OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions legislatives de Polinèsia Francesa de 2001

Les eleccions legislatives de Polinèsia Francesa de 2001 es van dur a terme a la Polinèsia Francesa el 6 de maig de 2001 per a renovar els 49 membres de l'Assemblea de la Polinèsia Francesa. El partit més votat fou novament el Tahoera'a Huiraatira, però amb un fort augment dels independentistes d'Oscar Temaru.

## Resultats

Resultat de les eleccions legislatives a l'Assemblea de la Polinèsia Francesa de 6 de maig de 2001
| Aliances i partits | Escons |
| Tahoera'a Huiraatira (Reagrupament Popular) | 28 |
| Tavini Huiraatira-FLP | 13 |
| Fetia Api (Nouvelle Etoil) | 7 |
| Tapura Amui No Tuhaa Pae | 1 |
| Total | 49 |

## Enllaços externs

* The Europa Yearbook p. 1716
# El Ferran (Montagut i Oix)

El Ferran és una muntanya de 985 metres que es troba al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa.
# Edmund Beckett

Edmund Beckett (Nottinghamshire, Anglaterra, 12 de maig de 1816 - 29 d'abril de 1905), primer baró Grimthorpe, conegut anteriorment com a Sir Edmund Beckett, cinquè baronet i Edmund Beckett Denison, va ser advocat, rellotger i arquitecte. El 1851 va dissenyar el mecanisme del rellotge del palau de Westminster, responsable de les campanades del Big Ben.
També va ser responsable de la reconstrucció de la façana oest, el sostre i transsepte finestres de la catedral de St Albans. Tot i que l'edifici necessitava una reparació, l'opinió popular de l'època sostenia que va canviar el caràcter de la catedral. Algunes de les addicions que va fer Beckett inclouen estàtues dels quatre evangelistes al voltant de la porta occidental, amb l'estàtua de Sant Mateu que té la cara de Beckett. Després va abocar l'atenció a les esglésies de St Peter i més tard St Michael a la mateixa ciutat. El 1868 va treballar amb William Henry Crossland per dissenyar l'església de St Chad, Far Headingley a Leeds.
Va néixer a Era fill de Sir Edmund Beckett, quart baronet. Va estudiar a Eton College, i va ser nomenat baró Grimthorpe el 1886. També conegut com a Edmund Beckett Denison, es va casar amb Fanny Catherine (23 de febrer de 1823 - 8 de desembre de 1901), filla de John Lonsdale, 89è bisbe de Lichfield. Va morir el 29 d'abril de 1905 després d'una caiguda, va ser enterrat als terrenys de la catedral de St Albans.

## Enllaços externs

* Obres de Edmund Beckett, 1st Baron Grimthorpe al Projecte Gutenberg.
* http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=20155&pt=Edmund%20%27Baron%20Grimthorpe%27%20Beckett
* http://arglist.com/cgi-bin/image?gallery=st_albans_cathedral&name=20050424-004 Arxivat 2008-06-26 a Wayback Machine.
# Eleccions municipals de 2007 a Cabra del Camp

Les eleccions municipals de 2007 a Cabra del Camp van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 27 de maig de 2007 a Cabra del Camp, a l'Alt Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 7 regidors de l'Ajuntament de Cabra del Camp.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Cabra del Camp, en tenir 765 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

L'1 de maig del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls va proclamar quatre candidatures del municipi de Cabra del Camp en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Convergència i Unió (CiU)
* PSC-Progrés Municipal (PSC-PM)
* Acció Independent de Cabra del Camp (AICC)
* Partit Popular (PP)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Cabra del Camp tenia una població de 944 habitants, dels quals 765 persones van ser cridades a votar a l'única mesa que es va constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 65,0%, el qual cosa implica que un total de 497 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Cabra del Camp va registrar una xifra molt més alta, situant-se en 11,1 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Cabra del Camp |
| Participació (14h) | 39,6% ( -6,7%) |
| Participació (18h) | 53,1% ( -14,9%) |
| Participació (20h) | 65,0% ( -13,0%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Elecciones. Elecciones Locales. 27 de mayo de 2007.» (en castellà). Junta Electoral Central. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Elvira Quintillà i Ramos

Elvira Quintillà i Ramos (Barcelona, 19 de setembre de 1928 – Madrid, 27 de desembre de 2013) va ser una actriu catalana de teatre, cinema i televisió, que va protagonitzar algunes de les pel·lícules més importants del cinema espanyol de mitjans del segle xx.
La seva activitat teatral es desenvolupà principalment a Madrid, amb les companyies de María Guerrero i Fernando Díaz de Mendoza, Tina Gascó, Conchita Montes i Rafael López Somoza.
Debutà en el cinema el 1943 i va protagonitzar pel·lícules d'Ignasi Ferrés i Iquino, Luis García Berlanga, Juan Antonio Bardem, Pedro Lazaga o Mario Camus, entre d'altres, fins a una quarantena de films. Participà en diversos programes per a televisió; a Catalunya protagonitzà el telefilm Junts (1999, Mireia Ros), entre d'altres.
Va estar casada amb el també actor José Maria Rodero, amb qui formà la seva pròpia companyia.

## Filmografia

* 1943. Fin de curso. Director Ignacio F. Iquino.
* 1950. Historia de una escalera. Director: Ignacio F. Iquino. Basada en l'obra homònima d'Antonio Buero Vallejo.
* 1951, Ronda española, Ladislao Vajda.
* 1951. Esa pareja feliz. Directors: Juan Antonio Bardem i Luis García Berlanga.
* 1952. Bienvenido, Mister Marshall. Director: Luis García Berlanga.
* 1952. Concierto Mágico. Director: Rafael J. Sàlvia.
* 1956, Viaje de novios, León Klimovsky
* 1961. Plácido. Director. Luis García Berlanga.
* 1965, Lola, espejo oscuro, Fernando Merino.
* 1972. El abuelo tiene un plan. Director: Pedro Lazaga
* 1982. La Colmena. Director: Mario Camus.
* 1985, A la pálida luz de la luna, José María González Sinde.

## Referències

* 1 2 3 «Elvira Quintillà i Ramos | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 juliol 2020].
* ↑ EFE Barcelona. «Mor Elvira Quintillá als 85 anys». Diari Ara. [Consulta: 28 desembre 2013].
# Kuqa

Kuqa (en xinès: 库车县, Kùchē Xian; Uigur: كۇچار ناھىيىسى, Kuchar Nahiyisi, Kuqar Nah̡iyisi) és un poble petit que se situat a la Regió Autònoma de Xinjiang Uigur, Xina i està sota l'administració de la prefectura d'Aksu. Conté una àrea de 15.200 km². Segons el cens de 2002, té una població de 450.000. Va ser una vegada la llar d'un antic Regne budista de Kudjha.

## Geografia

Situat al sud de les Muntanyes Tianshan, el marge nord de la conca de tarimes, regió autònoma de Xinjiang en el centre. Aksu regió van representar la part oriental de l'occidental i la regió i del comtat, (沙雅县) adjacents a la zona oriental i de la Prefectura Autònoma de Mongòlia Bayanbula (k轮台县), Comtat de Hejing, a la frontera (尉犁县). Un clima continental temperat, amb una temperatura mitjana anual d'11,4 ℃, la precipitació anual va ser de 64,5 mm, període lliure de gelades de fins a 266 dies, és un dia assolellat en la majoria dels comtats i les ciutats de mitjana.

## Política

Jurisdicció del Comtat de més de 9 ciutats, sis municipis i 218 llogarets administratives, cinc granges de propietat estatal, una central, les regions autònomes de Xinjiang i el Cos de Producció i Construcció, Aksu les empreses a la regió del Tresor i l'Exèrcit Popular d'Alliberament forces de més de 70 mesos.

## Economia

Comtat de Kuqa, el sòl conté rics recursos geotèrmics. Aquesta és una base important, especialment el petroli i el gas de tarimes, els projectes de desenvolupament. En les reserves de gas natural, entre ells dos bilions de metres cúbics - més del 90% de tots a la conca de tarima demostrat. Hi ha reserves de petroli de 7.000.000 tones, que representen més del 70% de les reserves. Bé les superfícies conegudes de petroli i gas Yakerla (Jacques), R. (r.), Este (East Formació), Yaha (Yaha), Yiqikelike (伊奇克里克) i Dalaoba (grans inundacions presa). Té reserves provades de 156 milions de tones de carbó, 3,6 milions de tones de reserves de sal de roca.
Comtat, que comprèn una superfície de 790.000 quilòmetres quadrats de terres cultivables, de les quals prop de 3.500.000 quilòmetres quadrats de terra no es pot utilitzar.
# El codi Da Vinci (desambiguació)

«El codi Da Vinci» té aquests significats:
* Literatura: El llibre d'El codi Da Vinci de Dan Brown
* Cinema: La pel·lícula d'El codi Da Vinci
* Videojocs: El videojoc d'El codi Da Vinci
* Religió i societat: Crítiques a El codi Da Vinci
# Katzenthal

Katzenthal (en alsacià Katzethal) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 497 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 463 | 483 | 528 | 505 | 505 | 497 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marius Eckle | |
| 2008- | Nicole Tisserand | |
# Katyusha Continental

L'equip Katyusha Continental (codi UCI: KTA), conegut anteriorment com a Katyusha, va ser un equip ciclista professional rus, que competí de 2008 a 2010. Va tenir categoria continental i era l'equip reserva del Team Katusha.

## Principals resultats

* Cinc anells de Moscou: Denís Galimziànov (2008), Timofei Kritski (2009)
* Memorial Oleg Diatxenko: Timofei Kritski (2008), Mikhaïl Antónov (2009)
* Boucle de l'Artois: Timofei Kritski (2008)
* Mayor Cup: Timofei Kritski (2008), Mikhaïl Antónov (2009)
* Gran Premi Guillem Tell: Timofei Kritski (2008)
* Côte picarde: Timofei Kritski (2009)
* Tour de Loir i Cher: Dmitri Kossiakov (2009)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 13è | Alexander Filippov (163è) Matvey Zubov (163è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 10è | Denís Galimziànov (13è) |
| 2010 | 54è | Alexander Filippov (208è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 18è | Timofei Kritski (17è) |
| 2009 | 40è | Timofei Kritski (34è) |
| 2010 | 93è | Vladimir Likhachev (693è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Kurt Sethe

Kurt Heinrich Sethe (30 de juny de 1869 - 6 de juliol de 1934) fou un egiptòleg i filòleg alemany.

## Biografia

Sethe estudià amb Adolf Erman i rebé la seva habilitació universitària el 1895. Ja com a professor d'egiptologia a la Universitat de Göttingen el 1900, succeí el seu mestre el 1923 a Berlín. Durant una estada a Egipte el 1904 i 1905, recollí tot de texts publicats durant els anys següents.
D'ençà el 1919, Sethe és membre corresponent de l'Acadèmia Bavaresa de Ciències. El 1932 esdevingué membre de l'Acadèmia Reial de Ciències de Prússia. També fou membre exterior de l'Acadèmia de Ciències de Göttingen, membre corresponent de l'Acadèmia Danesa de Ciències i de l'Institut Arqueològic Alemany i membre d'honor de l'Acadèmia Oriental d'Amèrica.
Participà en l'elaboració del Wörterbuch der ägyptischen Sprache (Diccionari de la Llengua Egípcia) d'Adolf Ermani Hermann Grapow.
# Casa Casadesús

La Casa Casadesús és una obra modernista de Igualada (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos. La façana és molt ornamentada. Els llindars dels portals són ben treballats amb pedra i les plantes altes es troben ornamentades amb temes vegetals, estucats i relleu. La façana està coronada per un frontó i motllures de guix de tema vegetal

## Història

Obra promoguda per Francesc Casadesús i Ros, metge.

## Referències

* 1 2 «Casa Casadesús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Radulf de Barcelona

Radulf de Barcelona o Radulf d'Urgell (~885 - 942) fou bisbe d'Urgell i fill del comte Guifré el Pilós i Guinidilda d'Empúries. L'any 888, quan es consagrà l'església del Monestir de Santa Maria de Ripoll fundat el 880, el jove Radulf va ser lliurat com a monjo al monestir, per tal que després en fos abat, seguint l'exemple de la seva germana Emma de Barcelona, abadessa del Monestir de Sant Joan de les Abadesses. L'any 900 però, Radulf de Barcelona deixà el monestir i s'uní en matrimoni, actuant com a prevere vers el 908. Fou consagrat bisbe d'Urgell el 914 i assistí el 935 a la segona consagració del Monestir de Santa Maria de Ripoll essent abat Ènnec. El seu nom com a consagrant el 930 surt en un text epigràfic a Santa Maria d'Er, a l'Alta Cerdanya. Les seves possessions passaren als seus fills, i després als seus nets.

## Referències

* ↑ «Radulf de Barcelona». GEC. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Villanueva, Jaime. Viage literario a la iglesias de España. Tomo X: Viage a Urgel (en castellà). Valencia: Imprenta de Oliveres, antes Estevan, 1827, p. 96- 100 [Consulta: 14 juny 2015].
# Quercus cualensis

Quercus cualensis és una espècie de roure que pertany a la família de les Fagàcies i està dins de la secció Lobatae, dins del gènere Quercus. Creix a Mèxic a l'estat de Jalisco, entre els 1800-2300 m.

## Descripció

És un arbre perennifoli que arriba assolir els 10-15 m d'alçada; i que molt freqüentment és en forma arbustiva. L'escorça és grisa, clivellada. Les branques són primes, amb nombroses pàl·lides lenticel·les, amb molt petites gemmes arrodonides, i amb escates ciliades. Les fulles fan entre 3-10 cm de llarg i 1-2 cm d'ample, el·líptiques o estretament lanceolades. L'àpex de les fulles és agut, mucronat, base arrodonida o lleugerament cuneïforme, marge sencer, glabres per sobre i pàl·lides, sense pèl, o de vegades amb flocs axil·lars, per sota, amb 10-15 parells de venes. El pecíol fa 0,5 de llarg. Les glans fan 1,5 cm de llarg, ovoides, de color marró clar, 1 o 2 junts en una tija curta. La copa tanca 1/4 a 1/3 de la nou, adprès, grisenc, escales ciliades, i maduren al cap de 2 anys.

## Referències

* ↑ Quercus cualensis a Kew

## Enllaços externs

* CONABIO. 2009. Quercus cualensis Catálogo taxonómico de especies de México. 1. A Capital Nat. México. CONABIO, Ciutat de Mèxic.
# Quercus costaricensis

Quercus costaricensis és una espècie de roure endèmic en els Boscos muntanyencs de Talamanca de Costa Rica i Panamà. Es troba sovint amb el Quercus copeyensis en els boscos muntanyencs alts, a 3100 metres d'altitud.

## Enllaços externs

* Llista Vermella de la UICN: Quercus costaricensis
* Technological Institute of Costa Rica: Quercus costaricensis
# Quercus depressa

Quercus depressa és una espècie de roure de la família de les Fagàcies. Està classificada en la secció Lobatae; del roure vermell d'Amèrica del Nord, Amèrica Central i el nord d'Amèrica del Sud que tenen els estils llargs, les glans maduren en 18 mesos i tenen un sabor molt amarg. Les fulles solen tenir lòbuls amb les puntes afilades, amb cerres o amb pues en el lòbul. És un arbre endèmic de Mèxic.

## Taxonomia

Quercus depressa va ser descrita per Humb. i Bonpl. i publicat a Plantae Aequinoctiales 2: 50, pl. 92. 1809.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
depressa: epítet llatí que significa "deprimit".

### Sinonímia

* Quercus laurina M.Martens & Galeotti
* Quercus subavenia Trel.

## Vegeu també

* Característiques de les fagàcies

## Referències

* ↑ «Quercus depressa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ «Quercus depressa». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ «Quercus depressa». The Plant List. [Consulta: 14 juliol 2014].
# Puntius pachycheilus

Puntius pachycheilus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Tant els mascles com les femelles poden assolir 13,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mindanao (Filipines).

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Puntius pachycheilus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.
* Harrison, I.J. i Stiassny, M.L.J., 1999. The Quiet Crisis. A preliminary listing of the freshwater fishes of the world that are Extinct or “Missing in Action". A: R.D.E. MacPhee (ed.) Extinctions in Near Time, pp. 271-331. Kluwer Academic/Plenum Publishers, Nova York.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* UICN, 1990. Llista Vermella d'Animals Amenaçats de la UICN 1990. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Lambert, Derek J.: Freshwater Aquarium Fish. Chartwell Books, Edison, Nova Jersey, Estats Units. Any 1997. ISBN 0-7858-0867-1.
* Mills, Dick: The Bumper Book of Tropical Aquarium Fishes (2a edició). Interpet Publishing. Any 2002. ISBN 1842860747.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Punxa Goshen

La punxa Goshen és una punxa lítica paleoamericana de forma lanceolada i de grandària mitjana, amb una base recta o còncava. Mostra com a característica descamació fina.
La punxa va rebre el nom en 1988 per George C. Frison després del descobriment de les mostres en el complex Hell Gap al sud-est de Wyoming. La punxa és anomenada així per la proximitat al Comtat de Goshen (Wyoming).

## Jaciment de Mill Iron

Ell jaciment de Mill Iron, situat al comtat de Carter, Montana i descobert en 1979, és un lloc que pertany a l'anomenat complex Goshen. El lloc va ser excavat entre 1984 i el 1988. L'excavació també va ser dirigida per George C. Frison. Es van trobar 31 punxes Goshen completes i trencades. 11 d'aquestes punxes van ser trobades a l'àrea del campament, 12 estaven al lloc de processament de carn, i 7 a la superfície. Aquest lloc de processament de carn es pensa que no és el lloc de la matança perquè hi havia una pila (4,5 metres de diàmetre) dels ossos de bisons individuals i altres parts organitzades de les carcasses. Es creu que una gran punxa Goshen trobada en el lloc de processament de carn era usada per a ofrenes rituals en comptes d'arma per a matar animals. Això és a causa de la punta curosament arrodonida, quan es fa servir la punta típicament afilada. S'hi van descobrir moltes altres fulles lítiques al lloc Mill Iron, a més de les punxes Goshen.

## Complex Goshen

El complex Goshen, que es distingeix per les punxes Goshen, és similar al complex Plainview. El complex Goshen, que data entre el 9000 i el 8800 aC, va tenir lloc entre la cultura Clovis i la cultura Folsom. El complex Goshen fou reconegut per primer cop al jaciment Hell Gap en la dècada de 1960.

## Referències

* 1 2 Hranicky, William Jack; Rpa, Wm Jack Hranicky. North American Projectile Points. AuthorHouse, 2011, p. 243. ISBN 978-1-4567-5001-5.
* ↑ Peck, Trevor R. Light from Ancient Campfires: Archaeological Evidence for Native Lifeways on the Northern Plains. Athabasca University Press, 2010, p. 36. ISBN 978-1-897425-96-1.
* ↑ http://www.lithiccastinglab.com/gallery-pages/2009augustmillironsitepage1.htm
* ↑ Gunnerson, James H. (1987). Archaeology of the High Plains. Denver: United States Forest Service. p.12.
* ↑ George C. Frison, Archaeology of Prehistoric Native America: An Encyclopedia
# Puntukas

Puntukas és la segona pedra més gran a Lituània. Es troba a uns cinc quilòmetres al sud d'Anykščiai al marge esquerre del riu Šventoji. Es creia que era la pedra més gran de Lituània fins a la descoberta de la pedra Barstyčiai al districte de Skuodas el 1957.

## Bloc erràtic

Puntukas és un bloc erràtic -va ser portada per les glaceres durant l'última glaciació (18-12 mil·lenni a.C.) probablement de Finlàndia. Mesura 6,9 metres de llarg, 6,7 m d'amplada, i 5,7 m de profunditat (incloent 1,5 m sota terra). El seu pes és a la ratlla de 265 tones. Està fet de granit rapakivi. La seva massa vermellosa inclou grans cristalls de potassi feldespats envoltats per anells verds de plagioclasa.

## Història

El 1943, l'escultor Bronius Pundzius va tallar uns retrats i cites de les darreres voluntats dels pilots lituans Steponas Darius i Stasys Girėnas, en el desè aniversari de la seva mort succeït durant el vol transatlàntic amb l'avió Lituanica.

### Llegendes

Una llegenda local diu que Velnias –un diable de la mitologia lituana– tenia la intenció de llençar la pedra per destruir l'Església de Sant Mateu d'Anykščiai, tanmateix, un gall va fer un avís amb el seu cant i el diable va desaparèixer novament al món subterrani, deixant en la seva fugida la pedra Puntukas. La llegenda va aparèixer al famós poema El Bosc d'Anykščiai (Anykščių šilelis) escrit per Antanas Baranauskas. Segons una altra història, un valent guerrer lituà anomenat Puntukas va morir va morir i va ser cremat –com era un costum pagà– a la pedra, i des d'aleshores se la coneix com la «pedra Puntukas». Altres llegendes diuen que la pedra era en un santuari pagà i que els roures que creixen al seu entorn provenen dels boscos sagrats.

## Referències

* 1 2 Gaigalas, Algirdas. «Puntukas». A: Jonas Zinkus, et al.. Tarybų Lietuvos enciklopedija. 3. Vílnius, Lithuania: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985–1988, pp.469–470. LCC 86232954.
* ↑ Laurinkienė, Nijolė. Lietuvių literatūros tautosakos institutas. Senovės lietuvių dievas Perkūnas: kalboje, tautosakoje, istoriniuose šaltiniuose (en lituà), 1996, p. 148. ISBN 978-9986-513-14-8.
* ↑ Baranauskas, Antanas. «Anykščių šilelis» (en lituà). Lithuanian Classic Literature Anthology. Institute of Scientific Society, 1869. [Consulta: 24 setembre 2013].
* ↑ Algimantas, Semaška. Kelionių vadovas po Lietuvą: 1000 lankytinų vietovių norintiems geriau pažinti gimtąjį kraštą (en lituà). Vílnius: Algimantas, 2006, p.208. ISBN 9986-509-90-4.