59)
* Menzel Salem (23 55 60)
* Borj Eddiouana (23 55 61)
* Garn Halfaia (23 55 62)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 23 15).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 69-72. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Pasqual Mollà i Martínez

Pasqual Mollà i Martínez (Elx, 5 de març de 1956) és un polític valencià diputat a les Corts Valencianes per Esquerra Unida del País Valencià (EUPV) des de 1987 fins al 1999. Actualment milita a Iniciativa del Poble Valencià-Coalició Compromís i és membre de la comissió executiva federal d'Equo.

## Biografia

Llicenciat en matemàtiques i amb estudis de dret i pedagogia, el 1973 va ingressar en el PCPV. Va participar activament en la fundació de la Junta Democràtica del País Valencià en 1974 i les lluites universitàries de finals del franquisme i en l'organització dels moviments socials de la transició (sindicats, associacions de veïns, de pares i mares...) com a membre de Comissions Obreres. Impulsor de la renovació pedagògica i de la posada en marxa l'any 1983 de l'Escola d'Estiu d'Elx. Fou regidor de l'Ajuntament d'Elx des del 1983 al 1989, i diputat a les Corts Valencianes des del 1987 fins al 1999. Ha estat vicepresident de la Comissió d'Investigació sobre adjudicació de les emissores de Freqüència Modulada (1989-1991) i president de la Comissió Especial d'estudi sobre la situació de la Sequera a la Comunitat Valenciana
Fundador d'EUPV l'any 1987. Va ser coordinador de relacions polítiques i institucionals i portaveu d'Esquerra i País, corrent polític d'EU defensor de la complementarietat de l'esquerra i el nacionalisme valencians, i que l'any 2007 va trencar amb el partit arran de la crisi al si de la coalició política Compromís pel País Valencià entre EUPV i el BLOC Nacionalista Valencià. Mollà i altres companys fundarien el nou partit Iniciativa pel Poble Valencià.
La seua filla, Mireia Mollà i Herrera és diputada a les Corts Valencianes des del 2007 dins la coalició Compromís pel País Valencià, milita també a Iniciativa i va ser la cap de llista per Alacant de Coalició Compromís en les Eleccions a les Corts Valencianes de 2011.

## Referències

* ↑ http://partidoequo.es/quienes-somos/nuestra-organizacion/cef Arxivat 2013-01-12 a Wayback Machine.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., III Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes. II Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., IV Legislatura
* ↑ Pasqual Mollà: 'Iniciativa del Poble Valencià no és una formació dogmàtica', a VilaWeb de 22/10/2007.

## Vegeu també

* Iniciativa del Poble Valencià
* Esquerra i País

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2007-10-24 a Wayback Machine. al web del Bloc de Progrés Jaume I de l'Alcúdia.
* Biografia a "Memoria Digital de Elche"
* El País Valencià que subsisteix Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine., article de Pasqual Mollà al llibre col·lectiu "País Valencià, Segle XXI. Vint-i-una reflexions crítiques", 2009.
# Centro Natación Helios

El Centro Natación Helios és un club esportiu de la ciutat de Saragossa. El club té seccions d'escacs, basquetbol, futbol, halterofília, judo, muntanyisme, natació, pàdel, patinatge, pilota basca, pesca esportiva, Petanca, piragüisme, rem, tennis, tennis de taula, triatló i waterpolo.
Va ser fundat l'any 1925.
La secció de basquetbol va jugar a la primera divisió espanyola durant set temporades, la primera la 1959-60 i la darrera la 1980-81. Aquest darrer any, la secció de basquetbol abandonà el club, creant-se una nova entitat anomenada Club Baloncesto Zaragoza. Aquest nou club s'uní amb el patrocinador Caja de Ahorros de la Inmaculada (CAI) i jugà molts anys la lliga ACB amb el nom CAI Zaragoza.
La secció de waterpolo va ascendir el maig de 2009 a la divisió d'honor masculina en vèncer per 15 a 8 al CN Ondarreta-Alcorcón, després de vint anys d'absència.
La secció d'handbol també jugà a la divisió d'honor espanyola. El darrer cop que el club ascendí a la màxima categoria fou el 14 de juny de 1981, després de derrotar el Beti Onak de Villava (Navarra).

## Referències

* 1 2 «Historia del C.N. Helios». lacasadelbaloncesto.es. [Consulta: 28 octubre 2022].
* ↑ «Historia del Baloncesto Zaragozano». lacasadelbaloncesto.es. [Consulta: 28 octubre 2022].
* ↑ «Helios asciende a División de Honor». El Periódico de Aragón, 04·05·2009. [Consulta: 28 octubre 2022].
* ↑ «Hace un cuarto de siglo que el equipo heliófilo ascendió por última vez a la División de Honor de balonmano.». balonmano.mforos.com. [Consulta: 28 octubre 2022].
# Johann Karl August Müller

Johann Karl August Müller (o Mueller)(*16 de desembre de 1818-9 de febrer de 1899) va ser un briòleg, botànic, micòleg, i pteridòleg alemany, nadiu d'Allstedt.
Fins a l'any 1843 va treballar com farmacèutic en diverses localitats d'Alemanya, i de 1843 a 1846 va estudiar botànica a la Universitat "Martín Luter" de Trobi-Wittenberg.
L'any 1843 va ser assistent editor de Botanische Zeitung (Premsa Botànica)'', i l'any 1852 va ser cofundador del diari Die Natur. Durant la seva carrera va reunir un herbari de més de 10.000 espècimens briològics.

## Algunes publicacions

* Synopsis muscorum frondosorum, dos vols. 1849-1851
* Genera muscorum frondosorum
* Antäus oder to dir Natur im Spiegel der Menschheit

## Referències

* Projecte Darwin Correspondència - Müller, J.K.A. Arxivat [Date error] (2)$^{[Datemismatch]}$, a Wayback Machine.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Obrimos

Obrimos (en llatí Obrimus, en grec antic ̓́Οβριμος), o també Ombrimos (Ombrimus, ̓́Ομβριμος) fou un retòric grec, nascut probablement en algun lloc de l'Àsia.
L'època en què va viure és desconeguda. Estobeu menciona dos discursos seus, sota els noms Πρωτογόνου κρινομένου φαρμάκων, o ὑπὲρ Πρωτογόνου, i ὑπὲρ Σεβήρου (Estobeu, Florilegium vol. II, p. 277, vol. III, p. 487, vol. II, p. 286). Foci també en parla.

## Referències

* ↑ Obrimus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1
# Clément Rosset

Clément Rosset (Barneville-Carteret, 12 d'octubre de 1939 - París, 27 de març de 2018) fou un filòsof francès. Basant-se en Schopenhauer, va analitzar la importància de la repetició en les arts. Va morir a París el 27 de març de 2018.

## Idiotesa

Va donar la seva pròpia definició de la paraula idiotesa. Basant-se en la seva etimologia (idios, "propi" en grec) mesura que era una característica inherent de totes les persones i particular d'elles, és a dir, singular i no universal.

## Obra

* 1960, La Philosophie tragique;
* 1962, Le monde et ses remèdes;
* 1965, Lettre sur les chimpanzés : plaidoyer pour une humanité totale; Essai sur Teilhard de Chardin;
* 1967, Schopenhauer : philosophe de l'absurde;
* 1969, L'Esthétique de Schopenhauer;
* 1971, La logique du pire: éléments pour une philosophie tragique;
* 1971, L'anti-nature : éléments pour une philosophie tragique;
* 1976(84), Le réél et son double : essai sur l'illusion;
* 1978, Le réél : traite de l'idiotie;
* 1979(85), L'objet singulier;
* 1983, La force majeure;
* 1985, Le philosophe et les sortilèges;
* 1988, Le Principe de cruauté;
* 1991, En ce temps-là : notes sur Louis Althusser;
* 1991, Principes de la sagesse et de la folie;
* 1992, Matière d'art : hommages;
* 1995, Le choix des mots;
* 1997, Le démon de la tautologie;
* 1999, Route de nuit : Episodes cliniques;
* 1999, Loin de moi : étude sur l'identité;
* 2000, Le réél, l'imaginaire et l'illusoire;
* 2001, Le régime des passions et autres textes;
* 2001, Propos sur le cinéma;
* 2001, Écrits sur Schopenhauer;
* 2004, Impressions fugitives : l'ombre, le reflet, l'écho;
* 2006, Fantasmagories.

## Referències

* ↑ «Mort de Clément Rosset, philosophe du tragique et de la joie» (en francès). Bibliobs, 2018. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Le philosophe iconoclaste Clément Rosset est mort» (en francès). Le Point.fr, 28-03-2018. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ Truong, Nicolas. «Mort de Clement Rosset, philosophe de la joie tragique» (en francès), 28-03-2018. [Consulta: març 2018].
* ↑ «Clément Rosset». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].