OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Pedrerol Alonso

Josep Pedrerol Alonso (Barcelona, 10 de setembre de 1965) és un periodista esportiu català.
Llicenciat en Ciències de la Informació, inicia els seus primers passos en diverses emissores locals de ràdio abans d'anar a parar a Ràdio Barcelona de la Cadena SER amb 19 anys. Després de treballar en els serveis informatius, dirigeix i presenta el programa Area de gol i Carrusel Catalunya en aquesta emissora, a més d'intervenir a Carrusel Deportivo a nivell estatal.
Amb l'estrena de Canal Plus s'incorpora a la redacció d'esports a Madrid i participa en les retransmissions dels partits de futbol realitzant entrevistes. Durant vuit anys presenta El Día Antes i El día después, els programes estrella del canal de pagament, al costat de Michael Robinson.
Des de març de 2003 fa compatible la seva labor a Canal Plus amb el programa esportiu En La Banda al costat de Joaquín Ramos Marcos. L'any 2004 decideix abandonar Canal Plus, on havia passat 14 anys.
Josep Pedrerol va treballar des del 5 de setembre de 2004 a Punto Radio on presentava, al costat de Joaquín Ramos Marcos, El Mirador del deporte cada nit a les dotze de la nit i on, des de la temporada 2005/2006, va conduir a més La liga viva. Durant la temporada 07/08 va presentar al costat d'Hugo Gatti el programa de resums dels partits de lliga Club de futbol a TVE2.
El setembre de 2008 va iniciar una nova etapa, en la qual va abandonar els espais radiofònics que presentava a Punto Radio, a més del fet que en la presentació de Club de fútbol en TVE2 va ser substituït per Marcos López. Va presentar a Intereconomía TV Punto Pelota a la mitjanit, un programa de debat esportiu on participen diversos convidats i periodistes capdavanter de la franja nocturna de la TDT. Al novembre de 2009 va ser nomenat Director General d'Esports del Grupo Intereconomía, càrrec que compatibilitzarà amb el seu programa estrella nocturn de la cadena de Julio Ariza, de la que fou acomiadat a finals de 2013 i el presentador i molts dels seus col·laboradors van anar a Atresmedia, on dirigeix i presenta el programa l'informatiu d'esports a La Sexta "Jugones". Això també ho compagina amb el programa "El chiringuito de Jugones un programa de caràcter esportiu on es fan debats sobre les últimes notícies dels equips de futbol.
En una entrevista l'any 2016, Pedrerol es va posicionar per primer cop a favor d'un equip de futbol. Encara que sempre s'havia especulat amb una certa simpatia cap al Reial Madrid, el presentador de Jugones i d'El Chiringuito de Jugones va declarar que és aficionat del Futbol Club Barcelona.

## Referències

* ↑ «Intereconomía despide a Pedrerol como director y presentador de 'Punto Pelota'» (en castellà). Gol, 04-12-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 maig 2015].
* ↑ «Mediaset 'compra' a las estrellas de 'El Chiringuito' de Pedrerol» (en castellà). Gol, 12-12-2014. Arxivat de l'original el 2017-05-02. [Consulta: 3 maig 2015].
# Dispholidus typus

La bumslang (Dispholidus typus) és una espècies serp verinosa de la família Colubridae àmpliament distribuïda per Àfrica subsahariana
És de mida és relativament petita, entre 1 a 1,50 metres de longitud. Té diferents fases de colors segons les zones. Els mascles són més colorits que les femelles i la característica comuna és que posseeixen l'ull més gran de totes les serps, que a més és d'un color verd brillant i molt cridaner en els exemplars joves.
És una serp dòcil, tímida i fuig fàcilment però quan és provocada ataca mossegant amb força, amb tota la boca oberta, ja que els ullals verinosos estan en la part posterior del maxil·lar superior.

## Referències

* ↑ «bumslang - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 28 abril 2022].
* ↑ Reptile Database
# Bettlach (Solothurn)

Bettlach (en francès Bâche) és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), situat al districte de Lebern.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ Bettlach (Solothurn) en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Leopoldov

Leopoldov és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1664.

## Ciutats agermanades

* Fertőszentmiklós, Hongria
* Kuřim, República Txeca
# Estació de Joanic

Mapa Metro Línia 4 :
Joanic (antigament anomenada Plaza Joanich) és una estació de la L4 del Metro de Barcelona situada sota el carrer Pi i Margall al districte de Gràcia de Barcelona.
L'estació va entrar en servei el 5 de febrer de 1973 com a capçalera del primer tram de la Línia IV entre Joanic i Jaume I, amb el nom de Joanich fins que el 1982 amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Trinitat Nova | Alfons X | | Verdaguer | La Pau |

## Accessos

* Carrer Pi i Margall
* Carrer Escorial

## Projectes

El "Pacte nacional per a les infraestructures" i el Pla Director d'Infraestructures 2009-2018 de l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM) preveia l'ampliació de la línia 8 del metro de Barcelona fins al Parc del Besòs passant per aquesta estació. Tanmateix, aquest enllaç no es va arribar a produir.

## Referències

* ↑ «Nuevas lineas de «Metro» con una longitud total de cuatro kilometros» (en castellà). La Vanguardia, 06-02-1973. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ PDI 2009-2018, pàg. 167.
* ↑ «Perllongament de la línia Llobregat-Anoia dels FGC. TRAM: Plaça Espanya-Francesc Macià-Glòries-Besòs. Estudi de demanda» (PDF). Generalitat de Catalunya, 01-03-2004. [Consulta: 24 agost 2011].

## Vegeu també

* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Marcos António da Fonseca Portugal

Marcos António da Fonseca Portugal (Lisboa, 24 de març del 1762 – Rio de Janeiro, 7 de febrer del 1830) va ser un músic i compositor portuguès.
Estudià al Seminari del Patriarca de Lisboa amb João de Sousa Carvalho, on als 14 anys ja compongué la seva primera obra, un miserere. Treballà com a organista i compositor de la Seu Patriarcal i va ser Mestre del "Teatre do Salitre" de Lisboa. El 1792 marxà a Nàpols a completar estudis; visqué a Itàlia fins al 1800 (on hom li traduí el nom en Marco Portogallo) i en aquest període estrenà 21 òperes que va fer per a diversos teatres. Establert de nou a Portugal ja famós per l'èxit de les seves opere buffe, va ser el mestre del Teatro Nacional de São Carlos i director del Seminari. Continuà escrivint òperes "serioses" i música sacra. Per causa de les guerres napoleòniques, i reclamat pel Príncep Regent perquè ensenyés música als seus fills, hagué de marxar al Brasil el 1811. Allí hi fou Mestre de la Capella Reial i director del teatre São João. Compongué música religiosa i, especialment, òperes com La confusione della somiglianza, La morte de Semiramide (1801), Lo spazzacamino principe (1794) i altres. A la Biblioteca Nacional de Portugal es conserva una gran quantitat de peces seves.

## Obres

* Le Confusioni della somiglianza, o siano I due gobbi : dramma giocoso, òpera (1793, estrenada a Barcelona el 1794)
* La morte de Semiramide (1801), òpera
* Sonata e variacoens, sonata per a instruments de teclat
* Lo spazzacamino principe (1794), òpera
* Você trata amor em brinco, cançó, enregistrada per l'orquestra i cor Vox Brasiliensis en el DC História da música brasileira. Perído colonial II (Brasil: Gravadora ElDorado, 1991 ref. 946138)
* Vuo cantar d'una certa contessa, duet vocal amb baix continu

## Notes

* ↑ http://www.bn.pt

## Enllaços externs

* http://www.naxos.com/composerinfo/Marcos_Antonio_Portugal/22785.htm Arxivat 2009-08-08 a Wayback Machine. (anglès)
* http://davidcranmer2009.tripod.com/MarcosPortugal.htm
* http://lanic.utexas.edu/project/etext/llilas/cpa/spring05/missa/marques.pdf
* http://www.marcosportugal.com/en/
* «Marcos António da Fonseca Portugal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Menhir del Coll de la Perxa

El Menhir del Coll de la Perxa, o de la Font del Sastre, és un menhir del terme comunal d'Eina, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situat a 1.613,9 m alt al nord-oest del terme d'Eina, relativament al sud del Coll de la Perxa, a prop al nord-nord-est del poble d'Eina, a tocar de la carretera D - 29, entre les partides de la Font del Sastre i dels Tallats.
El nom de Menhir del Coll de la Perxa és per la seva localització geogràfica, relativament a prop al sud del Coll de la Perxa.

## Referències

* ↑ El Menhir del Coll de la Perxa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «54 - Eina». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mañé, Antoni; Vidal, Lluís; Vila, Carme. Guia dels monuments megalítics de la Cerdanya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya. Prehistòria i arqueologia). ISBN 84-8415-829-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eina». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Aleksander Čeferin

Aleksander Čeferin (Ljubljana, 13 d'octubre de 1967) és un advocat i dirigent esportiu eslovè. És l'actual president de la UEFA, l'organisme internacional rector del futbol europeu. Anteriorment havia estat president de l'Associació de Futbol d'Eslovènia, des de 2011 fins a 2016.

## Biografia

Čeferin va néixer el 1967 a Ljubljana (Eslovènia, aleshores membre de Iugoslàvia) al si d'una família d'advocats de Grosuplje. Després de graduar-se en Dret a la Universitat de Ljubljana, va començar a treballar al bufet familiar. Després de la independència d'Eslovènia, el grup Čeferin es va especialitzar en la representació d'atletes i clubs esportius professionals. Quan el seu pare va decidir retirar-se, tant Aleksander com el seu germà Rok van passar a ser-ne els directors.
La seva primera experiència a la gerència esportiva va ser el 2005, com a assessor de l'equip de futbol sala de Litija. L'any següent va passar a formar part de la junta directiva del NK Olimpija Ljubljana, una refundació de l'equip eslovè del mateix nom, que va encadenar cinc ascensos consecutius, fins a debutar a la Primera divisió de la lliga d'Eslovènia, la temporada 2009-10.
El 2011, Čeferin va ser nomenat president de l'Federació Eslovena de Futbol. Aquest mateix any va començar a exercir funcions al Comitè Legal de la UEFA, del que arribaria a ser segon vicepresident.
El 14 de setembre de 2016, Čeferin va ser escollit president de la UEFA, després de vèncer el neerlandès Michael van Praag per 42 vots a 13. La seva elecció va ser interpretada com un símbol de renovació dins de l'organisme, després que el seu predecessor Michel Platini fos apartat del càrrec pel Comitè d'Ètica.

## Referències

* ↑ «Aleksander Ceferin, elegido nuevo presidente de la UEFA», 14-09-2016. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Čeferin elected as UEFA President» (en anglès), 14-09-2016. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Čeferin Law Firm» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-08-12. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Así es Aleksander Ceferin, el nuevo presidente de la UEFA», 14-09-2016. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Estat de San Luis Potosí

San Luis Potosí és un dels 31 estats de Mèxic. Està localitzat a la regió centre-nord del país. Limita al nord amb Nuevo León, al nord-est amb Tamaulipas, a l'est amb l'Estat de Veracruz, al sud-est amb Hidalgo, al sud amb l'estat de Querétaro i l'Estat de Guanajuato, al sud-oest amb l'Estat d'Aguascalientes, i a l'oest amb l'Estat de Zacatecas i Jalisco.
Es divideix en 58 municipis. A més de la capital, altres municipis importants són Matehuala, Tamasopo, Río Verde, Tamuín, Ciudad Valles, Tamazunchale, Cerro de San Pedro, Vanegas, Ciudad del Maíz, San Vicente Tancuayalab, i Charcas.
L'estat té jaciments miners d'or i plata, i per això, la capital va ser anomenada "Potosí", com la ciutat minera boliviana. San Luis era el sant patró d'un dels descobridors de les mines que s'hi troben.

## Referències

* ↑ «Mapas. Fisiográficos». Arxivat de l'original el 2021-01-07. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Síntesis de Información geográfica del estado de San Luis» (en castellà).
# Leos

Leos ( Λεώς) fou un dels herois epònims de les tribus àtiques, i el seu nom correspon a la tribu Leòntida. Era, suposadament, fill d'Orfeu. Va tenir un fill, Cliant, i tres filles.
Quan Atenes patia una plaga de fam, va oferir espontàniament les seves filles encara verges, com a víctimes expiatòries, a l'exigir l'oracle de Delfos el sacrifici d'éssers humans, per fer tornar l'abundància de les collites. Les joves després foren honorades pels atenencs que van erigir el Leocorion (derivat de Λεὼς i κόραι), un santuari al barri del Ceràmic. Elià anomena a aquestes filles amb el nom de Praxitea (segons Foci Fasitea), Teope i Eubula.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 318. ISBN 9788496061972.
# Església parroquial de Sant Vicent Ferrer (Cortes d'Arenós)

L'església parroquial de Sant Vicent Ferrer, localitzada en la pedania de Sant Vicent de Pedrafita, en el municipi de Cortes d'Arenós, a la comarca de l'Alt Millars és un lloc de culte catalogat com Bé de rellevància local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi identificatiu: 12.08.048-006.
Pertany a l'arxiprestat 14, conegut com de Sant Vicent Ferrer, amb seu a Llucena, del Bisbat de Sogorb-Castelló.

## Descripció històrica i artística

L'actual temple és producte de successives reformes, ampliacions i noves construccions que es van ser fent en Sant Vicent de Piedrahita, des que en la primera meitat del segle xvii s'aixequés la primera ermita sota l'advocació de Sant Vicent.
Gràcies a llegats de diversos veïns del lloc, s'anava aconseguint diners per a la realització de les obres necessàries tant per a la construcció de l'ermita com para el seu manteniment i culte. Això, unit a l'augment de la població que el lloc va experimentar durant el segle xviii, va fer necessari passar d'una ermita a la construcció d'una església, en l'últim terç del segle xviii, que avui dia encara es conserva. De fet, existeix documentació que testifica que el temple va començar a edificar-se al voltant de 1770, beneint-se el presbiteri i el creuer d'aquesta església el 27 d'abril de 1778. La benedicció de la nau i les capelles d'aquesta mateixa església es va realitzar el 27 de novembre de 1781. Els primers porxos de l'església daten de 1794. També es van realitzar, entre 1795 i 1796, els retaules de Sant Vicent, San Miguel i la Verge del Remei, realitzats per Christòfol Maurat. També es va realitzar, en el mateix any (a costa de les almoines dels pagesos) el retaule de Sant Antoni. Per la seva banda, el rector de la parròquia, Leandro Nebot, va pagar el retaule de Sant Leandro. A més es van fer les noves portes de les sagristies. Més tard es col·loquen en els retaules, en els llocs condicionats per a això, les imatges dels sants als quals estaven dedicats.
Per la seva banda, l'espadanya de l'ermita/església, rep la seva campana en 1795. A més el seu interior es decora i rep més imatges, gràcies entre altres coses a regals i donacions dels mateixos residents en la població, destaca per exemple el cas de la imatge de Nostra Senyora del Remei que va ser un present d'un matrimoni del lloc i que va tenir lloc a l'agost de 1796. D'aquesta manera, es va aconseguir culminar les obres decoratives en 1802, destacant a més la presència de diverses pintures murals, daurats…

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* ↑ http://www.obsegorbecastellon.es/parroquias/PaginaParroquia.php?idparroquia=82 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* 1 2 3 «HISTORIA SAN VICENTE DE PIEDRAHITA | Ayuntamiento de Cortes de Arenoso». Arxivat de l'original el 2021-06-12. [Consulta: 12 juny 2021].
* ↑ Quinque libri, VII, libro de finados f.45 Archivo parroquial Cortes de Arenoso
# Marc Cepari

Marc Cepari (en llatí Marcus Caeparius) va ser un cavaller de Tarracina, que va participar en la conspiració de Catilina. Va preparar la rebel·lió als pastors de la Pulla i estava a punt de sortir de Roma amb aquest propòsit quan els conspiradors van ser detinguts per Ciceró. Va escapar de la ciutat però durant la fugida el van detenir, i va ser retornat a Roma sota custòdia de Gneu Terenci. Fou executat poc després junt amb altres conspiradors al Tullianum l'any 63 aC.

## Referències

* ↑ Sal·lusti. Coniuratio Catilinae XLVI,47,55
* ↑ Ciceró. In L.Catilinam III,6
# Menhir de la Murtra (Santa Cristina d'Aro)

El Menhir de la Murtra és un monument megalític de granit situat al poble de Romanyà de la Selva, entitat del municipi de Santa Cristina d'Aro, dins del massís de les Gavarres. Es troba a prop de la Cova d'en Daina i no s'ha de confondre amb el Menhir de la Murtra de Sant Climent Sescebes.
És de “2 '35 m. d'alt, més uns 0' 70 m. que són enfonsats. D' ample amida 0'70 m. i 0'56 m de grossor” i es pot datar del 4.500 BP (abans del present).
El menhir estava tirat a terra i el van aixecar el 1952 i “assentar a uns 5 metres a l'Oest del lloc on es trobava, per assegurar així la seva estabilitat”.

## Referències

* 1 2 Sala i Plana. Estudi i recopilació de tots els menhirs de les comarques Gironines., p.23.

## Bibliografia

* Sala i Plana, Joan: Estudi i recopilació de tots els menhirs de les comarques Gironines. Annals del Patronat d'Estudis Històrics d'Olot i Comarca, nº 1, 1977 pàginas 213 – 268.
* Tarrús, Josep: Els monuments megalítics. Girona: Diputació de Girona, 1992
# Aleksander Ścibor-Rylski

Aleksander Ścibor-Rylski (Grudziądz, 16 de març de 1928 - Varsòvia, 3 d'abril de 1983) va ser un guionista i director de cinema polonès.

## Biografia

Va viure a la Polònia ocupada pels nazis. Durant la Segona Guerra Mundial fou un soldat de l'Armia Krajowa i va formar part de l'organització escolta clandestina Szare Szeregi. El 1944 va participar en la insurrecció de Varsòvia.
Després de la guerra, va estudiar polonística a la Universitat de Varsòvia, on es va llicenciar el 1951. Ja el 1946, als divuit anys, va publicar unes primeres obres literàries. La seva novel·la Węgiel (Carbó, 1950) ha estat traduïda a diversos llengües. Tot i això, va treballar principalment com a guionista. De 1955 a 1965 va ser el responsable del grup artístic de cinema Rytm, i de 1972 a 1978 del grup Pryzmat.
Les seves tres col·laboracions amb Andrzej Wajda (Legionaris, 1965; Człowiek z marmuru, 1976; Człowiek z żelaza, 1981) van rebre una atenció internacional especial; les tres pel·lícules van competir per a la Palma d'Or de Canes, que finalment va guanyar la tercera (l'última pel·lícula de Ścibor-Rylski).
Una novel·la publicada pòstumament Pierścionek z końskiego włosia va ser duta al cinema el 1992 per Andrzej Wajda (Pierścionek z orłem w koronie)

## Filmografia

* Człowiek z żelaza – guió (1981)
* Lalka (serial) – guió (1977)
* Człowiek z marmuru – guió (1976)
* Dagny – guió (1976)
* S.O.S. (sèrie de televisió) – guió (1974)
* Gniazdo – guió (1974)
* Agent nr 1 – guió (1971)
* Seksolatki – guió (1971)
* Trąd – guió (1971)
* Złote Koło – guió (1971)
* Południk zero – guió (1970)
* Sąsiedzi – direcció, guió (1969)
* Wilcze echa – direcció, guió (1968)
* Morderca zostawia ślad – direcció, guió (1967)
* Popioły – guió (1965)
* Jutro Meksyk – direcció, guió (1965)
* Późne popołudnie – direcció, guió (1964)
* Ich dzień powszedni – direcció, guió (1964)
* Czarne skrzydła – guió (1962)
* Dom bez okien – guió (1962)
* Dotknięcie nocy – guió (1961)
* Rok pierwszy – guió (1960)
* Ostatni strzał – guió (1959)
* Pigułki dla Aurelii – guió (1958)
* Cień – guió (1956)

## Referències

* ↑ «Aleksander Ścibor-Rylski». Film Polski. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ Powstańcze Biogramy – Aleksander Ścibor-Rylski
* ↑ Fitxa a FilmPolski.pl
# Expectorant

Un expectorant (del llatí: expectorāre que significa ex, fora de, i pectus-ŏris que significa: pit). és aquella substància, fàrmac o medicament que provoquen un augment de l'expectoració per liqüefacció de la secreció bronquial (secretolítics) o per estimulació dels fenòmens de transport de la mucosa bronquial. En qualsevol cas, aquestes substàncies ajuden a expulsar les secrecions dels bronquis produïdes per malalties de l'aparell respiratori com la bronquitis o l'asma i que sovint cursen amb tos.

## Expectorant vegetals

Hi ha molt expectorant d'origen vegetal i entre ells cal destacar:
* Myroxylon toluifera
* Hyssopus officinalis
* Cetraria islandica
* Lobelia inflata
* Polygala senega
* Glycyrrhiza glabra
* Sambucus nigra
* Symphytum officinale
* Tussilago farfara
* Thymus vulgaris
# Estació de trens de Dudelange-Centre

L'Estació de trens de Dudelange-Centre (en luxemburguès: Gare Diddeleng-Zenter; en francès: Gare de Dudelange-Centre, en alemany: Bahnhof Dudelingen-Zentrum) és l'estació de trens del centre de Dudelange i al sud de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 60 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb les Terres Roges al sud del país. És la tercera estació de la branca a la ciutat francesa de Volmerange-les Mines. Dudelange-Centre és una de les quatre estacions ferroviaries que té la ciutat.

## Servei

Dudelange-Ville rep els serveis ferroviaris pels trens de Regionalbahn (RB) i Regional Express (RE) amb relació a la línia 60 CFL entre Ciutat de Luxemburg - Bettembourg -Volmerange-les-Mines.

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 22 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Dudelange-Centre Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Dudelange-Centre
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Dudelange-Ville | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 60a | | Dudelange-Usines | Volmerange-les-Mines |
| Bettembourg | Dudelange-Ville | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60a | | Dudelange-Usines | Volmerange-les-Mines |
# Bassa i safareig de la Calvaria

La Bassa i safareig de la Calvaria és una obra de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Bassa formada per pilars i lloses, situada dins de la lliça de la casa i destinada a regar l'antiga horta. El mur està format per lloses 6x4 sostingudes per pilars. Cada llosa mesura uns dos metres per un metre d'alçada. És de pedra grisosa ben treballada. El safareig està format per grans lloses de pedra que amiden 5x3 metres i actualment s'ha dividit i s'hi ha posat un dipòsit al mig. Piques formades per grans lloses de pedra amb reguerons per escórrer l'aigua. L'estat de conservació és bo.

## Història

Aquest conjunt de peces destinades a contenir aigua són una mostra dels atuells que per diverses funcions tenien les antigues cases pairals i la Clavaria, masia de la qual tenim notícia des del segle xii, les ha sabut conservar i algunes d'elles encara desenvolupen les antigues funcions.

## Referències

* 1 2 «Bassa i safareig de la Calvaria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2017].