OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Escofet i Cairó

Carles Escofet i Cairó (Badalona, 1866—Sant Feliu de Pallerols, 1924) fou un metge català.

## Biografia

Nascut en una nissaga de metges i cirurgians, fill de Ferran Escofet i Caixàs i net d'Antoni Escofet. Llicenciat en Medicina el 1894 per la Universitat de Barcelona. El mateix any es casà i establí consulta al carrer de Mar, 62, de Badalona. En els anys successius, l'Ajuntament de Badalona, presidit per Pere Folch, el designà metge de tribunals i del servei d'urgències (1895); metge d'urgències a les famílies de la Guàrdia Civil (1896); i metge cirurgià de la Casa de Socors (1897) —càrrec del que cessà un any més tard—, a més de ser nomenat metge cirurgià interí del Patronat del Llegat de Vicenç de Roca i Pi.
El 12 d'octubre de 1899 fou escollit regidor de la ciutat, càrrec al qual renuncià el 1903, quan va assumir el de Metge Municipal de Beneficència, i un any més tard, vocal metge de la Junta Municipal. Paral·lelament, la companyia d'assegurances New York Life Insurance el contractà com a metge reconeixedor de Badalona, mentre que el 1905 sol·licità ingressar al Montepio de Médicos Titulares de España. El 1908 fou representant a l'Assemblea de Madrid per part del Govern Civil de Barcelona l'elegí, com a representant dels metges titulars d'Espanya, i del Col·legi de Metges de Barcelona.
El 1910 fundà amb nou metges més el Cos Mèdic de Badalona, entitat que constituïa els dispensaris municipals per donar assistència als malalts pobres i víctimes d'accidents, especialment els derivats de les condicions laborals. En fou el president fins a la seva mort. El nou centre disposà d'un servei permanent de guàrdies diürnes i nocturnes. A més, s'assistí als pacients a domicili de franc. El 1912 ingressà a la recent creada Acadèmia Científica del Círcol Catòlic de Badalona, on va ser vicepresident. Allà aprovaren els estatuts per crear la Lliga d'Higiene Escolar de Badalona, una comissió de la qual fou secretari. El 1913 fou ponent del Primer Congrés de Metges de Llengua Catalana que se celebrà a Barcelona. Poc abans, el 4 de desembre de 1912, la Creu Roja el nomenà director de l'ambulància de la Comissió de Badalona.
Va morir de forma sobtada el 1924, als 57 anys, a l'Hostal del Santuari de la Mare de Déu de la Salut de Sant Feliu de Pallerols. El seu cos fou traslladat i enterrat al Cementiri del Sant Crist de Badalona.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carles Escofet i Cairó». Galeria de Metges Catalans. Col·legi de Metges de Barcelona. [Consulta: 21 gener 2019].
# Cantó de Vitry-sur-Seine-2

El cantó de Vitry-sur-Seine-2 és un cantó francès del departament de la Val-de-Marne, al districte de Créteil. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Vitry-sur-Seine (en part)

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-171 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-de-Marne
# Cantó de Vitry-sur-Seine-Nord

El cantó de Vitry-sur-Seine-Nord és un antic cantó francès del departament de Val-de-Marne, que estava situat al districte de Créteil. Comptava amb part del municipi de Vitry-sur-Seine.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Vitry-sur-Seine-1 i el cantó de Vitry-sur-Seine-2.

## Municipis

* Vitry-sur-Seine (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-2008 | Eliane Hulot | PCF |
| 2008- | Pierre Bell'Lloch | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 24.501 | 26.238 | 25.634 | 24.630 | 26.382 | 24.986 | 30.888 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Castell de Palol d'Onyar

El Castell de Palol d'Onyar és un castell al poble de Palol d'Onyar, situat al Gironès. És una obra declarada bé cultural d'interès nacional. El castell té adossada l'església de Sant Sadurní.

## Descripció

Casal que manté l'estructura de castell malgrat haver estat molt modificat. Per un portal adovellat s'accedeix a l'antic pati d'armes que comunica amb els estatges de la casa i la capella. El conjunt, situat sobre un turó, té els murs dels costats nord i oest atalussats; el mur nord presenta diverses espitlleres. El parament de maçoneria ha estat arrebossat i les obertures tenen emmarcaments de pedra ben escairada.

## Història

Casa fortificada, documentada per primera vegada al 1279. El 1350 el castell fou donat per Dalmau de Palol a la seva filla Sibil·la. Es creu que fou acabat durant el segle xiii o XIV, i està documentat del segle XIV. Al segle xiv era propietat de la família de Palol. Quan es va convertir en parròquia, els senyors van conservar el dret sobre la capella però es va obrir una porta lateral que comunica amb l'exterior.

## Galeria d'imatges

* Placa amb el número de l'edifici i el nom de la població en castellà (Palol de Oñar)
* Vista del campanar de l'església de Sant Sadurní, adossada al castell

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Palol d'Onyar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Castell de Palol d'Onyar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Ballo, Ricard. «Castell de Palol – Quart / Gironès». Catalunya medieval.
# Castell d'Arnedo

El castell d'Arnedo és una fortificació localitzada a la ciutat d'Arnedo (La Rioja). Domina la ciutat i el curs del riu Cidacos. Les primeres construccions defensives que es van construir en el pujol on avui dia es troba el castell es remunten a l'època romana. Després de la invasió àrab, aquests la van reconstruir —es creu que la data de construcció va ser el segle IX— sobre les restes anteriors una nova fortalesa defensiva. Durant l'Edat Mitjana va ser el castell més important de la regió i va passar de mans àrabs a cristianes i viceversa en diverses ocasions durant la Reconquesta.

## Referències

* ↑ Fernández de Bobadilla, 1949, p. 49-50.
* ↑ Saénz Rodríguez, 1994, p. 16.
* ↑ Fernández de Bobadilla, 1949, p. 53-54.
* 1 2 Saénz Rodríguez, 1994, p. 16-17.
* 1 2 Calatayud Fernández, 1990, p. 71.
* ↑ Saénz Rodríguez, 1994, p. 17.
* ↑ Fernández de Bobadilla, 1949, p. 54-55.

## Bibliografia

* Fernández de Bobadilla, Fernando «Apuntes para la historia del castillo de Arnedo». Berceo, 10, 1949, pàg. 45-60 [Consulta: 20 febrer 2013].
* Calatayud Fernández, Elena «Castillo de Quel». Brocar: Cuadernos de investigación histórica, 16, 1990, pàg. 71-84. ISSN: 1885-8309 [Consulta: 20 febrer 2013].
* Sáenz Rodríguez, Minerva «Configuración urbana del casco antiguo de la ciudad de Arnedo». Historia del arte en La Rioja Baja, ámbito y vínculos artísticos : La Rioja, 8, 9 y 10 de octubre de 1993: IV Jornadas de Arte Riojano (Recoge los contenidos presentados a: Jornadas de Arte Riojano (4. 1993. Alfaro)), 1994, pàg. 15-30 [Consulta: 20 febrer 2013].
# Cauroir

Cauroir és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 544 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 460 | 519 | 558 | 598 | 663 | 673 | 709 | 711 | 684 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 670 | 670 | 677 | 708 | 712 | 684 | 681 | 683 | 685 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 696 | 720 | 643 | 613 | 605 | 530 | 645 | 486 | 447 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 502 | 580 | 629 | 637 | 563 | 515 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marie-Claude Goubet | PS |
| 2008- | Richard Colau | |
# Caus

Caus (en francès Caux) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
Viccionari
# Cerfull bord

El cerfull bord o julivertassa (Anthriscus sylvestris), és una espècie de planta amb flors de la família de les apiàcies que prolifera en prats dalladors, obagues, herbassars megafòrbics i ruderals, freqüent als Països Catalans.
Addicionalment pot rebre els noms de cerfull salvatge i julivert. També s'han recollit la variant lingüística givert.

## Descripció

Planta robusta i perenne de 0,5-1,5 m d'alt; fulles tripinnades de lòbuls dividits pinnadament. Umbel·la de 4-15 amb radis primaris sense bràctees; molts radis secundaris amb bractèoles ovatolanceolades. Flors blanques de 3,5-4 mm; fruit ovoide-oblong de 7- 10 mm. Floreix de maig a juliol als Països Catalans.

## Referències

* 1 2 «Anthriscus sylvestris». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Anthriscus sylvestris» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ Bolòs i Vigo, Flora dels Països Catalans
# Cergy

Cergy és un municipi francès, situat al departament de Val-d'Oise i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 54.781 habitants.
Forma part del cantó de Cergy-1 i del de Cergy-2, del districte de Pontoise i de la Comunitat d'aglomeració de Cergy-Pontoise.
# Cerfontaine

«Cerfontaine» té aquests significats:
* Cerfontaine, un municipi a la regió de Valònia, a Bèlgica
* Cerfontaine, un municipi a la regió de Nord – Pas-de-Calais, a França
# Castell de Wiltz

El Castell de Wiltz (en luxemburguès: Schlass Wolz; en francès: Château de Wiltz) situat en el poble de Wiltz al nord de Luxemburg, data de 1573. És conegut sobretot per albergar un festival anual de música.

## Història

Al segle xiii, els senyors de Wiltz van construir un castell sobre un promontori rocós, iniciant el desenvolupament de la ciutat de Wiltz. El 1388, els francesos van atacar la ciutat i van cremar el castell que aviat va ser reparat. El 1453, Wiltz va ser novament atacada, aquesta vegada per les tropes de Felip III de Borgonya. Sota el comte Joan VI de Wiltz, es va iniciar la construcció de l'actual castell el 1631. Després dels retards causats per la Guerra dels Trenta Anys, l'edifici principal es va acabar prop de 1720. L'antiga capella el 1722 i l'escalinata fins als jardins es va completar el 1727. Els locals del castell van ser adquirits per l'Estat de Luxemburg el 1951 per al seu ús com a residència d'ancians.

## Festival de música

Des de 1953, el castell de Wiltz ha estat la seu d'un festival de música internacional que atreu artistes i orquestres de renom internacional. No solament la música clàssica, sinó també el jazz i el rock estan inclosos al festival que té una durada de tres setmanes des de finals de juny fins a mitjan juliol. A partir de l'any 1991, es va instal·lar un sostre desmuntable, per donar refugi als centenars d'espectadors que d'un altre mode podrien ser molestats pel possible mal temps.

## Museus

Des de 1999, les estables del castell han allotjat el Museu Nacional d'elaboració de cervesa (Musée National d'Art Brassicole). El museu recorre la història de la producció de cervesa als últims 6.000 anys, especialment els desenvolupaments més recents a Luxemburg.
Un altre petit museu (Musée de la Tannerie) presenta la història de la indústria del cuir a Wiltz que data de 1644. El 1887, la ciutat tenia 28 empreses d'adoberia. Els dos més grans productors van tancar el 1953 i el 1961.

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg

## Referències

* ↑ «Le Château de Wiltz» (en francès). Syndicat d'Initiative et de Tourisme de Wiltz. Arxivat de l'original el 2011-04-14. [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ «Wiltz: The castle» (en francès). Association des châteaux luxembourgeois. Arxivat de l'original el 2011-09-04. [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ «The festival of Wiltz» (en anglès). web del festival. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ «Musée National d'Art Brassicole» (en francès). Syndicat d'Initiative Wiltz. [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ «Musée de la Tannerie» (en francès). Syndicat d'Initiative Wiltz.
# Chaiyya Chaiyya

"Chaiyya Chaiyya" (en hindi छैंय्या छैंय्या, literalment 'Ombra ombra'; la versió en tàmil es transcriu Thaiyya Thaiyya) és una cançó de la pel·lícula índia Dil Se.. dirigida per Mani Ratnam el 1998. Si bé moltes cançons dels films populars indis obtenen un gran èxit en aquest país, "Chaiyya Chaiyya" ha esdevingut una de les més conegudes, sovint inevitable en festes i celebracions (per exemple, la cançó va ser utilitzada durant la cerimònia d'inauguració dels Jocs de la Commonwealth del 2010 celebrada a l'estadi Jawaharlal Nehru de Nova Delhi).
Va ser composta per A. R. Rahman, amb lletra de Gulzar i cantada per Sukhwinder Singh i Sapna Awasthi. La cançó i el vídeo musical que l'acompanya van fer sensació (en part perquè va ser filmat sobre un tren en moviment) i van obtenir nombrosos premis a la sortida de la pel·lícula, entre d'altres els Filmfare Awards a la millor lletra, al millor cantant de playback i a la millor coreografia (Rahman va obtenir el de la millor banda sonora en conjunt).
El 2003, la BBC va realitzar una enquesta internacional per a triar les deu cançons més populars de tots els temps. Van seleccionar-se al voltant de 7.000 cançons d'arreu del món i, segons la BBC, la gent (de 155 països) van escollir "Chaiyya Chaiyya" en novè lloc.

## Música

"Chaiyya Chaiyya" està inspirada d'una cançó sufí anomenada Thaiyya Thaiyya amb lletra original del poeta Bulleh Shah. Rahman feia recerques per a la seva banda sonora i buscava una cançó devocional panjabí; va ser l'intèrpret Sukhwinder Singh qui li va suggerir d'utilitzar-la, i Gulzar va adaptar-ne la lletra i el títol.
La cançó també ha seduït l'Occident: s'interpreta en l'espectacle Bombay Dreams i apareix en la seqüència d'obertura de la pel·lícula Inside Man, de Spike Lee, així que en remix al final. També se la sent en l'episodi pilot de la sèrie americana Smith i en un dels episodis de CSI: Miami. El mes de maig del 2015, un vídeo nord-americà de YouTube que barreja "Chaiyya Chaiyya" amb "Don't Stop" de Michael Jackson obté un ressò viral (Chaiyya Chaiyya / Don't Stop MASHUP!! - INDIA EDITION ft Sam Tsui, Shankar Tucker, Vidya).

## Imatges

La coreografia, de Farah Khan, es va completar en quatre dies i mig: l'actor Shahrukh Khan i la model i actriu Malaika Arora ballen, junt amb altres ballarins, sobre un tren en marxa. La seqüència, realitzada a les zones muntanyoses de Tamil Nadu, va ser filmada tal com es veu a la pel·lícula: sense efectes especials ni proteccions i pràcticament sense cap manipulació a la post producció.

## Referències

* ↑ «The World's Top Ten». BBC World Service. [Consulta: 5 novembre 2008].
* ↑ «Notícia a La Vanguardia». Arxivat de l'original el 2015-05-25. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ Poojari, Chatura. «My first break: Farah Khan». The Indian Express, 11-09-1998. [Consulta: 8 agost 2008].
* ↑ A.A. Michael Raj. «From tube to screen». The Hindu. Arxivat de l'original el 2011-02-01. [Consulta: 11 febrer 2002].
# Channing Frye

Channing Frye (White Plains, 17 de maig de 1983) Channing Thomas Frye és un exjugador de bàsquet professional estatunidenc que va jugar durant 13 temporades a la NBA sent campió amb els Cleveland Cavaliers l'any 2016. Mesura 2,11 i jugava d'aler pivot.

## Referències

* ↑ «Channing Frye Stats, Height, Weight, Position, Draft Status and more» (en anglès). [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Channing Frye NBA & ABA Statistics | Basketball-Reference.com», 18-09-2012. Arxivat de l'original el 2012-09-18. [Consulta: 1r setembre 2024].
# Centrolene ballux

Centrolene ballux és una espècie de granota que viu a Colòmbia i a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Bolívar, W., Coloma, L.A., Ron, S., Cisneros-Heredia, D. & Wild, E. 2004. Centrolene ballux. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 25 d'abril del 2008.
# Cercle viciós

* Si cerqueu l'obra d'Isaac Asimov vegeu Cercle viciós (Asimov)
Un cercle viciós o dial·lel (del grec diallēlos, 'recíproc') és una situació sense sortida, en la qual les possibles solucions no poden ser obtingudes sinó per mitjà d'aquestes mateixes solucions. També s'anomena peix que es mossega la cua; és una fal·làcia que consisteix en una petició de principi per la qual s'intenta provar una cosa mitjançant una altra, i aquesta segona mitjançant la primera.

## Referències

* ↑ «Cercle viciós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 43 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.

## Vegeu també

* Aporia
* Fal·làcia
* Principi de no-contradicció
* Ad hoc
* L'ou o la gallina
# Charles Josselin

Charles Josselin (Pleslin-Trigavou, Costes del Nord, 1938) és un economista i polític bretó. Fill de pagesos, es llicencià en dret a la Universitat de Rennes i es graduà a l'Institut d'Estudis Polítics de París. De 1965 a 1968 treballà com a secretari financer de Banque de l'Union Parisienne. EL 1971 es va afiliar al Partit Socialista i inicià la seva carrera política quan fou elegit diputat a l'Assemblea Nacional per Costes del Nord a les Eleccions legislatives franceses de 1973, el 1976 fou elegit president del Consell General de Costes del Nord i el 1977 alcalde de Pleslin-Trigavou, càrrec que ocuparà fins al 1997.
El 1978 va perdre el seu escó, però el recuperà a les eleccions de 1981 i el mantindrà fins al 1997. Presidí la delegació de les Comunitats Europees el 1981-1985. Laurent Fabius el nomenà Secretari d'Estat de transports el 1985-1986. El 1992 Pierre Bérégovoy el nomenà secretari d'estat de la mar, i el 1998 Lionel Jospin Secretari per a la cooperació i la Francofonia.
De 2006 a 2008 fou senador de la República. El 4 d'abril de 2008 va ser condemnat per abús de confiança pel Tribunal Correccional de París. Perseguit, juntament amb Claudy Lebreton, Alain Gouriou i quatre ex directors del Consell General de Costes del Nord, el tribunal prescindí de sancionar-los basant-se en el fet que "el dany causat per les infraccions ha estat reparat" que "els interessats han pagat els imports", i que "els fets són antics i tenen un caràcter aïllat

## Notes

* ↑ Dépêche AFP, el 4 d'abril de 2008 a les 14h30
| Precedit per: René Pleven | President del Consell General de Costes del Nord 1976 - 1997 | Succeït per: Claudy Lebreton |
# Christophe Didier

Christophe Didier (Bur, 4 de febrer de 1915 - Estrasburg, França, 24 de juliol de 1978) va ser un ciclista luxemburguès que fou professional entre 1938 i 1943. Durant la seva carrera professional aconseguí 13 victòries, entre les quals destaca la Volta a Catalunya de 1940.

## Palmarès

* 1935
** Campió de Luxemburg amateur
* 1938
** Campió de Luxemburg amateur
* 1940
** 1r de la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
* 1941
** 1r de la Volta a Luxemburg
** 1r del Gran Premi de Chemnitz
** 1r a Esch-sur-Alzette
* 1942
** 1r del Circuit de Luxemburg
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Westmark
** Vencedor d'una prova de persecució
* 1943
** 1r del Tour del Cantó d'Esch-sur-Alzette
** 1r del Gran Premi d'Hollerich
** 1r del Gran Premi de Dippach
** 1r a Wiltz
** 1r d'una prova americana

### Resultats al Tour de França

* 1938. Abandona (11a etapa)
* 1939. 18è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1940. 18è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Christophe Didier». [Consulta: 30 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Palmarès de Christophe Didier (francès)
# Centre Excursionista Tarragona

El Centre Excursionista Tarragona (CET) és una entitat excursionista amb seu a Tarragona que va ser creada el 12 de desembre de 1972, amb la fusió de dues associacions excursionistes de la ciutat, el Grup Excursionista Muntanyenc, fundat el 1923, i l'Agrupació Excursionista Ginesta, fundada el 1929, les quals havien desaparegut després de la Guerra Civil Espanyola i no van renéixer fins als anys cinquanta.
El Centre Excursionista Tarragona disposa de seccions d'escalada, grup alpí i un esplai. La secció d'escalada fou campiona de Catalunya d'escalada esportiva durant tres anys i obrí vies de dificultat a les comarques tarragonines, a les parets del Troll, a Noruega, i al Yosemite, als Estats Units. El grup alpí coronà cims com el Broad Peak pel vessant xinès, obrí una nova via al Cho Oyu i formà part de les primeres ascensions estatals al Nun i a l'Annapurna central. Organitzà l'ascenció encadenada de dos vuit mils, el Cho Oyu i el Shisha Pangma, en l'expedició batejada com "Tarragona 16.000". Alguns dels seus socis són Òscar Cadiach, Josep Maria Maixé Pasano, Joan Tomàs Gebellí Jové, Jaume Garrosset Gorgas, Rafael López Monné, Xavi Aimar, Bernabea Vicente i el paralímpic Rafael Llàtser. Gestiona els refugis d'Albarca i de la Figuera a la serralada del Montsant. Publica la revista Camins d'Aventura, i el 2011 disposava d'uns 500 socis afiliats.
Fruit de la seva tasca com a club excursionista el CET va arribar a acumular un important fons integrat per 15 caixes d'arxiu i 328 fotografies, documentació generada o rebuda pel mateix Centre Excursionista entre els anys 1928 i 2013. El Centre també era dipositari del fons fotogràfic Leandre Lerín, integrat per 7 àlbums que contenen 1.939 positius en paper i instantànies captades entre els anys 1921 i 1969, per aquest membre fundador del Grup Excursionista Muntanyec, un dels precedents del CET. Aquest fons conté imatges de campaments, dels diferents aplecs excursionistes fets al territori i tota mena de sortides arreu del territori català i de l'estat. El 2018 el Centre Excursionista Tarragona va cedir a la ciutat de Tarragona el seu fons i el de Leandre Lerín.

## Referències

* 1 2 «Centre Excursionista Tarragona». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «Exposició del centenari del Centre Excursionista de Tarragona». Diari de Tarragona, 26-10-2017 [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «El Centre Excursionista de Tarragona exposa la seva història a l'Arxiu». Tac12.tv, 30-10-2017 [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «Exposició "Centre Excursionista Tarragona. Més de cent anys d'excursionisme organitzat"». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2019].
* ↑ «Tarragona rebrà divendres el Fons del Centre Excursionista i de Leandre Lerín». Tarragona Ràdio, 19-04-2018. Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2019 [Consulta: 14 octubre 2019].

## Bibliografia

* Centre Excursionista Tarragona