OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mont Gilbert (Alaska)

El Mont Gilbert (en anglès Mount Gilbert) és un volcà situat a la part septentrional de l'illa Akun, una illa que forma part de les illes Fox, un subgrup de les illes Aleutianes, al sud-oest d'Alaska, als Estats Units. Fumaroles actives foren documentades una milla al nord-est del cim a primers de 1900. El cim s'eleva fins als 818 msnm.

## Referències

* 1 2 3 Mount Gilbert Arxivat 2009-01-14 a Wayback Machine. Alaska Volcano Observatory
# Lo passi en cobles

Lo passi en cobles és una obra col·lectiva publicada a València en 1493 que tracta en vers la passió de Jesucrist seguint l'Evangeli segons sant Joan. A més de l'endreça, on els autors dediquen l'obra a sor Isabel de Villena, es compon de tres obres d'extensió variable: la Istòria de la passió de nostre senyor Déu Jesucrist, de Bernat Fenollar i Pere Martines, la Contemplació a Jesús crucificat de Bernat Fenollar i Joan Escrivà, i l'Oració a la sacratíssima verge Maria tenint son fill, Déu Jesús, en la falda, devallat de la creu, de Joan Roís de Corella. L'obra es completa amb un colofó en vers de l'editor, Jaume de Vila.

## Edicions

L'edició incunable de l'obra va ser publicada a València a expenses de Jaume de Vila i es va acabar d'imprimir l'11 de gener de 1493. Se'n conserven sis exemplars, quatre dels quals complets, i només un amb el títol original, retallat i enganxat en la primera pàgina. Posteriorment, aparegué una segona edició, el 1518, i es documenta una tercera edició, impressa el 1564, no conservada en l'actualitat. A més d'aquestes edicions, es conserva una còpia manuscrita de la Contemplació dins l'anomenat Jardinet d'orats, de 1486, anterior per tant a la seua publicació. L'obra no fou reeditada fins al segle xx, quan Francesc Martí Grajales va publicar el text de l'incunable tenint a la vista els exemplars incomplets de la Universitat de València, tot i que amb diverses omissions.

## Bibliografia

* Ferrando i Francés, Antoni; Garcia Sempere, Marinela. «Lo Passi en cobles (1493), de Bernat Fenollar, Pere Martines, Joan Escrivà y Joan Roís de Corella». A: Bibliofilia antigua IV. València: Vicent García Editores, 2002, pp. 121-143. ISBN 84-87988-70-9.
* Garcia Sempere, Marinela. La «Istòria de la passió», de Bernat Fenollar i Pere Martines i la «Contemplació a Jesús crucificat», de Bernat Fenollar i Joan Escrivà: estudi, edició i concordances (Tesi: Doctorat). Alacant: Universitat d'Alacant, 1997.

## Enllaços externs

* Text complet de l'obra en Rialc
* Facsímil digital de l'incunable en la Biblioteca Digital Hispànica (BNE)
* Facsímil digital del Jardinet d'Orats, que conté la Contemplació a Jesús crucificat, en la Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes
# Koedfoltos

Koedfoltos és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Thyatirinae de la família Drepanidae.

## Taxonomia

* Koedfoltos hackeri Laszlo, G.Ronkay, L.Ronkay & Witt, 2007
* Koedfoltos parducka Laszlo, G.Ronkay, L.Ronkay & Witt, 2007

## Referències

* ↑ Laszlo, Gy. M.; Ronkay, G.; Ronkay, L.; Witt, T. «The Thyatiridae of Eurasia including the Sundaland and New Guinea (Lepidoptera).». Esperiana Buchreihe zur Entomologie, Band 13, 2007, pàg. 1-683. Arxivat de l'original el 2008-10-05 [Consulta: 23 febrer 2020].
# Ernst-Robert Grawitz

Ernst-Robert Grawitz (8 de juny de 1899-ab 24, 1945) va ser un metge alemany (i un SS-Reichsarzt) a l'Alemanya nazi durant, la Segona Guerra Mundial.

## Carrera

Com Reichsphysician-SS la policia va informar Grawitz que Heinrich Himmler, cap de la Schutzstaffel, havia utilitzat cambres de gas durant l'Holocaust i autoritzat brutals experiments mèdics realitzats als presoners jueus en camps de concentració. Grawitz era també el cap de la Creu Roja Alemanya. La seva dona, Ilse, er la filla del SS-Obergruppenführer i General de les Waffen SS Siegfried Taubert.
Cap al final de la guerra a Europa es va convertir en metge al Führerbunker on havia s'havia refugiat Adolf Hitler. Quan es va assabentar que altres oficials marxaven de Berlín per escapar de l'avanç de l'Exèrcit Roig Grawitz va demanar a Hitler que li permetés partir, al seu torn, però el permís va ser denegat.

## Mort

Mentre que els soviètics s'apropaven Grawitz va decidir suïcidar-se i matar la seva família. Mentre estava en el sopar amb la seva dona i fills va treure els fusibles de dues granades que havia amagat sota la taula. La dramàtica escena va ser reconstruïda el 2004 a la pel·lícula Der Untergang, que va ser interpretat per l'actor Christian Grawitz Hoening.

## Bibliografia

* Markus Wicke: SS und DRK. Das Präsidium des Deutschen Roten Kreuzes im nationalsozialistischen Herrschaftssystem 1937 - 1945 VICIA, Potsdam, 2002. ISBN 3-8311-4125-8
* Wolfgang U. Eckart: SS-Obergruppenführer und General der Waffen-SS Prof. Dr. med. Ernst Grawitz; in: Gerd R. Ueberschär (Hrsg.): Hitlers militärische Elite. Vom Kriegsbeginn bis zum Weltkriegsende Bd. 2, Primus Verlag, Darmstadt 1998, ISBN 3-89678-089-1, ISBN 3-534-12678-5 (Wissenschaftliche Buchgesellschaft), Seite 63-71
* Judith Hahn: Grawitz, Genzken, Gebhardt. Drei Karrieren im Sanitätsdienst der SS. Diss. FU Berlin 2007; Klemm & Oelschläger: Münster 2008. ISBN 978-3-932577-56-7
# Eleccions municipals de Veneçuela de 2017

Les eleccions municipals a Veneçuela de 2017 es van celebrar dia 10 de desembre per escollir les alcaldies a tot Veneçuela. Aquestes són les primeres eleccions municipals celebrades des del 2013, quan van ésser enrederides el 2012 després de la mort d'Hugo Chávez.

## Controvèrsies

El Consell Nacional Electoral (CNE), òrgan que havia de convocar les eleccions municipals, no va fer-ho fins dos mesos abans dels comicis. Aquesta demora en la convocatòria va ésser criticada per l'oposició veneçolana amb la creença que no eren convocades per la por del Partit Socialista Unit de Veneçuela (PSUV) a perdre la seva hegemonia després de més d'una dècada.
Després de la proposta de l'Assemblea Constituent Nacional (ANC) del president Maduro, Tibisay Lucena, màxima responsable del CNE, també va anunciar que les eleccions municipals se celebrarien el 10 de desembre de 2017. El 18 d'octubre de 2016, però, Lucena va afirmar que les eleccions regionals i municipals no se celebrarien fins a finals de 2017, degut a la "guerra econòmica" i els baixos preus del petroli les feien impossibles.

## Referències

* ↑ «Venezuela's Setting of Electoral Calendar Fails to Dispel Anger». Bloomberg.com, 24-05-2017.
* ↑ «Venezuela delays state elections to 2017, opposition angry». Reuters, Wed Oct 19 04:21:13 UTC 2016.
# Línia Cotonera

La Línia Cotonera és una fortificació al voltant de les Tres Ciutats de Vittoriosa, Senglea, i Cospicua, a Malta. Està construïda en els turons de Bormla (Cospicua). Foren construïdes pel Gran Mestre Nicolau Cotoner i d'Olesa, nat a Mallorca el 1663, de qui deuen el nom. El seu escut es va col·locar a les fortificacions i avui també forma part de l'escut de Cospicua. Van ser dissenyades per l'enginyer italià Antonio Maurizio Valperga durant el segle xvii.

## Referències

* ↑ «la Cotonera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ de Déu Prats «El castell d’Otranto i l’illa de Malta catalanes». El Temps, 16-07-2021.
* ↑ Dies i Moratilla, Ignasi. «La petjada de cinc segles de presència catalana a Malta – La petjada catalana». Petjada Catalana, 09-02-2017. [Consulta: 5 octubre 2024].
# Nalan Xingde

Nalan Xingde (Pequín, Xina 19 de gener de 1655 - 1 de juliol de 1685), poeta en llengua xinesa d'origen manxú, molt valorat durant els inicis de la dinastia Qing.

## Biografia

Nalan Xingde (en xinès simplificat: 纳兰性德; en xinès tradicional: 納蘭性德; en pinyin: Nàlán Xìngdé) o Nara Singde (en manxú), però el seu nom de naixement era Nalan Chengde que el va canviar durant el regnat de l'emperador Kangxi. També conegut com a Rongruo (容若).
El seu pare, Nalan Mingzhu, va ser un alt funcionari manxú (Gran Secretari -1677-), era cosí segon de l'emperador Shunzhi. La seva mare era germana d'Ajige, Princep Ying de primer rang i cosina primera de Shunzhi.
De fet la família de Nalan era d'origen mongol, però va adoptar un nom manxú quan la seva tribu (Yehe) va ser derrotada pels manxús.
Nalan va ser un intel·lectual precoç, amb 18 anys va obtenir el grau de "juren" i amb 22 el de "jinshi".
Es va casar quan tenia 19 anys amb la germana de Lu Xingzu, que era virrei a Guangdong. La seva muller va morir al cap de tres anys, fet que va orientar la seva escriptura vers la poesia d'amor i de caràcter tràgic; no obstant posteriroment va tenir tres concubines (Yan, Guan i Shen Wan), amb un total de tres fills i diverses filles.
L'emperador Kangxi li va atorgar un lloc en el cos de la Guardia Imperial i Nalan va tenir una certa amistat amb l'emperador i sovint el va acompanyar en viatges d'inspecció.
La primera col·lecció de poemes "Zemao ji "la va publicar l'any 1678 " i a continuació els poemes cantats (ci) "Yinshui ci" que van ser molt populars i cantats a arreu. En aquest genere és on va destacar més i va contribuir al prestigi de la nova dinastia en l'àmbit de la poesia en llengua xinesa. També era pintor i practicava la cal·ligrafia.
Va morir molt jove (30 anys) i la tradició xinesa ha generat una imatge de Nalan com una estrella de la literatura de principis de la dinastia Qing.
A Shangzhuang Cuihu, Haidian districte de Pequín hi ha un edifici-mausoleu amb una exposició en memoria del poeta i un retrat fet pel pintor Yu Zhiding.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Nalan Xingde» (en anglès). [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 3 Chaussende, Damien. La Chine au XVIIIe Siècle (en francès). París: Les Belles Lettres, 2013, p. 269. ISBN 978-2-251-41051-7.
* 1 2 3 Theobald, Ulrich. «Persons in Chinese History: Nalan Xingfe» (en anglès), 25-08-2015. [Consulta: desembre 2015].
* ↑ «Nalan Xingde Memorial Hall at Shangzhuang» (en anglès), 25-08-2005. [Consulta: desembre 2015].
# Lo que necesitas es amor

Lo que necesitas es amor va ser un programa de televisió espanyol, que es va emetre per Antena 3 entre 1993 i 1999.

## Format

Es tratava d'una combinació de talk show i reality show, en el qual es pretenia la unió o reconciliació de parelles. Persones anònimes, obstinades a aconseguir o recuperar l'amor d'una parella es dirigien al programa, que, mitjançant una Caravana de l'amor, es posava en contacte amb l'altra persona. Aquesta era convidada al plató on es trobava amb el seu pretendent.

## Història

En la seva primera etapa, 1993-1994, l'espai va ser conduït per la periodista Isabel Gemio, amb la col·laboració, en labors d' hostesso de Jaime Bores, amb notables índexs d'audiència.
Després de la marxa de Gemio, el 25 de setembre de 1994, Jesús Puente, procedent de Telecinco, s'estrenava com a presentador del programa. Puente va continuar al capdavant del mateix durant quatre temporades, fins a 1998. Puente va mantenir i fins i tot va incrementar els índexs d'audiència de la seva predecessora, superant àmpliament els 6 milions d'espectadors, aconseguint quotes de pantalla del 40%, que es va convertir en líder indiscutible en la nit dels diumenges.
A l'última temporada, des del 20 de setembre de 1998, Pedro Rollán es va fer càrrec de la presentació, assistit per Óscar Martínez i Pilar Rubio. Durant aquesta etapa es va produir un dels incidents més luctuosos en la història del programa quan un home va apunyalar a la seva esposa perquè aquesta es va negar a acudir al programa.
Malgrat que els índexs d'audiència es van mantenir en la forqueta del 23%, l'espai va ser finalment retirat en la primavera de 1999.
El grup Mamá Ladilla, al seu àlbum Requesound (1999), dedicà una cançó al programa titulant-la "Lo que necesitas es un buen bofetón".

## Premis

Isabel Gemio va obtenir el Premi TP d'Or, corresponent a 1994, en la categoria de Millor presentadora gràcies a la seva labor al capdavant del programa. Un any després l'espai va estar nominat als mateixos guardons en la categoria de Millor Magazine.

## Referències

* ↑ «Antena 3 cumple 25 años: recordamos los 25 programas que han marcado su historia». Fórmula TV. Noxvo Editorial [Madrid], 27-01-2015 [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ El debú de Jesús Puente El País. 25 de setembre de 1994.
* ↑ 'Línea 900' bate su récord de audiencia con el programa cien El País. 19 de gener de 1995.
* ↑ Barranco tuvo más audiencia en Telemadrid El País. 18 de maig de 1995.
* ↑ Pedro Rollán presentará "Lo que necesitas es amor" El País, 1 de setembre de 1998.
* ↑ Condenado a dos años de prisión el hombre que apuñaló a su esposa por no acudir a "Lo que necesitas es amor" El País. 13 de gener de 1999.
* ↑ 'Lo que necesitas es amor', el amor más puro, clásico e inocente que enamoró en la televisión de los 90 FormulaTV.

## Enllaços externs

* Capçalera Lo Que Necesitas es Amor 1993-1998
* Capçalera Lo Que Necesitas es Amor 1998/99
# Joan Quintana

«Joan Quintana» té aquests significats:
* Joan Quintana (organista) (Manresa, 1775 - 1860), compositor i organista català
* Joan Quintana i Paredes (Barcelona, 1960), alpinista català, protagonista de tres episodis de la sèrie d'outdoor de TVE, Al Filo de lo Imposible
* Casa Joan Quintana, casa eclèctica a Vic (Osona)
# Emma La Grua

Emma La Grua, de vegades també Lagrua (Palerm, 1831 - després de 1865) fou una soprano italiana.
Va començar la carrera com a soprano de coloratura als vint anys, i en deu anys va adquirir una reputació unànimement reconeguda. El 1850 va formar part de la companyia d'òpera de la cort de Dresden, moment en què Giacomo Meyerbeer la va sentir en una festa privada cantar el romanç d'Alice de Robert le diable7e, amb una bella veu de soprano completa i li va dir que seria un excel·lent soprano dramàtica. En una carta datada el 30 de maig de 1852, Meyerbeer va escriure sobre ella: "La Sra Lagrua va obtenir a Dresden èxits en els rols de Sant Valentine i Alice. El 1852, va crear el paper d'Irene a Le Juif errant de Jacques Fromental Halévy de l'Òpera de París.
El 1857, va cantar a Buenos Aires per l'obertura del primer Teatre Colón Va cantar a Itàlia, Amèrica del Sud, París, Barcelona, Viena, on un periodista la declarà "la millor actriu d'Europa", i mentre actuava amb la companyia del Teatre Imperial, en el moment en què Giuseppe Verdi es trobava a Sant Petersburg el desembre de 1861 per a la creació de La forza del destino, en què ella havia de cantar el paper de Leonora. Es va posar malalta, i en no poder assegurar l'estrena de l'òpera per cap altra cantant, es va haver de posposar. El paper finalment va ser creat per Caroline Barbot en la següent temporada.
La data de la seva mort no està ben documentada. Només una nota en l'edició de la correspondència de Meyrerbeer diu que s'hauria produït després de 1865.

## Referències

* 1 2 3 4 (alemany) Giacomo Meyerbeer Briefwechsel und Tagebücher, Sabine Henze-Döhring (Herausgegeben und kommentiert), Walter de Gruyter, 1999, 1073 p. ISBN 3-11-014244-9 (Vegeu en línia p. 879)
* ↑ Roland Mancini « La forza del destino », p. 880 in Jean Cabourg (dir.) Guide des opéras de Verdi, Fayard, collection Les indispensables de la musique, Paris, 1990, 1283 p. ISBN 2-213-02409-X
* 1 2 3 Mary Jane Phillips-Matz, Giuseppe Verdi, pp. 524-525, Fayard, Paris, 1996, 1031 p. ISBN 2-213-59659-X
* 1 2 (anglès) The Diaries of Giacomo Meyerbeer Volume 3 1850-1856, Robert Ignatius Le Tellier (trad., éd. et notes), Fairleigh Dickinson Univ Press, 2002, 488 p. ISBN 9780838638446 (Vegeu en línia)
* ↑ De Les Huguenots
* ↑ (anglès) « Arrival of the Italian Singers (A history of opera in Buenos Aires, part II) » (Llegiu en línia) Arxivat 2014-03-23 a Wayback Machine.
# Bagrus auratus

Bagrus auratus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Bosc L. A. G. 1816-1819. (Pisces accounts.) A Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle..., Nouv. Ed. Paris. Nouv. Dict. Hist. Nat. v. 1-36.
* ↑ BioLib (anglès)
# Elko

Elko és una població dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 16.708 habitants. Es troba al peu de les Muntanyes Ruby

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elko tenia 16.708 habitants, 6.200 habitatges, i 4.218 famílies La densitat de població era de 445,29 habitants per km².
Dels 6.200 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 32,0% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 21,0% de 45 a 64 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31,6 anys. Per cada 100 dones hi havia 104,63 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,27 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.608 $ i la renda mediana per família de 52.754 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.397 $ mentre que les dones 27.366 $. La renda per capita de la població era de 20.101 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elko». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Elko». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Makatita

La makatita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del terme "donaut", paraula masai per "soda", en al·lusió a l'alt contingut en sodi del mineral.

## Característiques

La makatita és un silicat de fórmula química Na₂Si₄O₈(OH)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1969. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la makatita pertany a «09.EE - Fil·losilicats amb xarxes tetraèdriques de 6-enllaços connectades per xarxes i bandes octaèdriques» juntament amb els següents minerals: bementita, brokenhillita, pirosmalita-(Fe), friedelita, pirosmalita-(Mn), mcgil·lita, nelenita, schal·lerita, palygorskita, tuperssuatsiaïta, yofortierita, windhoekita, falcondoïta, loughlinita, sepiolita, kalifersita, girolita, orlymanita, tungusita, reyerita, truscottita, natrosilita, varennesita, raïta, intersilita, shafranovskita, zakharovita, zeofil·lita, minehil·lita, fedorita, martinita i lalondeïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al llac Magadi, al comtat de Kajiado (Kenya). També ha estat descrita a Namíbia, Alemanya, Rússia i el Canadà.

## Referències

* ↑ «Makatite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 febrer 2020].
# Nus de moliner

Un nus de moliner nus de sac o nus de borsa és un nus de fer lligams utilitzat per tancar fermament l'obertura d'un sac o bossa. Històricament, els sacs grans contenien gra, d'aquí ve l'associació d'aquests nusos amb el comerç del moliner. Diversos nusos són coneguts indistintament per aquests nom. Diversos nusos diferents han estat coneguts històricament com a nusos de moliner. Per evitar ambigüitats, aquests nusos estan indicats per números de referència en The Ashley Book of Knots. Tots aquests nusos poden ser fets en una forma lliscar completant amb un plec final amb un llaç en lloc d'un final.
* Número 1241
* Número 1242
* Número 1243
* Número 1244

## Referències

* ↑ Clifford W. Ashley, The Ashley Book of Knots (Nova York: Doubleday, 1944), 62
# Kushi

Kushi fou un país de Mesopotàmia de situació desconeguda. S'esmenta a les expedicions de Salmanassar I. A la divuitena el rei va anar al país de Kushi on va guanyar una batalla a la ciutat de Galpurisi. Kushi o Kusi es fa servir habitualment en assiri per designar el país de Regne de Cuix (Sudan), al sud de Patursi (Alt Egipte) i el nom voldria dir "fosc".

## Referències

* ↑ Història de la Bíblia
# Bagrus docmak

Bagrus docmak és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 127 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius Nil, Níger i Senegal, i conca del llac Txad.

## Referències

* ↑ Bosc L. A. G. 1816-1819. (Pisces accounts.) A Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle..., Nouv. Ed. Paris. Nouv. Dict. Hist. Nat. v. 1-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Parenzan, P. 1939. I pesci del bacino del lago Regina Margherita nel Galla e Sidama. Boll. Pesca Piscicolt. Idrobiol. 15(2):146-167.

## Bibliografia

* Bailey, R. M. i D. J. Stewart 1983: Bagrus Bosc, 1816 (Pisces, Siluriformes): Proposal to place on the Official List. Z.N.(S.)2371. Bulletin of Zoological Nomenclature v. 40 (pt 3): 167-172.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Forsskål, P. 1775. Descriptiones animalium avium, amphibiorum, piscium, insectorum, vermium; quae in itinere orientali observavit... Post mortem auctoris edidit Carsten Niebuhr. Hauniae. Descr. Animalium: 1-20 + i-xxxiv + 1-164, map.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Risch, L.M. 1992. Bagridae. p. 395-431. A C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale N° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.