OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galàxia més brillant del cúmul

Es defineix galàxia més brillant de cúmul (GBC) com la galàxia més brillant d'un cúmul de galàxies. En general solen ser galàxies el·líptiques situades a prop o al centre dinàmic o geomètric del cúmul (és a dir, en el seu fons de potencial), i la seva posició sol coincidir amb el punt on l'emissió de rajos X del cúmul és major.
La seva gran lluentor, unit a la seva poca variació en magnitud absoluta d'una a una altra, les fa excel·lents per determinar les distàncies en l'Univers.
Els escenaris per a la seva formació inclouen:
Les GBCs estan dividides entre diversos tipus, que inclouen galàxies el·líptiques gegantes i galàxies D i cD. Aquestes dues últimes estan formades per un gran halo difús que envolta un nucli similar a una galàxia el·líptica normal.
M87, en el Cúmul de la Verge, i NGC 1399 en el Cúmul del Forn són dos excel·lents exemples d'aquesta classe de galàxies.

## Referències

* ↑ McNamara and O’Connell (1989), Star formation in cooling flows in clusters of galaxies
* ↑ Motl et al. (2004), Formation of Cool Cores in Galaxy Clusters via Hierarchical Mergers
* ↑ Resurrecting the Red from the Dead: Optical Properties of BCGs in X-ray Luminous Clusters
* ↑ J. Ostriker and M. Hausman (1977), Cannibalism among the galaxies - Dynamically produced evolution of cluster luminosity functions
* ↑ D. Merritt (1984), Relaxation and tidal stripping in rich clusters of galaxies. II - Evolution of the luminosity distribution
* ↑ J. Dubinski (1998), The Origin of the Brightest Cluster Galaxies
* ↑ Fearsome Foursome: A Huge Galactic Merger
* ↑ Matthews, T. A., Morgan, W. W. and Schmidt, M. (1964), A Discussion of Galaxies Indentified with Radio Sources
# Premi Ciutat de Palma de còmic

El Premi Ciutat de Palma de còmic és una modalitat dels Premis literaris Ciutat de Palma convocat per l'Ajuntament de Palma des de 2010. El període d'entrega de les obres inèdites és de setembre a octubre i s'anuncia el guanyador al final de gener de l'any següent. L'any 2018 comptà amb una dotació de 10.000 euros en concepte de drets d'autors i royalties de la primera edició de l'obra.

## Guanyadors

* 2010 Gabi Beltrán i Tomeu Seguí Nicolau per Històries del barri
* 2011 No convocat
* 2012 Javier Cosnava i Rubén del Rincón per Las damas de la peste
* 2013 Jorge E. Isaurralde, Tatúm per El funeral de John Mortonson y otros cuentos
* 2014 Katrin Bacher i Tyto Alba per Tante Wussi
* 2015 Eduardo Pelegrín Martínez de Pisón, Calpurnio per Mundo Plasma
* 2016 Cristina Duran, Miquel Angel Giner i Laura Ballester per El día tres
* 2017 Andrés G. Leiva per Uno de esos días
* 2018 Rocío Gómez Mazuecos per El incongruente
* 2019 Pau Rodríguez Jiménez-Bravo per Curtiss Hill.
* 2020 Gonzalo Aeneas i Enric Pujadas per Las olimpiadas del sufrimiento.
* 2021 Daniel Piqueras Fisk per El pequeño de la manada.
* 2022 Nathalie Bellón per Lo flamenco.

## Referències

* ↑ «Cort incorpora el còmic als Ciutat de Palma», 01-07-2010. Arxivat de l'original el 2019-04-05. [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ «Bases Premi Ciutat de Palma de còmic 2018» (en català). [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ «Retallada als Ciutat de Palma», 14-07-2011. Arxivat de l'original el 2019-04-05. [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ JIMÉNEZ (@vinetabocadillo), JESÚS. «'Las Damas de la peste', tres mujeres contra un mundo en guerra» (en castellà), 12-02-2015. [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ JIMÉNEZ (@vinetabocadillo), JESÚS. «'Mundo plasma', el nuevo universo surrealista de Calpurnio» (en castellà), 09-12-2016. [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ «UNO DE ESOS DÍAS | Dibbuks». Arxivat de l'original el 2019-04-21. [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ «Entrega de los Premis Ciutat de Palma» (en castellà), 26-01-2019. [Consulta: 5 abril 2019].
* ↑ «La entrega de los Premis Ciutat de Palma, ágil y muy musical» (en castellà), 20-01-2020. [Consulta: 21 gener 2020].
* ↑ «Estos son los ganadores de la edición más concurrida de los Ciutat de Palma» (en castellà), 20-01-2021. [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Press, Europa. «Antoni Arencón Arias, Silvia Ventayol y Joan Cabot, entre los galardonados en los Premis Ciutat de Palma», 20-01-2022. [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ «Tots els guardonats amb els premis Ciutat de Palma 2022». AraBalears, 20-01-2023. [Consulta: 23 gener 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Ajuntament de Palma
* Blog L'Illa de Còmic
# Campionat britànic de trial 2018

La temporada de 2018 del Campionat britànic de trial fou la 68a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 8 proves puntuables, celebrades entre el 10 de març i el 21 d'octubre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | James Dabill | Beta | 135 |
| 2 | Jack Price | Gas Gas | 129 |
| 3 | Toby Martin | Montesa | 111 |
| 4 | Dan Peace | Gas Gas | 110 |
| 5 | Jack Peace | Gas Gas | 99 |
| 6 | Jack Sheppard | Sherco | 84 |
| 7 | Andy Chilton | Scorpa | 66 |
| 8 | Thomas Minta | Scorpa | 56 |
| 9 | Iwan Roberts | TRRS | 51 |
| 10 | Billy Green | Beta | 48 |

## Referències

* «Great Britain - 2018» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Fàbrica Tort

La Fàbrica Tort és una obra de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt fabril format per dues naus paral·leles amb un pati estret entre elles, i dues de crugia perpendicular a les anteriors. La nau cantonera té planta baixa i dos pisos. Anteriorment havia existit una altra nau en la parcel·la veïna a nord-oest, que actualment es troba desocupada. Es tracta d'una de les primeres fàbriques sabadellenques que incorporà l'electricitat. El model original de fàbrica de pisos de dues plantes s'alterà posteriorment, amb la voluntat de guanyar espai productiu esdevenint l'actual distribució de planta baixa i dos pisos.
Les façanes de les naus compten amb un ritme regular de finestres d'arc rebaixat. Els testers també tenen una disposició simètrica de finestres d'arc rebaixat.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Tort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Fàbrica Tort Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Portulacaria pygmaea

Portulacaria pygmaea (anteriorment Ceraria pygmaea), és una planta suculenta nana de fulla petita natiu de la zona fronterera entre Namíbia i Sud-àfrica.

## Descripció

És un arbust petit i compacte, amb bosc tou, amb flors unisexuals (dioic). Les seves fulles de color blau verd són semiperennes. Les seves petites branques compactes s'estenen, i sovint s'inclinen, quedant prop del terra. També desenvolupa un espès càudex o rizoma, que ha fet que sigui un espècimen popular de bonsai.
Dins del gènere Portulacaria està més íntimament relacionat amb la seva espècie germana més gran, Portulacaria fruticulosa.

## Taxonomia

Portulacaria pygmaea va ser descrita per Pillans i publicat a Journal of Botany, British and Foreign 66: 195. 1928.

### Sinonímia

* (basiònim) Portulacaceae Ceraria pygmaea (Pillans) G.D.Rowley Bradleya 14: 82 (1996):.

## Referències

* 1 2 «Ceraria pygmaea». Tropicos.org. Reial Jardí Botànic de Kew. [Consulta: 20 juny 2018].
* ↑ P.Bruyns, M.Oliveira-Neto, G.F. Melo de Pinna, C.Klak: Phylogenetic relationships in the Didiereaceae with special reference to subfamily Portulacarioideae. Taxon 63 (5). October 2014. 1053-1064.
* ↑ «Portulacaria pygmaea». International Plant Names Index. [Consulta: 20 juny 2018].
* ↑ Portulacaceae Ceraria pygmaea a The International Plant Names Index
# Bettlach (França)

Bettlach (en alsacià Battlech) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 342 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 178 | 194 | 223 | 233 | 247 | 288 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Michel Wittig |
| 2008-2014 | Adrien Schoeffel |
| 2014-2020 | Christian Rey |
# Morro Brás

Morro Brás (crioll capverdià Morr Brás) és una vila a l'est de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a la costa del nord, 11 kilòmetres a l'est de Ribeira Brava.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Canal de la Robina

El canal de la Robina (en francès Canal de la Robine) és una derivació del canal del Migdia que fou construït del 1667 al 1681. El canal enllaça el canal del Migdia amb la Mediterrània i travessa la ciutat de Narbona pel centre. Allà, el pont dels Mercants s'ha convertit en un carrer de vianants ple de botigues, que passa per sota d'una arcada del pont romà, l'única que en resta, pont que formava part de la Via Domícia. Juntament amb el Canal del Migdia està classificat com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
Al costat del canal s'han creat espais verds i equipaments i s'hi troben força punts de lloguer de barques per al passeig. Una barca elèctrica coneguda com La Tramuntana hi fa creuers tot el dia.

## Recorregut

El canal fa 32 km de llarg i comença en el punt més alt, al costat del riu Aude i es dirigeix cap a Narbona. El punt d'origen és el Port de la Robina, un important centre nàutic al cor de les vinyes de les Corberes.
El canal passa sota el Pont dels Mercaders de Narbona, que és un dels pocs ponts coberts de França. A continuació s'uneix a l'Estany de Bages-Sigean al costat de la reserva natural de l'Île-Sainte-Lucie. Acaba el recorregut al mar, al Port-la-Nouvelle. Durant aquest recorregut es poden comptar 13 rescloses.

## Història

El canal recorre l'antic llit del riu Aude que els romans ja feien servir. L'èxit comercial del canal del Migdia al segle xvii va fer construir aquest canal per unir-lo amb Narbona, així podia participar dels èxits comercials del canal mare. Va ser Sébastien Le Prestre de Vauban qui el va posar en servei. En un primer moment el canal permetia unir el mar amb el riu Aude a Gailhousty. La resta del camí entre l'Aude i el canal del Migdia es feia per carretera. El 1776 es va obrir el Canal de Jonction que els permetia unir i passava per Sallèles-d'Aude.

## Referències

* ↑ Voies navigables de France
# Possidi

Possidi (en llatí Possidius) fou un deixeble d'Agustí d'Hipona amb el que va viure en termes d'intimitat durant quaranta anys.
El 397 fou nomenat bisbe de Calama a Numídia, propera a Hippo Regius però durant anys es va haver d'enfrontar als seus rivals donatistes. Va ser un dels bisbes africans enviats pels ortodoxos el 410 a l'emperador Honori, per demanar la retirada de la llei que havia estat aprovada afavorint als donatistes.
Després va participar en els concilis fets contra Celesti i Pelagi. El 430 fou expulsat de Calama pels vàndals i es va refugiar a Hippo Regius. Durant el setge de la ciutat va estar sempre al costat del llit de mort del seu amic i preceptor Agustí. Pròsper explica que Possidi, juntament amb Novat i Severià van resistir els esforços del rei Genseric de propagar l'arrianisme.
Se suposa que després de la conquesta de Cartago el 439 aC va fugir de la província cap a Itàlia on finalment va morir.
Es conserven encara dues obres de Possidi:
* 1. Vita Augustini.
* 2. Indiculus Scriptorum Augustini.

## Referències

* ↑ Possidius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 509
# Ca Dasca-Moragas

Ca Dasca-Moragas és un edifici noucentista d'habitatges i dependències bancàries de Valls (Alt Camp). Juntament amb els Magatzems Cros, està catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Té paret mitgera amb la Casa de la Vila i està tot just a l'inci d'un carrer de vianants, el més comercial de la capital.
Consta de baixos i quatre pisos. Al primer pis hi ha quatre balcons individuals amb molt poca volada, Les llindes són motllurades. Al segon pis, en canvi, hi ha una balcona amb quatre portes balconeres: muntants amb pseudopilars, capitells i fulles de llibrets. A la tercera planta, hi torna haver quatre balcons independents, dels quals destaca la volada que es recolza en dues impostes a cada balcó. A la quarta planta, hi ha dues balcones amb dues portes balconeres i quatre impostes.
El coronament té una cornisa motllurada i vuit impostes. A la coberta, hi ha un muret ce que disposa de cinc pilastres i de sengles calces.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca Dasca-Moragas i Magatzems Cros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Poro

* Per a altres significats, vegeu «Poro, re dell'Indie».
* Per a altres significats, vegeu «Poro (Costa d'Ivori)».
Poro és una municipalitat de 4a classe de la província de Cebú a les Filipines. D'acord amb el cens del 2015 la població era de 25.212 habitants. Juntament amb Tudela són a l'illa de Poro a les illes Camotes. El nom "puro" significa illa en la llengua waray. El dia festiu de Poro se celebra anualment el tercer divendres de gener en honor del Sr. Sto Nino. Poro es divideix administrativament en disset barangays:
| Adela Altavista Cagcagan Cansabusab Daan Paz (antigament anomenat Poso) Eastern Poblacion Esperanza Libertad Mabini | Mercedes Pagsa Paz (antigament anomenat Santa Rosa) Rizal San Jose Santa Rita Teguis Western Poblacion |

## Enllaços externs

* http://elgu.ncc.gov.ph/ecommunity/poro-cebu/ Arxivat 2006-02-07 a Wayback Machine.
* http://www.nscb.gov.ph/activestats/psgc/default.asp Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine.
* http://www.census.gov.ph/data/pressrelease/2008/pr0830tx.html Arxivat 2008-12-20 a Wayback Machine. 2007
Viccionari
# Libros del Asteroide

Libros del Asteroide és una editorial independent fundada a Barcelona el 2005 per Luis Solano. Des de llavors ha publicat més d'un centenar de llibres i ha rebut diversos premis i reconeixements, entre els quals destaca el Premio Nacional a la Mejor Labor Editorial Cultural concedit pel Ministeri de Cultura d'Espanya, el 2008. Publica llibres en castellà, està especialitzada en novel·les, tot i que també publiquen d'altres gèneres. Els primers llibres publicats van ser En busca del barón Corvo, d'A.J.A. Symons; A la caza del amor, de Nancy Mitford, i Dos inglesas y el amor, d'Henri-Pierre Roché. Un any després, amb El cinquè en joc, de Robertson Davies, guanyava el Premi Llibreter.
Amb els anys han publicat autors estatals com Manuel Chaves Nogales, Marcos Ordóñez, Eduardo Halfon i Llucia Ramis- i internacionals com Christopher R. Beha, Jean Rolin o Nickolas Butler. També han traduït al castellà clàssics catalans, com K.L. Reich, de Joaquim Amat-Piniella, o El desgavell, de Ferran Planes.

## Referències

* ↑ Monteros, María Jesús Espinosa de los «Luis Solano: “Libros del Asteroide publica, sobre todo, buena literatura”» (en castellà). El País [Madrid], 03-07-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Asteroide recupera "La catedral y el niño", novela principal de Blanco Amor» (en castellà). El Periódico. EFE, 20-02-2018.
* 1 2 «Libros del Asteroide celebra deu anys de publicar “bons llibres”». Ara.

## Enllaços externs

* Libros del Asteroide - Lloc web oficial
# Canal de la Giudecca

El Canal de la Giudecca (vènet: Canal de ła Zueca, antigament anomenat Vigano) és una massa d'aigua que separa l'illa de Giudecca de l'illa principal de Venècia i acaba a la conca de San Marco.
És un dels important canals de la ciutat i separa en dues parts el districte (sestiere) de Dorsoduro entre l'illa de la Giudecca i la part del districte que es troba al centre històric.

## Principals centres d'interès

Els edificis més importants inclouen:
* Al llarg del mollː Molino Stucky (antic moli i fàbrica del segle XIX), església Le Zitelle i Església del Redemptor.
* Al llarg del costat del districte de Dorsoduro: església Il Gesuati al moll Zattere
* A la Punta della Dogana (on el Canal de la Giudecca conflueix amb el Gran Canal)ː església de Santa Maria della Salute i Dogana da Mar, antiga casa de duanes i galeria-museu d'art en l'actualitat.
* Palazzo Giustinian Recanati

## Referències

* ↑ a.facchinetti@velaspa.com. «The Island of Giudecca» (en anglès), 20-05-2015. [Consulta: 29 novembre 2021].
# Pressió de Planck

La pressió de Planck, simbolitzat com p$_P$, és la unitat de pressió al sistema d'unitats naturals conegut com a unitats de Planck.
La pressió de Planck s'expressa com:
$p_{P}={\frac {F_{P}}{l_{P}^{2}}}={\frac {c^{7}}{\hbar G^{2}}}\approx$ 4,63309 × 10$^{113}$ Pa
on:
* $F_{P}$ és la força de Planck
* $c$ és la velocitat de la llum al buit
* $\hbar$ és la constant de Planck reduïda
* $G$ és la constant de la gravitació
* $l_{P}$ és la longitud de Planck

## Vegeu també

* Constant de Planck

## Enllaços externs

* Planck Units Swinburne University (anglès)
# Premi FIFA Joc Net

El Premi FIFA Joc Net (FIFA Fair Play) és el reconeixement que es lliura a l'equip amb el rècord de joc net de cada edició de la Copa del Món de futbol. És atorgat per l'organització d'aquest esdeveniment des de la Copa del Món 1978. Per a aquest premi, només es consideren als equips que passen a la segona fase.
| Copa del Món | Equip |
| Argentina 1978 | Argentina |
| Espanya 1982 | Brasil |
| Mèxic 1986 | Brasil |
| Itàlia 1990 | Anglaterra |
| Estats Units 1994 | Brasil |
| França 1998 | França |
| França 1998 | Anglaterra |
| Corea-Japó 2002 | Bèlgica |
| Alemanya 2006 | Brasil |
| Alemanya 2006 | Espanya |
| Sud-àfrica 2010 | Espanya |
| Brasil 2014 | Colòmbia |
| Rússia 2018 | Espanya |
| Qatar 2022 | Anglaterra |

## Enllaços externs

* FIFAworldcup.com Arxivat 2007-03-29 a Wayback Machine.
* FIFA.com
# Folies bourgeoises

Folies bourgeoises és una pel·lícula dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1976. És una adaptació de la novel·la La desgràcia boja, de Lucie Faure.

## Argument

Les al·lucinacions d'una esposa gelosa es transmeten al seu marit novel·lista.

## Repartiment

* Bruce Dern: William Brandels
* Stéphane Audran: Claire Brandels
* Sydne Rome: Nathalie
* Jean-pedra Cassel: Jacques Lavolet, l'editor
* Ann-Margret: Charlie Minerva
* Maria Schell: Gretel
* Francis Perrin: Robert Sartre
* Curd Jürgens: el joier
* Tomás Milián: el detectiu

## Al voltant de la pel·lícula

Segons Claude Chabrol, la pel·lícula ha estat produïda per Alexander Salkind, ja que aquest últim volia obtenir la Legió d'Honor. Per aquesta raó el productor ha decidit adaptar una novel·la de Lucie Faure, esposa d'Edgar Faure. El director considera Folies bourgeoises com la seva pitjor pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Folies bourgeoises». Allociné.
* ↑ Folies bourgeoises: La medalla del nap, L'Express, 25 febrer de 2009
# Port Mulberry

Els ports Mulberry van ser un tipus de port artificial construït durant la Segona Guerra Mundial davant la necessitat de comptar amb ports on descarregar el material en la invasió del continent europeu per part dels aliats. Van ser creats a partir de la unió de diversos blocs de formigó preformats que, transportats a través del Canal de la Mànega a flotació, van ser enfonsats una vegada a la ubicació definitiva. De la forma ideada, constituïda per blocs units un a un, va sorgir el nom de port «mulberry» a causa de la seva similitud a una mata de mores. D'aquest tipus de ports, se'n van transportar 2 durant la invasió de Normandia, un dels quals, construït a la platja d'Omaha, va ser arrasat per una forta tempesta alguns dies després de la seva creació i l'altre, situat a Arromanches, va ser de gran utilitat.
# Estat de Puebla

Puebla és un dels 31 estats que constitueixen Mèxic. La seva capital és la ciutat de Puebla. Altres ciutats importants de Puebla són: Tehuacán, Atlixco, Cholula i Teziutlán. L'estat té frontera amb l'estat de Veracruz a l'est i al nord, Guerrero i Oaxaca al sud, i l'Estat de Mèxic, Hidalgo i l'estat de Morelos a l'oest.

## Història

Puebla és un estat molt divers. La capital, la ciutat de Puebla de Zaragoza és una ciutat molt industrialitzada i el centre educatiu universitari per a la regió sud-est del país, amb més universitats que cap altra ciutat, llevat de la ciutat de Mèxic. A Puebla es troben nombroses companyies transnacionals, com ara la Volkswagen de Nord-amèrica. Però, altres regions de l'estat, principalment els petits pobles de la Sierra Nevada, són molt pobres. En aquestes regions es concentra la població indígena de l'estat; de fet, el 13% de la població de l'estat encara parla una llengua indígena, principalment el nàhuatl (l'estat de Puebla conté el nombre més gran de parlants de nàhuatl de tot el país). Per altra banda, Puebla també va rebre un nombre considerable d'immigrants espanyols (a més del colonitzadors originals), italians i alemanys, els quals es van establir a les àrees properes a Puebla de Zaragoza, i a Chipilo, per exemple, encara es parla el vènet, una llengua italiana. Encara que té un nombre considerable de parlants, aquesta llengua no és considerada com a llengua minoritària per les autoritats governamentals.

## Divisió administrativa

L'estat de Puebla està dividit en set regions socioeconòmiques i 217 municipis. És el cinquè estat més poblat de Mèxic amb més de 5.000.000 habitants. La Sierra Nevada travessa l'estat de manera que hi ha 3 volcans a Puebla: Popocatépetl, Iztaccíhuatl i el Pic d'Orizaba, el més alt de Mèxic. Aquestes volcans i les regions que els envolten han estat declarades parcs nacionals i ecològics.

## Referències

* ↑ «Estat de Puebla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Moto Club Francolí

El Moto Club Francolí és una entitat esportiva catalana dedicada al motociclisme que fou fundada a l'Espluga de Francolí, Conca de Barberà, el 1980. Inicialment organitzà els Dos Dies Internacionals de Tot Terreny, puntuables per al Campionat d'Europa d'enduro. També ha organitzat una prova del Campionat de Catalunya d'enduro i una altra de trial per a nens. El 2012 tenia uns 200 socis i les instal·lacions Motopark, un circuit de 23 hectàrees homologat per la Federació Catalana de Motociclisme que acull diferents recorreguts per a les especialitats d'enduro, trial, motocròs i quads. Els seus pilots més destacats han aconseguit una vintena de títols estatals, catalans i provincials, sobretot en enduro i en raids.

## Referències

* ↑ «Moto Club Francolí». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial
# Pressió de dissolució

La pressió de dissolució o pressió de solució en la geologia estructural i la diagènesi, és un mecanisme de deformació que implica la dissolució de minerals dins un fluid porós aquòs. És un exemple de transferència de massa difusiva.
El procés cinètic detallat el va descriure Rutter, i s'ha usat en moltes aplicacions en les ciències de la Terra.

## Aparició

Les proves de pressió de dissolució s'han descrit en roques sedimentàries que només han estat afectades per la compactació geològica. l'exemple més comú són els plans de divisió (beds) paral·lels de l'estilolita desenvolupada en roca carbonatada. Aquest procés també es creu que és important en l'exfoliació.

## Referències

* ↑ Rutter, E.H. «Pressure solution in nature, theory and experiment.». Journal of the Geological Society, London, vol. 140, 5, 1983, pàg. 725–740. [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ Rutter, E. H. «The kinetics of rock deformation by pressure solution». Phil. Trans. R. Soc. Lond. A., vol. 283, 1976, pàg. 203-219. JSTOR: 74639 [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ Yang, X. S. «Pressure solution in sedimentary basins: effect of temperature gradient». Earth Planet. Sci. Lett., vol. 176, 2000, pàg. 233–243 [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ Railsback, L.B.; Andrews L.M. «Tectonic stylolites in the ‘undeformed' Cumberland Plateau of Southern Tennessee». Journal of Structural Geology, vol. 17, 1995, pàg. 911–915. DOI: 10.1016/0191-8141(94)00127-L [Consulta: 24 novembre 2010].