OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xams al-Din Ali ibn Nàssir al-Din

Xams al-Din Ali ibn Nàssir al-Din fou un príncep mihrabànida que va governar al Kuhistan, fill de Màlik Nàssir al-Din Muhàmmad.
Assegurat el Sistan (1282) i la defensa contra atacs externs, Malik Nasir al-Din Muhammad va poder portar a terme una política exterior força independent i va utilitzar la seva força per ampliar els seus límits; després de rebutjar una banda de saquejadors mongols del Sistan, va enviar el seu fill Xams al-Din Ali cap al Kuhistan, territori vassall dels kàrtides d'Herat governat per les tribus, i se'n va apoderar en els darrers anys del segle xiii. Aviat va tenir problemes per mantenir el control del territori i el seu pare li va haver d'enviar ajut. Es van fer diverses millores com la construcció de canals de reg. Finalment el domini mihrabànida a Kuhistan no va poder subsistir i es va acabar al final del segle xiii.
En la lluita entre el seu pare i el fill gran Malik Rukn al-Din Mahmud, hauria donat suport al primers. Vers 1320 els caps religiosos van imposar una partició de territoris entre tres germans, i a Shams al-Din Ali li va correspondre la comarca d'Uq, amb centre a aquesta ciutat, on va governar fins a una data desconeguda.

## Referències

* Bosworth, C.E. The History of the Saffarids of Sistan and the Maliks of Nimruz (247/861 to 949/1542-3). Costa Mesa, California: Mazda Publishers, 1994.
# Licó de Siracusa

Licó de Siracusa (en llatí Lycon, en grec antic Λύκων) fou un militar siracusà. Quan els assassins van entrar a la casa de Dió de Siracusa el 353 aC sense armes i estaven buscant a la casa una arma per matar-lo, els va donar un ganivet a través de la finestra.
L'esmenten principalment Plutarc, Dió Cassi i Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 2.Lycon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 846
# Mas Buvi i casal del segle XX

El Mas Buvi i casal del segle XX és un conjunt de Palafrugell (Baix Empordà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Finca que inclou el mas, diverses edificacions i l'horta, envoltada d'una altra tanca perimetral. Ocupa un terreny força extens limitant amb la carretera de Tamariu. S'accedeix a la finca per una portalada d'obra amb profusa decoració classicitzant. Un camí porta fins a les edificacions situades al final, a la part més alta, de la finca. Un tram del camí és empedrat i, en part cobert per una glorieta d'obra i forja. Les feixes d'horta s'esglaonen en tot aquest espai i tenen diversitat d'elements arquitectònics, com la bassa i el molí. El conjunt d'edificacions consta bàsicament de dues cases. La masia, més antiga, és al costat de ponent. És un edifici de dues plantes amb coberta de doble vessant. Les obertures originals estan emmarcades amb pedra, amb llindes monolítiques. A continuació, vers llevant, hi ha dues dependències que uneixen la masia i l'altra casa (de finals del segle XIX), davant les quals hi ha una tanca que clou el jardí. Aquest mur és centrat per una fornícula i el seu remat sinuós és coronat per un motlluratge i nombroses copes de terra cuita. La casa que ve a continuació té elements semblants, com el capcer molt destacat i coronat per gerres. És de dues plantes amb obertures en arc.
Destaca la vegetació exuberant del jardí.

## Referències

* 1 2 «Mas Buvi i casal del segle XX». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Auques i ventalls

Auques i ventalls és el nom d'un poemari de Josep Carner publicat en 1914 amb un tiratge de 300 exemplars. En aquests poemes Carner mostra els trets propis del noucentisme, com la imatge de la ciutat com a símbol de civilització (encarnada especialment en Barcelona), però inclou formes de la poesia popular. L'ordenació dels poemes segueix el calendari d'un any, ja que molts versos havien sorgit de col·laboracions periòdiques de Carner en diversos mitjans, bàsicament a La Veu de Catalunya i tenien com pretext una data. S'aprecia un to lleugerament humorístic en algunes composicions, ja que el punt de partida quotidià té tocs costumistes. A partir de cada escena, desenvolupa algun tema literari, amb la bellesa com rerefons comú a tots ells.

## Referències

* ↑ «Cent anys dAuques i ventalls', de Josep Carner». Ara.cat.
# Partit per la Unitat dels Drets Humans

El Partit per la Unitat dels Drets Humans (albanès Partia Bashkimi për të Drejtat e Njeriut, grec Κόμμα Ένωσης Ανθρωπίνων Δικαιωμάτων) és un partit polític d'Albània d'ideologia centrista i liberal. El partit va ser fundat el 1992 per a representar la població d'ètnia grega com la continuació de la Unió Democràtica de la Minoria Grega (Omonoia).
El Partit per la Unitat dels Drets Humans es va unir a la coalició encapçalada pel Partit Socialista d'Albània a les eleccions legislatives albaneses de 1997. A les eleccions legislatives albaneses de 2001 va obtenir el 2,6% dels vots i 3 escons. A les de 2005 va rebre el 4,1% dels vots i dos escons al Parlament, que es van reduir a un a les de 2009. El cap del partit és Vangjel Dule, mentre que el membre del partit Vasilis Bolanos és alcalde d'Himara.
Normalment, el partit té nombrosos regidors als ajuntaments de la zona on hi ha minoria grega (Dropull, Dhivër, Pogon, Mesopotam, Finiq, Aliko, Livadhja, etc.) a més d'Himara. Alhora, éstà representant al Consell d'Europa pel Partit dels Liberals Demòcrates i Reformistes Europeus.
# Vladikavkaz

Vladikavkaz o Dzaudjikau (rus: Владикавка́з, Vladikavkaz; osseta: Дзæуджыхъæу, Dzæudžyqæu) ( escolteu-ne la pronunciació en osseta) és la capital de la república caucàsica d'Ossètia del Nord, a la Federació Russa. La ciutat està situada al sud-oest de la república, al peu de les muntanyes del Caucas i al costat del riu Terek.
La ciutat es va fundar l'any 1784, durant la conquesta del Caucas pels russos, amb la finalitat d'establir un enclavament estratègic per a controlar la regió i la seva connexió amb Geòrgia. El nom de Vladikavkaz significa en rus Governant del Caucas, mentre que en osset vol dir Reina del Caucas. Durant els períodes de 1931 a 1944 i de 1954 a 1990, la ciutat s'anomenà Ordjonikidze (Орджоники́дзе), en honor del líder bolxevic Sergo Ordjonikidze. Vladikavkaz va ser presa l'any 1919, durant la Guerra Civil Russa, per les tropes de l'exèrcit blanc comandades per Anton Ivànovitx Denikin, que hi van resistir un any abans d'ésser derrotades per l'Exèrcit Roig. Durant la Segona Guerra Mundial l'exèrcit nazi va assetjar infructuosament la ciutat, que va marcar l'extrem oriental de l'expansió alemanya.
Durant la dissolució de la Unió Soviètica, el novembre de 1992, després que els insurgents ingúixos van prendre una part important del Districte de Prigoridnyi amb la pretensió d'incorporar-lo a la República d'Ingúixia, respost amb la deportació, ajudada per les tropes de l'exèrcit rus, de 60.000 íngúixos de Vladikavkaz a Ingúixia, dels que van morir 300.

## Geografia
### Clima

Paràmetres climàtics mitjans de Vladikavkaz :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Temperatura màxima registrada °C (°F) | 20,2 (68,4) | 22,6 (72,7) | 30,3 (86,5) | 34,0 (93,2) | 33,1 (91,6) | 38,0 (100,4) | 37,5 (99,5) | 39,2 (102,6) | 38,2 (100,8) | 33,5 (92,3) | 24,8 (76,6) | 27,2 (81) | 39,2 (102,6) |
| Temperatura mínima registrada °C (°F) | −23,0 (−9,4) | −23,0 (−9,4) | −20,0 (−4) | −8,0 (17,6) | −1,2 (29,8) | 5,0 (41) | 7,5 (45,5) | 6,0 (42,8) | 0,7 (33,3) | −10,0 (14) | −17,7 (0,1) | −20,0 (−4) | −23,0 (−9,4) |
| Temperatura diària màxima °C (°F) | 3,3 (37,9) | 3,5 (38,3) | 8,3 (46,9) | 15,3 (59,5) | 19,9 (67,8) | 23,8 (74,8) | 26,2 (79,2) | 25,7 (78,3) | 21,3 (70,3) | 15,4 (59,7) | 8,8 (47,8) | 4,9 (40,8) | 14,7 (58,5) |
| Temperatura diària mínima °C (°F) | −5,7 (21,7) | −5,6 (21,9) | −0,8 (30,6) | 5,1 (41,2) | 9,8 (49,6) | 13,6 (56,5) | 16,2 (61,2) | 15,7 (60,3) | 11,2 (52,2) | 5,7 (42,3) | 0,1 (32,2) | −4,1 (24,6) | 5,1 (41,2) |
| Precipitació total mm (polzades) | 29,6 (1,2) | 31,9 (1,3) | 56,2 (2,2) | 88,4 (3,5) | 144,7 (5,7) | 177,7 (7) | 119,3 (4,7) | 92,3 (3,6) | 72,7 (2,9) | 58,5 (2,3) | 42,1 (1,7) | 32,0 (1,3) | 945,4 (37,2) |
| Font: Погода Владикавказа ||||||||||||||

## Fills il·lustres

* Vera Trefilova (1875-1943) ballarina clàssica.

## Referències

* ↑ Minahan, James. Encyclopedia of the stateless nations (en anglès). 2. D - K. Greenwood Publishing Group, 2002, p. 786. ISBN 0313321108.
# Wilton (Wisconsin)

Wilton és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 519 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilton tenia 519 habitants, 214 habitatges, i 121 famílies. La densitat de població era de 235,7 habitants per km².
Dels 214 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 43% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.721 $ i la renda mediana per família de 46.607 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.591 $ mentre que les dones 22.292 $. La renda per capita de la població era de 15.998 $. Aproximadament el 9,6% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilton» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lliga Comunista del Nepal

La Lliga Comunista del Nepal o Nepal Communist League (nepalès: Nepal Samyabadi Sangh) fou un partit polític del Nepal.
Estava dirigit per Shambhuram Shrestha i es va escindir del Partit Comunista de Nepal (Manmohan) el 1977.
El 1990 fou part del Moviment Popular d'Unitat Nacional.
Després del 1991 es va unir al Partit Comunista del Nepal (Unificat Marxista-Leninista).
# Yasine Abdellaoui

Yasine Abdellaoui ('s-Hertogenbosch, 21 de juny de 1975) és un exfutbolista neerlandès que jugava de migcampista.

## Trajectòria

Abdellaoui va jugar a OJC Rosmalen, Willem II, NAC Breda, Rayo, NEC i De Graafschap.
Després de retirar-se com a jugador l'any 2004, va treballar com a entrenador, i l'agost de 2016 treballava amb l'equip juvenil Willem II.

## Biografia

És d'origen marroquí.
El 2003 va ser detingut acusat de frau fiscal. El 2015, va ser absolt dels càrrecs de blanqueig de capitals. El 2019, va ser ferit a trets a Amsterdam.

## Referències

* ↑ «Profile» (en neerlandès). Frank Beijen. [Consulta: 24 octubre 2016].
* ↑ «Profile» (en neerlandès). Voetbal International. Arxivat de l'original el 8 March 2012. [Consulta: 24 octubre 2016].
* ↑ Yasine Abdellaoui a BDFutbol
* ↑ (en neerlandès) , 02-08-2016.
* ↑ «Yassine Abdellaoui aan de slag bij Willem II» (en neerlandès). De Gelderlander, 02-08-2016. [Consulta: 24 octubre 2016].
* ↑ Yasine Abdellaoui a BDFutbol
* ↑ «Yassine Abdellaoui langer in voorarrest» (en neerlandès). Voetbal International, 03-10-2015. [Consulta: 24 octubre 2016].
* ↑ «Oud-prof Yassine Abdellaoui in hongerstaking» (en neerlandès). Algemeen Dagblad, 02-07-2015. [Consulta: 24 octubre 2016].
* ↑ Tom van der Meer. «Oud-voetballer Yassine Abdellaoui neergeschoten in Amsterdam» (en neerlandès). BD, 07-02-2019. [Consulta: 7 febrer 2019].
# Llengua moabita

El moabita va ser un antic dialecte canaanita utilitzat pels moabites. Se situaven a l'oest de l'actual Jordània. S'escrivia mitjançant una variant de l'alfabet fenici.
La principal font de coneixement sobre el moabita prové de l'estela de Moab, que és l'únic text extens conegut en aquest idioma. A més, es va trobar una inscripció de tres línies a Al-Karak, així com uns quants segells.
Les principals característiques que distingeixen al moabita d'altres llengües cananaanites com l'hebreu són: marca del plural -în en lloc de -îm (p. ex. mlkn, «reis» per a l'hebreu bíblic məlākîm), com ocorren en arameu i àrab; retenció de la marca del femení -at que en hebreu bíblic es redueix a -āh (p. ex. qryt, «ciutat» per a l'hebreu bíblic qiryāh, que no obsant la reté en l'estat constructe nominal: p. ex. qiryát yisrael, «ciutat d'Israel»); i retenció d'una forma verbal amb -t- infija, també trobada en àrab i accadi (p. ex. w-’ltḥm, «vaig començar a lluitar», de l'arrel lḥm).
Segons Glottolog no era un idioma diferenciat de l'hebreu.

## Referències

* 1 2 Geoffrey W. Bromiley, The International Standard Bible Encyclopedia, Wm. B. Eerdmans Publishing, 2007, p. 395 under 'Moab'
* ↑ «Ammonite». A: Nordhoff, Sebastian; Hammarström, Harald; Forkel, Robert; Haspelmath, Martin. . Leipzig: Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology, 2013.

## Bibliografia

* Cohen, D., ed. (1988). «Les Langues Chamito-semitiques». A: Cohen, D.. Les langues dans le monde ancien et moderne, part 3 (en francès). París: CNRS, 1988.
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Aura (Kuwaliya)

Aura era una ciutat del nord-est del regne de Kuwaliya (clàssica Frígia) on el rei hitita Mursilis II es va trobar amb el rei Mashwiluwa que el va informar dels efectes d'un gran llamp (probablement un meteorit) que havia caigut a la ciutat d'Apasa.
Mashwiluwa va dir a Mursilis que "el bòlit que havia enviat el déu de les Tempestes havia ferit a Uhha-Ziti", el rei d'Arzawa, i havia quedat afectat per una greu malaltia i no podia bellugar les cames.
A Efes, en temps de Pau de Tars, s'adorava encara al segle I un objecte que probablement era la resta d'un meteorit que havia caigut a al palau d'Arzawa i havia ferit al rei.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 128. ISBN 8446022532.
Viccionari
# Pere Aznar Ruiz

Pere Aznar Ruiz (València, 1981) és un humorista, guionista i presentador de televisió valencià.
Va iniciar els estudis universitaris de periodisme tot i que no els va finalitzar. Amb 17 anys s'inicia a la ràdio amb un magazine humorístic a LP Punto Ràdio d'on va donar el salt a la televisió Canal 9 com a guionista i col·laborador de late night Efecte Palomar de Ramón Palomar i després presentant Poble Show. Però el programa que li va donar popularitat fou Assumptes Interns d'À Punt de la mà de la productora catalana El Terrat amb qui va treballar com a col·laborador en el programa Late Motive d'Andreu Buenafuente. També ha col·laborat en programes de ràdio com La Ventana i A vivir que son dos días en la Cadena SER o Hoy empieza todo de Radio 3 de Radio Nacional d'Espanya.
El 2023 va publicar el llibre Beber en que confesava la seua adicció a l'alcohol i com ho havia aconseguit deixar.

## Referències

* ↑ FormulaTV. «Pere Aznar» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Pere Aznar (Assumptes Interns): "El límit del nostre humor és que no em maten pel carrer"» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Quién es Pere Aznar, el cómico que desde hoy acude como invitado a ‘Pasapalabra’ en Antena 3» (en castellà), 20-09-2021. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Pere Aznar: "Me preocupaba el momento de volver a hacer comedia estando sobrio"» (en castellà). [Consulta: 6 abril 2023].
# Vladikinita

La vladikinita o vladykinita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de Nikolai Vassílievitx Vladikin, mineralogista rus.

## Característiques

La vladikinita és un element químic de fórmula química ${\ce {Na3Sr4(Fe^2+Fe^3+)Si8O24}}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de cristalls prismàtics "puntxeguts" amb una secció transversal de forma ròmbica a pseudohexagonal que poden arribar a mesurar diversos mil·límetres. També en grups de cristalls paral·lels o radiants.

## Formació i jaciments

La vladikinita va ser descoberta a partir de mostres trobades en dos indrets diferents de Rússia: el massís Mali Murun, situat a l'óblast d'Irkutsk, com una fase magmàtica primerenca en un dic de sienita feldespatoide de gra gruixut en un complex igni alcalí; i a Tausonitovaya Gorka, al massís de Murun (República de Sakhà). Es tracta dels únics indrets on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Vladykinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Vladykinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 26 setembre 2018].
# XV Almogàvers

Els XV Almogàvers és un equip de rugbi creat el 1999, que no competeix en competicions oficials, i que té per objectiu reunir jugadors de diversos clubs d'àmbit català per a jugar amistosos contra equips estrangers. La filosofia d'aquesta iniciativa parteix de l'experiència britànica dels Barbarians, i la seva lletra fundacional estableix que els valors de l'equip es fonamenten en aglutinar jugadors combatius, amb fair-play i catalanitat.
# Lliga Democràtica Etíop

La Lliga Democràtica Etíop o Etiòpica/Ethiopian Democratic League EDL, és un partit polític d'Etiòpia. El seu líder és Chekol Getahun.
El 2002 el partit All-Amhara People's Organization (AAPO) va canviar el seu nom a All Ethiopian Unity Party (AEUP) o Partit Unit Panetíop esdevenint d'ambit de tot l'estat etiòpic; sota la direcció d'Hailu Shawel el 2004 es va unir a la Ethiopian Democratic League (EDL), al Ethiopian Democratic Unity Party-Medhin (EDUP-M), i al Rainbow Ethiopia:Movement for Democracy and Social Justice i junts van formar la Coalició per la Unitat i la Democràcia (CUD) sota el lideratge de Shawel. La CUD va prendre part a les eleccions del 15 de maig del 2005 i va aconseguir 109 dels 527 escons, però després va denunciar frau i l'organització va optar per no participar en posteriors eleccions, no aconseguint per tant representants a les eleccions del 2010.

## Referències

* Ethiopia: The treatment of ethnic Amharas and the treatment of members, leaders, and activists of the All Ethiopian Unity Party (AEUP) (2002-2006)
# Yasmeen Ghauri

Yasmeen Ghauri (Montreal, 23 de març de 1971) és una supermodel quebequesa i una de les més reconegudes de la dècada del 1990, actualment retirada del món de la moda.

## Carrera
### Modelatge

Una de les primeres aparicions en els mitjans de Yasmeen va ocórrer en el vídeoclip de la cançó "Sacrifice" d'Elton John, al costat de Chris Isaak.
Ghauri va gaudir del reconeixement en la dècada de 1990 després de la seva aparició en la portada de la revista Elle al gener de 1991. Aviat es va convertir en la imatge de les marques Chanel i Jil Sander. A finalitats de dècada, Ghauri va aparèixer en la portada de la versió francesa d'Elle al juliol i desembre. Al setembre va participar en una passarel·la a Milà per a Gianni Versace i més tard per a Chanel, Helmut Lang, Jean Paul Gaultier i Lanvin a París. Es va convertir en el rostres de Christian Dior i Anne Klein el 1991. Al gener va ser fotografiada per Steven Meisel per a la portada de la versió italiana de Vogue i a final d'any va aparèixer en les editorials per a les versions britànica i italiana de la mateixa revista. El reconegut fotògraf Patrick Demarchelier, qui la va fotografiar per a la versió d'Itàlia, es va referir a ella com a la seva model favorita.

### Retirada

En 1992 va signar un contracte amb Victoria’s Secret i es va convertir en la imatge de Valentino. El 1993 va ser fotografiada per Gilles Bensimon per a Elle. Va aparèixer en el documental de 1995 Unzipped d'Isaac Mizrahi, i va fer part de l'espectacle de moda anual de Victoria's Secret en 1996. Per aquesta època es va retirar de les passarel·les per a iniciar una vida de llar amb el seu espòs, Ralph Bernstein i els seus fills.

## Referències

* ↑ «Yasmeen Ghauri – Model Profile». New York Magazine. Arxivat de l'original el 2014-01-22. [Consulta: 8 juny 2008].
# El Diario Vasco

El Diario Vasco és un diari de pagament que s'edita a Guipúscoa. Va ser fundat el 27 de novembre de 1934 per la Sociedad Vascongada de Publicaciones i el seu primer director Pedro Pujol. Entre els seus fundadors es trobaven polítics conservadors de l'època com Ramiro de Maeztu o Juan Ignacio Luca de Tena. Malgrat ser bilingüe en castellà i basc, es publica en un 90% en castellà.
Amb el cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil, El Diario Vasco es va posicionar a favor dels revoltats –no debades el banquer Joan March era el seu titular– i va ser clausurat pel govern. Les seves impremtes van ser usades per a l'edició d'un diari de la guerra, Frente Popular.
Amb la presa de Sant Sebastià per les tropes franquistes, El Diario Vasco es va tornar a editar. Primer el Grupo Correo i, el 1949, Bilbao Editorial, el va comprar i va unir la gestió a El Correo Español, editat a Bilbao.
El 2001, el director financer del diari, Santiago Oleaga Elejabarrieta, va ser assassinat a Sant Sebastià per dos membres d'ETA.
Pertany al Grupo Vocento i manté deu edicions, repartides per tota la província de Guipúscoa, i una a l'exterior.

## Referències

* ↑ «La prensa escrita en Euskadi». .
* ↑ «El Mundo: ETA ataca a la prensa asesinando a un directivo de 'El Diario Vasco'». elmundo.es, 25-05-2001 [Consulta: 5 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Edició digital d'El Diario Vasco
# Pedro Corbalán Martínez

Pedro Corbalán Martínez (Montmeló, 15 de novembre de 1966) és un exfutbolista català, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Va començar a destacar a la UE Alzira (85/86). Posteriorment va militar al FC Barcelona B (86/88) i Llevant UE (88/89). L'estiu de 1989 fitxa per l'Albacete Balompié. Al conjunt manxec hi realitza una gran campanya, tot marcant 25 gols. A l'any següent, en marca 16, imprescindibles per a l'ascens de l'Albacete a primera divisió.
La temporada 91/92 el conjunt manxec debuta a la màxima categoria, i Corbalán tindria l'honor de marcar el primer gol de l'Albacete, un 8 de setembre de 1991 davant el València CF. Va acabar la lliga amb sis gols en 23 partits, molts d'ells de suplent, i la temporada 92/93 ja tot just hi apareix en sis partits.
La temporada 93/94 recala al Reial Múrcia, el primer dels equips amb qui jugaria a la Segona Divisió: CD Toledo (94/95), Getafe CF (95/96) i Écija Balompié (96/97. Posteriorment hi militaria en clubs més modestos, com el Benidorm CD, el Mar Menor i l'Alacant CF, on es retiraria el 1999.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Vítine

Vítine (en (ucraïnès): Вітине) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 627 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Lliga Comunista de Luxemburg

La Lliga Comunista de Luxemburg (KBL, en les seves sigles en alemany i luxemburguès) fou un grup comunista maoista luxemburguès fundat el 1970. El secretari de la KBL va ser Charles Doerner. KBL va publicar Roude Fändel. El 1975 la Kommunistische Organisation Luxemburgs / Marxisten-Leninisten va abandonar la KBL.

## Referències

* ↑ Robert J. Alexander: Maoism in the developed world, Westport, Conn.: Praeger, 2001, S. [113]-114 (Maoism in Luxemburg) ISBN 0-275-96148-6.
* ↑ Frédéric Krier: Pekings fünfte Kolonne. Zur Geschichte der Luxemburger Marxisten-Leninisten-Gruppen, in: Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, Nr. 276, Mai 05/2008, S. 36–40 (PDF).