OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Mariátegui y Vinyals

Manuel Mariátegui y Vinyals (Madrid, 24 de maig de 1842 – 28 de gener de 1905) va ser un polític espanyol, ministre d'Estat durant el regnat d'Alfons XIII.

## Biografia

Va néixer el 24 de maig de 1842 a Madrid. Comte de San Bernardo des de 1867, va ser diputat per Còrdova en les eleccions de 1876, 1881, 1886 i 1893, i per Salamanca en les de 1893. En 1891 seria elegit senador per Còrdova passant el 1903 a ser senador per dret propi.
Es va casar amb María del Rosario Pérez de Barradas, 13a marquesa de Peñaflor. Políticament fou apadrinat per Antonio Aguilar y Correa, marquès de la Vega de Armijo. Va ser ministre d'Estat entre el 20 de juliol i el 5 de desembre de 1903 en un govern presidit per Raimundo Fernández Villaverde. Va ser així mateix alcalde de Madrid entre 1892 i 1894.
Va morir a la seva ciutat natal el 28 de gener de 1905 quan havia estat cridat per Fernández Villaverde per ocupar novament un ministeri.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels diputats.
* ↑ Expedient personal del Senador Conde de San Bernardo, D. Manuel de Mariátegui y Vinyals.
* ↑ Manuel Mariátegui a geneall.net
* ↑ Biografia a xtec.cat
# Soknopaiou Nesos

Soknopaiou Nesos fou un temple de la regió de l'Oasi del Faium, prop de Dimai, dedicat al deu Sobek o el cocodril sagrat, amb un mur de rajoles i propers uns magatzems ben conservats, així com les restes de dos temples, un de pedra i un de rajoles. Fou construït en un lloc elevat al costat del llac amb una illa del cocodril sagrat; avui el llac ja no existeix. No lluny són les restes del temple de Qasr al-Sagha.
# Castell de Collfred

El castell de Collfred era un castell del poble de Collfred, al municipi d'Artesa de Segre, declarat bé cultural d'interès nacional.
No queda cap resta visible d'aquest castell.

## Notícies històriques

El castell de Collfred apareix documentat per primera vegada l'any 1131, quan el vescomte Guerau Ponç II de Cabrera el llegà en testament al seu fill Ponç Guerau II. En esdevenir els Cabrera comtes d'Urgell al segle xiii, passà a ser un domini d'aquests comtes. Ferran d'Antequera, després d'aconseguir la corona i d'annexionar-se el patrimoni del comte Jaume d'Urgell, cedí el lloc de Collfred a Francesc de Vilamarí en pagament d'un deute. A principis del segle xvii pertanyia a Francesc de Gilabert i l'any 1632 depenia de Santa Maria de Montserrat.

## Referències

* 1 2 «Collfred». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 gener 2018].
# Inscripció de Xerxes

La Inscripció de Xerxes es troba a prop del llac Van, a l'est de Turquia, sobre una roca a 20 m damunt el nivell del sòl, a prop de la Fortalesa de Van. Darios I va manar tallar aquest panell en la roca, però per alguna raó desconeguda el va deixar en blanc fins que el seu fill, Xerxes I de Pèrsia, la completàs, tal com es relata en la mateixa inscripció:
| « | El rei Darios, pare meu, per la gràcia d'Ahura Mazda, va construir moltes coses bones, i ordenà gravar aquest nínxol; com que no hi feu cap inscripció, vaig manar fer-n'hi una. | » |
La inscripció de pedra està escrita d'esquerra a dreta en 27 línies, amb 3 columnes, en escriptura cuneïforme i en tres idiomes, persa antic, accadi i elamita. És una de les poques inscripcions en cuneïforme persa fora de les fronteres de l'Iran actual. Llavors, després de la caiguda d'Urartu, l'àrea de Van pertanyia a la Satrapia d'Armènia.

## Descobriment

Es va traduir per primera vegada el 1908. El lingüista Ronald Grab Kent va poder llegir-la i traduir-la. Abans que una parella iraniana de turistes en trobàs la ubicació i la fotografiàs, cap científic sabia el parador de la inscripció.

## Galeria d'imatges

* Una roca al costat de la Fortalesa de Van amb la inscripció de Xerxes.

## Referències

* ↑ «Inscription of Xerxes the Great near the Van Citadel». [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ Long hidden Iron Age castle revealed in 3,000-year-old ruins in Van Province, Turkey.
# Rodney

«Rodney» té aquests significats:
* Toponímia:
** Rodney (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** Rodney Village, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Delaware
* Biografies:
** Rodney Graham, (Abbotsford, Canadà, 1949), artista contemporani
** Rodney McKay personatge de ficció de la sèrie Stargate Atlantis interpretat per l'actor David Hewlett
** Rodney Mullen (1966, Gainesville, Florida), skateboarder o monopatinador professional
** Rodney Nuckey pilot de curses automobilístiques anglès
** Rodney Robert Porter (Newton-le-Willows, Anglaterra, 1917 - Winchester, 1985), bioquímic anglès
# Nitrat de liti

El nitrat de liti és un compost inorgànic amb la fórmula química LiNO₃. És la sal de liti de l'àcid nítric. Es produeix fent reaccionar carbonat de liti o hidròxid de liti amb àcid nítric.

## Usos

Aquesta sal deliqüescent incolora és un agent oxidant utilitzat en la fabricació de focs artificials i engales de pirotècnia.
El nitrat de liti s'ha proosat com una manera d'emmagatzemar calor solar per a cuinar. Es podria usar una lent de Fresnel per a fondre el nitrat de liti sòlid, la qual cosa podria fer la funció de 'bateria solar', permetent distribuir la calor més tard per convecció.
El LiNO₃ s'utilitza en les interaccions solut-solvent en temperatures en disminució (és a dir, 329-290 K).
Actualment, el nitrat de liti s'està provant per a poder-lo aplicar en paviments de ciment per disminuir els efectes de la meteorització.
També es fa servir el nitrat de liti com catalitzador en òxids de nitrogen.

## Síntesi

El nitrat de liti es pot sintetitzar per reacció de l'àcid nítric i el carbonat de liti.
Li₂CO₃ + 2HNO₃ → 2LiNO₃ + H₂O + CO₂

## Toxicitat

El nitrat de liti pot ser tòxicdins del cos si s'ingereix i afecta el sistema nervós central, la tiroïdes, els ronyons i el sistema cardiovascular. És irritant en contacte amb la pell, ulls i les membranes mucoses.

## Referències

* ↑ http://barbequelovers.com/grills/a-solar-grill-prototype-for-a-greener-tomorrow
* ↑ Berchiesi, G [et al]. Journal of Chemical and Engineering Data, 30, 1985, pàg. 208–209.
* ↑ Kelly, M [et al]. American Society of Civil Engineers, 191, 2006, pàg. 625–635.
* ↑ Ruiz, M [et al]. I and EC research, 51, 2012, pàg. 1150–1157.
* ↑ «Material Safety Data Sheet». Sigma-Aldrich Catalog. [Consulta: 12 abril 2012].
# Ooide

Ooides en geologia són petits grans (de menys de 2 mm) esfèrics i proveïts de capes, compostos generalment de carbonat de calci però de vegades de minerals amb ferro o fosfat. De vegades formen un tipus de roca sedimentària anomenada oòlit.

## Referències

* ↑ «Ooids - SEPM Strata». [Consulta: 3 novembre 2018].
# Colibrí mango de Puerto Rico

El colibrí mango de Puerto Rico (Anthracothorax aurulentus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos poc densos de Puerto Rico i les illes Verges. Ha estat considerat tradicionalment una subespècie del colibrí mango de la Hispaniola.

## Referències

* ↑ «Colibrí mango de Puerto Rico». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Maria das Dores de Oliveira

Maria das Dores de Oliveira (Maria Pankararu) és una lingüista pankararú. És coneguda sobretot com la primera erudita indígena a obtenir un doctorat al Brasil. La seva investigació s'ha centrat en la descripció de la llengua moribunda ofayé de la família lingüística Macro-gê, parlat a Brazlândia, Mato Grosso do Sul.

## Biografia

Nascuda a Tacaratu (estat de Pernambuco), Oliveira va acompanyar la seva família a São Paulo el 1970, on va estudiar fins al setè grau abans de tornar a Tacaratu. Va obtenir un BA en Història a l'Autarquia de Ensino Superior de Arco Verde a Arcoverde (1990), així com un segon BA en Pedagogia (1997), un màster i un doctorat en Lingüística a la Universitat Federal d’Alagoas a Maceió.

## Premis

* Medalha do Mérito Universitário "UFAL 45 Anos" (2006)
* Heliônia Ceres Prize (2005)

## Obres
### Dissertacions

* Ofayé, a língua do Povo do Mel. Fonologia e Gramática (2006)
* A Variação Fonética da Vibrante /r/ na Fala Pankararu. Análise Lingüística e Sociolingüística (2001)

### Articles

* O verbo em Ofayé: aspectos morfológicos. In: Eliane Barbosa da Silva; Helson Flávio da Silva Sobrinho (orgs.). Língua Falada e Ensino. Reflexões e análises. 1ª ed. Maceió/AL: EDUFAL, 2014, p. 17-19.
* As políticas públicas de educação superior para indígenas e afrodescendentes no Brasil: Perspectivas e Desafios. In: MATO, Daniel (Coord.). Educación Superior y Pueblos Indígenas y Afrodescendientes en América Latina. Normas, Políticas y Prácticas. 2ª ed. Caracas: IELSAC-UNESCO, 2012, p. 177-210.
* A morfologia nominal da língua Ofayé. In: LUCIANO, Gersem José dos Santos; HOFFMANN, Maria Barroso; OLIVEIRA, Jô Cardoso (Orgs.). Olhares indígenas contemporâneos. 1ª ed. Brasília: Centro Indígena de Estudos e Pesquisa - CINEP, 2012, v. II, p. 22-56.
* A classe verbo em Ofaié: aspectos sintáticos. Leitura. Revista do Programa de Pós-Graduação em Letras (UFAL), v. 35, p. 109-131, 2007.
* Notas sobre o povo Ofayé e aspectos da fonologia da língua Ofayé. Coletânia AXÉUVYRU, Ed. Universitária da UFPE, p. 141-158, 2005.
* Da invisibilidade para a visibilidade: estratégias Pankararu. Índios do Nordeste: Temas e Problemas 4, EDUFAL, v. 4, p. 05-24, 2004.
* Variação fonética da vibrante /r/ na fala Pankararu: Análise de fatores lingüísticos. Leitura. Revista do Programa de Pós-Graduação em Letras (UFAL), Maceió - Alagoas, n.25, p. 47-60, 2000.
* A variação do /s/ na fala Pankararu - fatores lingüísticos e sociais. In: Maria Denilda Moura. (Org.). Os múltiplos usos da língua. 1ª ed. Maceió: Edufal, 1999, p. 237-239.

## Referències

* 1 2 «Título de doutor é concedido pela primeira vez a indígena». Folha de São Paulo, 17-04-2006 [Consulta: 4 agost 2020].
* 1 2 3 4 «Maria Pankararu (1964 –)». Mulher 500 Anos Atrás dos Panos. [Consulta: 4 agost 2020].
* ↑ «Maria Pankararu – Doutora Índia do Brasil». Vermelho, 03-05-2006 [Consulta: 4 agost 2020].
* ↑ Maria das Dores de Oliveira.
# Gerbillus watersi

Gerbillus watersi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Djibouti i el Sudan. Els seus hàbitats naturals són les planes gravenques, els deserts i els semideserts. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
L'espècie fou anomenada en honor del col·leccionista A. W. Waters.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Gerbillus watersi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 2 agost 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 186. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Roberto de Souza Rezende

Roberto de Souza Rezende (Goiânia, 18 de gener de 1985) és un futbolista brasiler, que ocupa la posició de migcampista.
Comença a destacar al Guaraní del seu país natal. El 2005 és fitxat pel Celta de Vigo, amb qui juga vuit partits de primera divisió. No té continuïtat i ha estat cedit a la UD Salamanca, Racing de Ferrol i Leixoes portuguès.

## Referències

* ↑ Cacique Medina, Roberto Souza y Zanev ya se marcharon ayer de Ferrol (Cacique Medina, Roberto Souza and Zanev have left Ferrol yesterday); La Voz de Galicia, 15 juny 2008 (en castellà)
* ↑ «Celta Vigo 2-1 Atlético de Madrid» (en anglès). ESPN Soccernet, 20-11-2015. Arxivat de l'original el 22 gener 2013.
* ↑ Spectacular Maritimo dump Benfica out of the Cup Arxivat 2018-11-18 a Wayback Machine.; PortuGOAL, 2 desembre 2011
# Ribnovsk

Ribnovsk (en rus: Рыбновск) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 87 habitants.

## Referències

* ↑ Телефонные коды Сахалина - Dialing codes of Sakhalin Arxivat 17 December 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (rus)
* ↑ The Conquest of Ainu Lands, Brett L. Walker, ISBN 0-520-24834-1, ISBN 978-0-520-24834-2
* ↑ Coast of Kushunkotan Arxivat 29 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., 1873 map.
# Paedophryne amauensis

Paedophryne amauensis és una espècie de granota de Papua Nova Guinea descoberta l'agost de 2009 i descrita formalment el gener de 2012. Amb 7,7 mm de llargada és el vertebrat més petit conegut.
Aquesta nova espècie es va trobar a prop del poble d'Amau village a la Província Central de Papua Nova Guinea. El descobriment es va publicar en la revista científica PLoS ONE el gener de 2012.

## Característiques

P. amauensis és 0,3 mil·liímetres més petit que l'anterior aninal que tenia el record que és una espècie de carpa (Paedocypris progenetica)(8mm) d'Indonèsia. Aquesta granota viu sobre la terra i el seu cicle vital no inclou l'estadi de capgròs. Són capaces de saltar 30 vegades la llargada del seu cos. Aquesta granota és crepuscular i s'alimenta de petits invertebrats.

## Hàbitat

Viuen sobre la fullaraca dels boscos tropicals.

## Referències

* 1 2 3 4 Rittmeyer, Eric N.; Allison, Allen; Gründler, Michael C.; Thompson, Derrick K.; Austin, Christopher C. «Ecological guild evolution and the discovery of the world's smallest vertebrate». PLoS ONE, 7, 1, 2012, pàg. e29797. DOI: 10.1371/journal.pone.0029797 [Consulta: 11 gener 2012].
* ↑ «World's tiniest frogs found in Papua New Guinea». The Australian, 12-01-2012 [Consulta: 11 gener 2012].
* 1 2 «World's smallest creature with a vertebrate named». The Telegraph, 12-01-2012 [Consulta: 12 gener 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-04-14. [Consulta: 13 gener 2012].
* ↑ «Hallan en Papúa Nueva Guinea a las ranas más pequeñas del mundo» (en castellà). eluniverso.com. [Consulta: 12 gener 2012].
# Club Beisbol Viladecans

El Club Beisbol Viladecans (CB Viladecans) és un club de beisbol català de la ciutat de Viladecans.

## Història

El CB Viladecans es va fundar l'any 1945 amb la intenció de promoure la difusió del beisbol a Catalunya. Els primers anys els dedicà a portar a terme partits amistosos i realitzar activitats de promoció de l'esport. La primera competició oficial que disputà fou el 1954, assolint el 1957 proclamar-se campió del Trofeu Radio Ciudad de Barcelona.
El Club Beisbol Viladecans va ser un dels pocs clubs de beisbol que va sobreviure als difícils anys de la fi de l'època daurada d'aquest esport a Espanya a la vora de 1970. Amb la introducció de canals múltiples a la televisió i l'augment massiu de l'interes del públic en la Primera Divisió de la lliga espanyola de futbol que va eclipsar altres esports d'equip, molts clubs de beisbol no varen poder competir i varen desaparèixer.
L'any 1979 s'inicià la pràctica del softbol entre les dones, que es proclamen campiones d'Espanya júnior el 1986 i de lliga el 1992. L'equip masculí guanyà el 1982 per primera vegada el campionat d'Espanya sènior, anomenat aquells anys Copa del Rei. Fou l'inici d'una gran època de triomfs amb 19 títols consecutius de campió de la Copa del Rei. Amb la restauració de la Lliga espanyola de beisbol la temporada 1985-1986, el CB Viladecans inicia una hegemonia aclaparadora, amb 17 títol de Lliga consecutius fins a 2002. A nivell internacional, el 2001 assolí la quarta posició a la Copa d'Europa Poll-A a Nettuno, Itàlia.
El 1987 s'inaugurà el Camp Municipal de Beisbol de Viladecans, on s'han desenvolupat, entre d'altres, els Jocs Olímpics del 1992, les Copes Intercontinentals del 1991 i 1997 i les Copes d'Europa del 1989, 1994 i 1998.
En l'actualitat el Club Beisbol Viladecans té una Escola Municipal i equips de Beisbol a les categories aleví, infantil, cadet, júnior, sènior B i 1a divisió; així com equips de softbol júnior i sènior.

## Palmarès

* Lliga espanyola de beisbol: 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002
* Copa espanyola de beisbol: 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000
* Lliga espanyola de softbol: 1992, 1997, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007
* Copa espanyola de softbol: 1993, 1996, 1997, 2003, 2004, 2005, 2007
* Campionat de Catalunya de beisbol: 1982, 1983, 1984, 1985, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1999, 2010, 2019, 2022

## Referències

* ↑ RFEBS uniformidad equipos 2012
* ↑ (català) Història 1 Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine. Viladecans BC|
* ↑ 1992 Summer Olympics official report. Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine. Volume 2. pp. 317-8.
* ↑ (català) Història 2 Arxivat 2009-09-26 a Wayback Machine. Viladecans BC

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2019-07-15 a Wayback Machine.
# Jeken

Regne de Jeken o Jaken (Godomey) fou un estat africà d'origen popo (hula) que existia al segle xvii i era vassall del regne d'Allada. Estava situat a l'oest de Cotonou.
El 1732 fou conquerida per Dahomey i el 1741 fou destruïda una segona vegada. Encara serà destruïda per tercer cop pel rei Kpengla el 1774 o 1775; el intent de repoblació i reconstrucció per part d'aquest rei el 1777 no va reeixir.

## Referències

* Person Yves. Chronologie du royaume gun de Hogbonu (Porto-Novo) a: Cahiers d'études africaines, vol. 15, n°58, 1975. pp. 217-238.
# Coweta

Coweta és una població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 7.139 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coweta tenia 7.139 habitants, 2.582 habitatges, i 1.988 famílies. La densitat de població era de 363,6 habitants per km².
Dels 2.582 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 19,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.255 $ i la renda mediana per família de 41.786 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.348 $ mentre que les dones 21.772 $. La renda per capita de la població era de 14.960 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coweta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coweta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Roman Scandals

Roman Scandals és una pel·lícula de l'any 1933 dirigida per Frank Tuttle i protagonitzada per Eddie Cantor i Gloria Stuart.

## Argument

El cobdiciós senyor Cooper (Willard Robertson) és l'amo de la petita ciutat de Roma West. A la mateixa ciutat viu Eddie (Eddie Cantor), un noi que sol somiar despert. En un dels seus somnis, Eddie comença a caminar fins a l'antiga Roma. Al mercat d'esclaus, serà adquirit pel centurió Josephus (David Manners), molt desitjós de donar unes fuetades al nou esclau. Arran d'un malentès, Eddie és acusat de traïció a l'emperador i tancat al calabós. Sembla que ningú podrà lliurar-lo dels lleons.

## Context històric i artístic

Aquesta paròdica bufonada apunta directament cap a la pel·lícula The Sign of the Cross (Cecil B. DeMille, 1932) i això salta a la vista als pocs minuts d'haver arrencat la més divertida i bulliciosa pel·lícula del cineasta Frank Tuttle. Però aquesta no és només una engrescada caricatura dels pèplums, on els lleons s'endrapen els cristians com si fossin filets, sinó també un brillantíssim musical amb perles melòdiques de Harry Warren i Al Dubin, a més de vistoses, colorístiques i eròticament agosarades coreografies del gran Busby Berkeley. Al prodigiós mag de la ballaruga musical se li deuen alguns dels millors episodis de la pel·lícula, on hi va ficar molta imaginació i alguns magnífics artefactes, cas de les plataformes esglaonades i rodants. Cal destacar-hi el somni més impudent i exòtic de l'atribolat protagonista, un fastuós nombre musical d'esclaves rosses, nues i encadenades, d'entre les quals l'espectador més assabentat podrà reconèixer les llavors coristes Lucille Ball, Jane Wyman i Paulette Goddard.
Entremig de tot aquest enrenou de balls, cançons, romans, lleons i belleses espectaculars -com ara, les anomenades The Goldwyn Girls-, reapareix un dels més qualificats comediants del llavors incipient cinema sonor, Eddie Cantor. Amb humor esbojarrat, desfici a prova de dagues i suficient insensatesa per a suportar la pitjor de les tortures imperials, ell és el fefaent rei de la comèdia. Aclamat artista del music-hall en els teatres de Broadway, Eddie Cantor també va ésser una estrella del cinema de Hollywood, intervenint pel cap baix en mitja dotzena de desiguals comèdies produïdes per l'independent Samuel Goldwyn. Segurament, la millor de totes elles sigui Roman Scandals, on el ximple i popular còmic jueu d'ulls saltironejants participa en una accidentada cursa de quàdrigues. Per descomptat, amb aquesta hilarant seqüència es fa broma d'una altra celebrada pel·lícula de romans i cristians: Ben-Hur, la qual havia dirigit Fred Niblo el 1925.

## Referències

* 1 2 3 4 Vilaseca, Ramón Robert, 2014. Les 500 millors pel·lícules de la història del cinema. Lleida: Pagès Editors, S. L. ISBN 9788499754932. Pàg. 47.

## Enllaços externs

* Movie Mirrors Index (anglès)
* Fantastic Movie Musings & Ramblings (anglès)
* Eddie Cantor Cuffed and Buffeted by Roman Senators and Centurions in a Pictorial Musical Comedy - The New York Times (anglès)
# Nisea

Nisea (Nisaea, Νίσαια o Νισαία) fou el port de la ciutat de Mègara a l'antiga Grècia.
El port es va formar a una illa anomenada Minoa (Μινώα), i estava connectat amb Mègara per les muralles construïdes al segle v aC. Fou ocupat per Atenes el 424 aC i retingut a la pau de Nícies (421 aC) i fins al 409 aC. Els atenencs hi van tornar dirigits per Foció el 343 aC com aliats de Mègara.

## Referències

* ↑ Jr, Fred Eugene Ray. Land Battles in 5th Century BC Greece: A History and Analysis of 173 Engagements (en anglés). McFarland, 2011-08-11, p. 181. ISBN 9780786452606.
# Coll de les Moles (Beget)

El Coll de les Moles és un coll de muntanya dels Pirineus situat a 1.432 m alt que uneix les comarques de la Garrotxa i el Vallespir, entre els termes municipal de Camprodon (antic terme de Beget) i comunal de Prats de Molló i la Presta.
És a l'extrem sud-est del terme i al nord-oest del de Beget, a prop i al nord-oest de la Collada de Vernadell, al sud-est del Montfalgars i a migdia de Carlibà.
El Coll de les Moles és objectiu de diverses rutes de senderisme per aquest sector dels Pirineus.

## Referències

* ↑ El Coll de les Moles en els ortofotomapes de l'IGN