OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fortalesa de Königstein

La Fortalesa de Königstein (Alemany: Festung Königstein), anomenada la Bastilla Saxona, és una de les fortaleses de muntanya més grans d'Europa i es troba dalt de l'altiplà del mateix nom, sobre la ciutat de Königstein, a la riba esquerra de l'Elba, al bell mig de les Muntanyes de Gres de l'Elba, al districte Sächsische Schweiz-Osterzgebirge, Saxònia, Alemanya.
L'altiplà rocós de 9,5 hectàrees s'aixeca a 240 metres sobre l'Elba i té més de 50 edificis, alguns de més de 400 anys, que donen testimoni de la vida militar i civil a la fortalesa. El recorregut de la muralla de la fortalesa té 1.800 metres de llarg amb murs de fins a 42 metres d'alçada i cares escarpades de pedra arenisca. Al centre del jaciment hi ha un pou de 152,5 metres de profunditat, que és el més profund de Saxònia i el segon pou més profund d'Europa (el més profund és del castell imperial de Kyffhausen, de 176 m).
La fortalesa, que durant segles va ser utilitzada com a presó estatal, encara es manté intacta i ara és una de les principals atraccions turístiques de Saxònia, amb 700.000 visitants a l'any. Dos ascensors, un d'ells panoràmic, permeten pujar fàcilment al cim, on es realitzen visites guiades, es pot visitar l'exposició 'In lapide regis' (A la pedra del rei) i altres activitats.

## Referències

* ↑ Schubert, Peter; Ufer, Peter. La Suïssa saxona ahir i avui (en alemany). Dresden: K4 Verlag, 2013, p. 210. ISBN 978-3-941977-55-6.
* ↑ «800 anys del castell i fortalesa de Koeningtein» (en alemany). Festung Königstein.
* ↑ «Festung Königstein» (en alemany). Schloesserland Sachsen.
# Llista de Gardiner (I)

El Grup I de la llista de Gardiner és un dels 26 subgrups de jeroglífics egipcis que l'egiptòleg britànic Alan Gardiner va realitzar en el seu llibre Gramàtica de la llengua egípcia. En aquest grup hi ha 16 jeroglífics referents a amfibis i rèptils.

## Taula de jeroglífics

| Codi | Transl. | Objecte representat | Descripció |
| I1 | ˁšȝ | Llangardaix o dragó | Determinatiu de llangardaix i dragó. Fonograma del so asha. |
| I2 | šṯw | Tortuga | Determinatiu i ideograma de tortuga. |
| I3 | ḫnty, ḥnty, ȝd | Cocodril | Determinatiu i ideograma de cocodril, cobdícia i d'agresivitat amb dos cocodrils; als altres casos monarca. |
| I4 | sbk | Cocodril sobre un santuari | Determinatiu i ideograma del déu Sobek. |
| I5 | sbk | Cocodril amb la cua girada | Determinatiu de recollir o recolectar i de reunir. |
| I5A | sȝḳ | Cocodril momificat | Determinatiu de recollir |
| I6 | km | Pell de cocodril | Fonograma del so km, en el símbol de Kemet (antic Egipte) |
| I7 | ḳrr, ḥḳt, wḥm-ˁnḫ | Granota | Determinatiu de granota i de la deessa Heket. Abreviatura de vida repetitiva. |
| I8 | ḥfn | Capgròs | Abreviatura de 100.000. |
| I9 | f | Escurçó banyut | Determinatiu i ideograma de pare. Ideograma de ésser i d'existir. Fonograma del so F. |
| I10 | ḏ | Cobra en repòs | Ideograma de cobra. Fonograma d'un so consonant similar a dy. |
| I11 | ḏḏ | Dues cobres | Fonograma del so dydy. |
| I12 | ỉˁrt, nsrt | Cobra erigida | Determinatiu de cobra i de la deessa Nesret. |
| I13 | wȝḏyt | Cobra en un cistell (combina I12 i V30) | Determinatiu de la deessa Wadjet (en la ciutat de Buto) |
| I14 | ḥfȝw | Serp | Determinatiu de serp i cuc. |
| I15 | ḥfȝw | Serp | Determinatiu de serp i cuc. |

## Referències

* ↑ Collier. pg. 88.

## Bibliografia

* Collier, Mark; Manley, Bill. How to Read Egyptian Hieroglyphs (en anglès). The British Museum Press, 1998. ISBN 978-0520239494.
* Gardiner, Alan. Egyptian Grammar (en anglès). Griffith Institute, 1973 (3 ed), p. 682. ISBN 0900416351.
* Faulkner, Raymond O. A concise dictionary of Middle Egyptian (en anglès). Griffith Institute, 1962, p. 334. ISBN 0900416327.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 1) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 748. ISBN 978-0486236155.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 2) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 722. ISBN 978-0486236162.
# Pont de Bossòst

El Pont de Bossòst és una obra de Bossòst (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont de dos arcs que substitueix un pont de pedra antic i de dos arcs que una riuada, de l'any 1937, es va emportar. Està sobre el riu Garona.

## Història

"Bossost és travessat pel riu Garona, trobant-se'l major poblat a la vora esquerra i deixant a l'oposada un petit raval amb una capella i el cementiri que s'hi comunica per un antic pont de pedra de dos arcs." (La Vall d'Aran-330)

## Referències

* 1 2 «Pont de Bossòst». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].
# Aurèlia (mare de Juli Cèsar)

Aurèlia Cota (en llatí: Aurelia Cotta) va ser la dona de Gai Juli Cèsar i la mare de Juli Cèsar i dues filles més. Els seus antecedents familiars no són prou clars, però podria ser filla de Marc Aureli Cota i de Rutília, i mig germana dels cònsols Gai, Luci i Marc Aureli Cota. Va morir el 54 aC quan el seu fill, que sempre la va tractar amb molta consideració, era a la Gàl·lia.
Aurèlia es va casar amb el pretor Gai Juli Cèsar, fill del senador Gai Juli Cèsar (l'avi de Juli Cèsar el dictador) i Màrcia, pretesament descendent d'Anc Marci, el quart dels set Reis de Roma. El seu espòs va morir en campanya l'any 85 aC.
Els fills d'Aurèlia van ser:
* Júlia Major
* Júlia Menor
* Gai Juli Cèsar (101-44 aEC)
Aurèlia i la seva família van ser molt influents en l'educació i la seguretat del seu fill. El seu marit Gai Juli Cèsar, era sovint lluny, de manera que la tasca de criar al seu fill va caure en la seva majoria a les espatlles d'Aurèlia. Quan el jove Cèsar estava a punt de complir 18 anys, el llavors dictador de Roma, Luci Corneli Sul·la, li va ordenar divorciar-se de la seva jove esposa Cornèlia Cinnil·la, la filla de Luci Corneli Cinna. Cèsar s'hi va negar fermament, i en fer-ho, es va enfrontar amb Sul·la. Aurèlia es va involucrar en la petició per salvar el seu fill, i el defensà, juntament amb el seu germà Gai Aureli Cota.
Com que Cornèlia Cinnil·la va morir jove, Aurèlia va educar la seva jove neta Júlia Cesària en el seu lloc i va dirigir les possessions del seu fill.
L'historiador Tàcit la considerava la matriarca ideal i la tenia en gran consideració. i Plutarc la descrivia com una dona estricta i respectable.

## Referències

* ↑ Robinson, JR, Charles Alexander. Greek and roman historians (en anglès), 1957, p. 222.
* ↑ Tàcit. [xxviii Dialogus de oratoribus] (en llatí), circa 102 aD.
* ↑ Plutarc. «Juli Cèsar». A: Vides paral·leles (en llatí), circa 100-120 aD.
# Miyazaki (ciutat)

Miyazaki (宮崎市, Miyazaki-shi) és una ciutat del Japó, capital de la prefectura de Miyazaki, a l'illa de Kyushu. És un centre religiós sintoista. Té un port de pesca important, a la desembocadura de l'Oyodo, i també indústries químiques.

## Referències

* ↑ «Miyazaki (ciutat)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Futurebus

El Futurebus (IEEE 896) és un estàndard de bus de dades, ideat per reemplaçar totes les connexions de bus local en un ordinador, incloent-hi la unitat central de procés, la memòria, les targetes d'expansió i, fins i tot fins a cert punt, els enllaços de xarxa d'àrea local entre màquines. És un bus poc conegut encara però, per les seves altes prestacions, està cridat per substituir als populars busos VME, EISA, Multibus, etc. Les seves característiques el fan ideal per a qualsevol tipus de sistema, des de sistemes multiprocessadors amb suport per memòria cau fins a sistemes amb funcionalitat de temps real, passant pels sistemes tolerants a fallades.
# Plàstinki

Plàstinki (en rus: Пластинки) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 516 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Polifidelitat

Polifidelitat (també a vegades anomenada poliexclusivitat) és una forma de poliamor, on tots els membres són considerats companys iguals i accepten tenir una vida sexual activa només amb altres membres del grup. El terme es va originar en la comuna Kerista del barri de Haight-Ashbury, Califòrnia, on es va practicar polifidelitat de 1971 a 1991.
Aquest tipus de relacions són, com les relacions monògames, “tancades”, en el sentit que els socis es comprometen a no mantenir relacions sexuals fora dels actuals membres del grup. La diferència és que més de dues persones s'inclouen en el grup tancat. Noves persones es poden afegir al grup mitjançant consens unànime dels membres existents, o bé, el grup pot no acceptar nous integrants.
Previ a l'experiència en Kerista, la gent probablement hauria anomenat a aquest acord “matrimoni complex”. a meitat del segle xix, el matrimoni grupal en la Comunitat d'Oneida implicava tenir diverses parelles, però no necessàriament el deure d'estar amb tots els membres de la comuna. També se'l coneixia com a “matrimoni grupal”. El terme modern, més ampli poliamor va ser encunyat més tard, a principis de 1990.
# Fortalesa de Kosh

Fortalesa de Kosh o fortalesa de la jove —Աղջկա բերդ en armeni— és un castell del segle xiii al cim d'un pujol proper a la població de Kosh a la Província d'Aragadzotn d'Armènia. La fortalesa medieval és en un petit cim que s'aixeca en la part nord-oest de Kosh i ofereix una vista sense obstacles en totes direccions a través de la plana. Les seves ruïnes arriben fins al cementiri a l'est del poble Kosh. Presenta un pla rectangular amb orientació sud i torres circulars en les quatre cantonades, els murs i les torres estan construïdes amb tova i a la part inferior amb basalt. L'entrada al nord està totalment en ruïnes, al centre de la paret sud es troba un passadís voltat. El material de pedra va poder haver estat pres d'edificis més antics.

## Referències

* 1 2 «An Archaeological/Touristic Gazatteer and Map Set for the Historical Monuments of Armenia» (en anglès). Rediscovering Armenia [Erevan/Washington DC], 01-06-2000. Arxivat de l'original el 2006-05-03 [Consulta: 7 setembre 2016].
# Llista de Gardiner (H)

El Grup H de la llista de Gardiner és un dels 26 subgrups de jeroglífics egipcis que l'egiptòleg britànic Alan Gardiner va realitzar en el seu llibre Gramàtica de la llengua egípcia. En aquest grup només hi ha 8 jeroglífics referents a parts del cos de les aus.

## Taula de jeroglífics

| Codi | Jerogl. | Transl. | Objecte representat | Descripció |
| H1 | | ȝpd | Cap d'ànec | Determinatiu d'ocell, gira voltant dels seus colls (ušn). Abreviatura d'aus (ȝpd). |
| H2 | | mȝˁ | Cap de martinet | Determinatiu fonètic dels sons ma, ushm i pq |
| H3 | | pḳ (pȝḳ) | Cap de becplaner | Determinatiu fonètic del so paq. |
| H4 | | nr | Cap de voltor comú | Determinatiu fonètic dels sons nr i rm (en la paraula persona). |
| H5 | | ḏnḥ | Ales | Determinatiu d'ales (ḏnḥ) i mosca (pȝy). |
| H6 H6A | o | šw | Ploma Ploma amb dues marques laterals | Ideograma de ploma i de la deessa Maat. |
| H7 | | šȝ | Arpa d'au | Fonograma de sha (només en Pais de Shat) |
| H8 | | swḥt | Ou | Determinatiu i ideograma de fill (sȝ) i ou (suḥt). |

## Bibliografia

* Collier, Mark; Manley, Bill. How to Read Egyptian Hieroglyphs (en anglès). The British Museum Press, 1998. ISBN 978-0520239494.
* Gardiner, Alan. Egyptian Grammar (en anglès). Griffith Institute, 1973 (3 ed), p. 682. ISBN 0900416351.
* Faulkner, Raymond O. A concise dictionary of Middle Egyptian (en anglès). Griffith Institute, 1962, p. 334. ISBN 0900416327.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 1) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 748. ISBN 978-0486236155.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 2) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 722. ISBN 978-0486236162.
# Pont de les Ferreries

El Pont de les Ferreries és un pont del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situat a la part central del terme, al sud-oest de la cruïlla entre les carreteres C-1413b i la BV-1341. El pont serveix perquè la primera d'aquestes dues carreteres passi per damunt del Tenes. Fou construït el 1889, i deu el seu nom al lloc on es troba, al nord-oest de les Ferreries.

## Enllaços externs

* El Pont de les Ferreries en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Mera (filla de Pretos)

D'acord amb la mitologia grega, Mera (en grec antic Μαῖρα, Maira), va ser filla de Pretos, rei d'Argos, i d'Antea.
Seduïda per Zeus, va ser la mare de Locros. Formava part de l'estol d'Àrtemis, i la deessa, en saber que havia mancat al vot de castedat, la travessà amb una sageta.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 148. ISBN 8429741461.
Viccionari
# Polifenol oxidasa

La polifenol oxidasa (Polyphenol oxidase, PPO) coneguda també com a monofenol monooxigenasa) és un enzim tetramèric que conté quatre àtoms de coure per molècula, i té llocs d'unió per a compostos aromàtics i l'oxigen. Aquest enzim catalitza la O-hidroxilació de monofenols (fenols en els quals l'anell benzènic conté un únic substituent hidroxil) per a convertir-los en O-difenols (fenols ambdós substituents hidroxil). El mateix enzim pot, posteriorment, catalitzar l'oxidació delss O-difenols per a formar O-quinones. Les o-quinones són molt reactives i ataquen molts components cel·lulars. La ràpida polimerització de les O-quinones produeix pigments de color negre, marró o roig la qual cosa al seu torn és la causa de l'Oxidació enzimàtica. Les PPOs de vegades se'n diuen tirosines.
Existeix una mescla dels enzims monofenol i catecol oxidasa en pràcticament tots els teixits vegetals i també es poden trobar en bacteris, animals i fongs. i els seus productes són els responsables de la tolerància a la dessecació.

## Referències

* ↑ http://www.worthington-biochem.com/TY/default.html, Polyphenol Oxidase - Worthington Enzyme Manual. Accessed 13 September 2011
* ↑ Mayer, AM «Polyphenol oxidases in plants and fungi: Going places? A review». Phytochemistry, 67, 21, 01-11-2006, pàg. 2318–2331. DOI: 10.1016/j.phytochem.2006.08.006. PMID: 16973188.
* ↑ Sugumaran M, Lipke H «Quinone methide formation from 4-alkylcatechols: a novel reaction catalyzed by cuticular polyphenol oxidase». FEBS Letters, 155, 1, 01-05-1983, pàg. 65–68. DOI: 10.1016/0014-5793(83)80210-5.

## Enllaços externs

* Proteomics of multigenic families from species underrepresented in databases: the case of loquat (Eriobotrya japonica Lindl.) polyphenol oxidases. Sellés-Marchart S, Luque I, Casado-Vela J, Martínez-Esteso MJ, Bru-Martínez R. Journal of Proteome Research. 2008 Sep;7(9):4095-106.
* Effect of detergents, trypsin and unsaturated fatty acids on latent loquat fruit polyphenol oxidase: basis for the enzyme's activity regulation. Sellés-Marchart S, Casado-Vela J, Bru-Martínez R. Archives of Biochemistry and Biophysics. 2007 Aug 15;464(2):295-305.
* Isolation of a latent polyphenol oxidase from loquat fruit (Eriobotrya japonica Lindl.): kinetic characterization and comparison with the active form. Sellés-Marchart S, Casado-Vela J, Bru-Martínez R. Archives of Biochemistry and Biophysics. 2006 Feb 15;446(2):175-85.
* Boyer, R.F. 2000."Modern Experimental Biochemistry". 3rd Edition. Pearson Benjamin Cummings. USA Medicina y Salud
# Boletín americanista

El Boletín americanista és una revista científica fundada el 1959, editada per Revistes Científiques de la Universitat de Barcelona (RCUB) i Edicions UB, especialitzada en l'àmbit de la història d'Amèrica. Amb una freqüencia de publicació semestral (bianual) des de l'any 2010, el Boletín segueix el sistema d'avaluació d'experts externs (peer-review), i està indexada a bases de dades bibliográfiques com SCOPUS, SJR o Dialnet, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Sobre la revista | BOLETÍN AMERICANISTA». [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Scopus preview - Scopus - Boletin Americanista». [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Boletin Americanista». [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Dialnet Métricas - IDR - Revista Boletín americanista». [Consulta: 21 gener 2024].
# Lema (matemàtiques)

En matemàtiques, un lema (del grec, λήμμα, "lemma" que vol dir "tot allò que es rep, com un regal, benefici, o un suborn") és una proposició demostrada que es fa servir com a pas a un resultat més gran més que com una afirmació en si mateixa. Un bon pas condueix a molts altres, així part dels resultats més forts en matemàtiques es coneixen com a lemes, com el lema de Bézout, el lema d'Urysohn, el lema de Dehn, el lema de Fatou, el lema de Gauss, el lema de Nakayama, el lema de Poincaré, el lema de Riesz, el lema de Schwarz i el lema de Zorn. No hi ha cap distinció formal entre un lema i un teorema, només d'ús i convenció.

## Vegeu també

* Corol·lari

## Enllaços externs

* Doron Zeilberger, Opinion 82: A Good Lemma is Worth a Thousand Theorems Val més un bon lema que mil teoremes.
* lemma Lema a Planetmath (anglès)
Viccionari
# Pimelodus altissimus

Pimelodus altissimus és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Avió de transport militar

Un Avió de transport militar és un avió de càrrega que té la capacitat de transportar càrrega i soldats al camp de batalla. Aquestes aeronaus tenen una bona capacitat de càrrega i poden realitzar llançaments de paracaigudistes i poden llençar càrregues amb paracaigudes, aquestes aeronaus estan equipades amb una rampa posterior operable en vol. Un altre característica d'aquestes aeronaus és l'ús de pneumàtics de baixa pressió, que els permeten operar en pistes curtes i poc preparades. Els avions que es fan servir en aquestes missions són aeronaus equipades amb motors de turbohèlice, llevat d'alguns aparells que estan equipats amb motors de propulsió a reacció.
Els avions de transport militar són avions de càrrega d'ala fixa que es fan servir per enviar tropes, armament i equipament, als indrets a on tenen lloc les operacions militars. Normalment son avions amb aparença de bombarders.
Algunes aeronaus de transport militar estan dissenyades per exercir múltiples missions com abastament en vol i transport tàctic, operacional i estratègic sobre pistes no preparades, o que han estat construïdes per enginyers.

## Segona guerra mundial

Els avions de transport militar van ser usats per desplegar les forces aerotransportades durant la Segona Guerra Mundial i per remolcar els planadors militars.

## Capacitat de càrrega

Segons la seva capacitat de càrrega es poden classificar en lleugers: entre 0 i 5 tones, mitjans: entre 5 i 15 tones, pesants: entre 15 i 30 tones. Hi ha aeronaus amb una capacitat de càrrega que està per sobre d'aquestes xifres, avions com l'Airbus A400M i l'Antónov An-70.

## Referències

* ↑ Jorge García de la Cuesta. Aviation Terminology: Terminología Aeronáutica: English-Spanish, Spanish-English Aeronautical Dictionary = Diccionario Aeronáutico Inglés-Español, Español-Inglés. Ediciones Díaz de Santos, 2003, p. 399–. ISBN 978-84-7978-579-6.
* ↑ U.S. Army Aviation Center. United States Army aviation digest. U.S. Army Aviation Center, 1964.
* ↑ «Low pressure tires.». Arxivat de l'original el 2017-03-07. [Consulta: 6 març 2017].
* ↑ E.R. Johnson. American Military Transport Aircraft Since 1925. McFarland, 9 April 2013. ISBN 978-0-7864-6269-8.
* ↑ Efraín Cobas. Las fuerzas armadas peruanas en el siglo XXI. Centro de Estudios Sociológicos Latinoamericanos, 2003.
# Mizuho Aimoto

Mizuho Aimoto (愛本 みずほ, Aimoto Mizuho, nascuda el 29 de novembre) en Higashinari-ku, Prefectura d'Osaka, Japó és una mangaka japonesa.

## Treballs

* ABO no Tenshi-tachi"
* Kare to Kanojo no yesterday"
* Konna ni Kimi wo I LOVE YOU"
* Ashita kitto anata ni
* Tenshi ni naritai
* Kiss Kiss Kiss
* Dousoukai
* Half boiled angel"
* "Hanagonomi byouin no hitobito"
* Kanashii kibun DE shitsuren club"
* Tenshi ni naritai Hina no nurse nisshi
* Yukiko

## Informació personal

* Tipus de sang A
* El seu signe del zodíac és Sagitari
* El seu color favorit és el groc
* Sa persona favorita és Katori Shingo de la banda musical jovenil SMAP
* Ses pel·lícules favorites les d'Alfred Hitchcock
* Dibuixants favorits: Fumiko Takano i Charles M Schultz
* Artista favorit Norman Rockwell
* Assignatures favorites a l'escola: Física i geologia
* Feliç i riallera, ràpid temperament
* No li agraden les cogombres, els impostos i els terminis límits

## Enllaços externs

* Pàgina Web de Mizuho Aimoto Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine. (japonès)
# Can Portus

Can Portus és un edifici de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa (reformada totalment als anys 80, amb plaques de marbre afegides a la paret) i dos pisos. El primer pis està format per una balconada amb una finestra decorada, als brancals per columnes adossades amb una sanefa de flors en baix relleu al fust, i a la llinda motius vegetals també esculpits en baix relleu. Coronen les finestres uns trams rectangulars decorats amb tessel·les de colors que uneixen les finestres del primer pis amb mènsules del balcó del pis superior, decorades igual que al primer pis. La façana acaba amb una cornisa discontinua sostinguda per unes grans mènsules amb decoració de motius vegetals esculpits en baix relleu. Tota la cornisa està pintada per una franja d'estuc vermell.

## Història

Segueix la tipologia de les cases dels segles XVI-XVIII, però varia la decoració d'acord amb el gust de l'època i suprimeix la porxada per una gran cornisa. Són cases construïdes pels industrials del segle xx, que destinaven part del seu excedent en la construcció.

## Referències

* 1 2 «Can Portus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].