OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Radu Vasile

Radu Vasile, també conegut amb el seu sobrenom literari Radu Mischiu (Sibiu, Romania 1942 - Bucarest 2013), fou un polític, economista, poeta i historiador romanès, va ser de 1998 a 1999 Primer ministre de Romania.

## Infància i estudis

Radu Vasile va néixer a Drăgăşani, Vâlcea, Romania el 10 d'octubre de 1942, tot i que més tard marxà a viure a Bucarest. El 1967 es doctorà en història a la Universitat de Bucarest, i deu anys més tard, obté el doctorat en economia. Des de 1967 a 1969 treballà al Museu municipal de Bucarest. De 1972 a 1989 treballà de docent a l'Acadèmia d'Economia de Bucarest. Des de 1993 és catedràtic en economia a la AEB. De 1992 a 1994 fou director del diari Dreptatea.

## Vida política

L'any 1972 s'afilià al Partit Comunista Romanès (PCR), inicialment donà suport a les polítiques de Nicolae Ceauşescu, però durant la Dècada de 1980, s'hi distancià bastant. Després de la Revolució Romanesa de 1989, s'afilià a l'Partit Nacional Democristià Agrari (PNŢ-CD), i fou elegit vicepresident de la gestió econòmica del partit, el 1990. El febrer de 1998 és elegit Secretari General del PNŢ-CD, càrrec que mantingué fins al desembre de 1999. De 1993 a 1998 fou senador pel seu partit, i participà en la comissió parlamentària de les relacions amb la Unió Europea.

## Primer Ministre (1998-1999)

El 30 de març de 1998, el fins aleshores Primer Ministre, Victor Ciorbea, dimití. Aquest nomenà a Gavril Dejeu com a Primer ministre interí però el 17 d'abril de 1998, la Convenció Democràtica Romanesa (que formava el govern), el designà Primer Ministre. La seva entrada com a Primer Ministre, suposà una conservadorització del govern, per què expulsà a Alexandru Athanasiu del Ministeri d'Estat. El seu mandat fou una de les ocasions de recuperar l'hegemonia dels governs de la CDR, i recuperar l'economia, però no serví de res, per què es tornà a emfrentar amb una nova marxa dels miners a Bucarest, i d'una falta d'autoritat dins del govern. Finalment dimití el 13 de desembre de 1999, i fou substituït, pel socialdemòcrata Alexandru Athanasiu.

## Vida post governamental

Després de la seva dimissió al govern, també renuncià a la Secretaria General del PNŢ-CD (desembre de 1999), i més tard abandonà el partit (2000). El mateix any entrà al Partit Demòcrata, i en les eleccions de 2000 fou elegit Senador fins al 2004, quan es retirà de la política activa.
Morí el 3 de juliol de 2013 a Bucarest a causa d'un càncer de còlon.

## Obres literàries

* Economia mundial, avingudes i fases de modernització (1987, 1997)
* Moneda i economia (1994)
* Mondea i polítiques fiscals (1995)
* Un manual de la història de l'economia (1995)
* Des del segle del ferro a la Segona Guerra Mundial (1998)

## Referències

* ↑ «Radu Vasile a murit. Fostul premier al Romaniei avea 71 de ani și suferea de cancer». Stirileprotv.ro. [Consulta: 4 juliol 2013].
* ↑ Ghica, Sorin. «Cel mai dramatic moment din mandatul de premier al lui Radu Vasile» (en romanès). Adevărul, 03-07-2013. [Consulta: 13 juny 2020].
# Quercus daimingshanensis

Quercus daimingshanensis és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus daimingshanensis és un arbre perennifoli que creix fins als 15 m d'altura. Les branques estan desproveïdes de pèl. Les fulles fan 4-7 x 1,5-3 cm, el·líptiques, glabres, de color blanquinós per sota, de color verd fosc per sobre. Cuneades la base, l'àpex curtament acuminat, denticulats marge a prop de l'àpex, amb 7-9 parells de venes poc visibles per sobre de la fulla i lleugerament alçades per sotade la fulla. Els pecíols fan 5-8 mm, glabres. Les flors floreixen entre març i abril. Les inflorescències femenines fan 1 cm i porten de 3 a 5 glans. Les glans són oblongues de 2 cm de llarg x 1,3 cm d'ample, glabres, tancades 1/3 de la tassa. La tassa és semiesfèrica vellutada a l'exterior, escales en 5-6 anells concèntrics amb els marges denticulats apicals, altres senceres. La cicatriu fa 3-5 mm, plana, l'estil és persistent. Les glans maduren en 1 any.

## Distribució i hàbitat

Quercus daimingshanensis creix al centre de la província xinesa de Guangxi (Daming Shan), als boscos muntanyencs mixtos mesofítics, al voltant dels 1000 m.

## Referències

* ↑ Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453. In C. Y. Wu, P. H. Raven & D. Y. Hong (editors) Fl. China. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.
* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis daimingshanensis» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 387. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].

## Enllaços externs

* Quercus daimingshanensis a Flora of China
* Quercus daimingshanensis a Tropicos.org
* Quercus daimingshanensis a Imatges a Google
# Puttalam

Puttalam (Singalès: පුත්තලම; tàmil: புத்தளம்) és una ciutat del districte de Puttalam, Província del Nord-oest, Sri Lanka. Puttalam és la capital administrativa del districte de Puttalam i està governada per un Consell Urbà. Està situada a 130 quilòmetres al nord de Colombo, la capital de Sri Lanka i 95 quilòmetres al nord de Negombo. Puttalam és coneguda per la producció d'energia, sal, coco i pesca. Té una de les més grans llacunes del país. Puttalam és popularment coneguda per la amabilitat i la hospitalitat dels seus habitants. Té llocs turístics verges com el Wilpattu National Park i platges verges, recursos naturals, albiraments de dofins i de tortugues, dunes de sorra etc. Puttalam està prop d'Anamaduwa que és la ciutat més gran del districte de Puttalam. El cens de 2011 assigna a la ciutat una població de 50.615 habitants.

## Història

La història de Puttalam dataria de l'arribada del prínce Vidjaya, fa uns 2.500 anys, quan el seu vaixell va arribar a la costa a "Thambapani" que és localitzada al costat del nord de la llacuna de Puttalam. El nom "Puttalam" pot ser una modificació de la paraula tàmil Uppuththalam, Uppu significa sal i Thalam significa zona de producció de la sal, no que va evolucionar a Puttalam.

## Religió

Els nuclis urbans són dominats per musulmans (95%) mentre els budistes i els cristians resideixen fora de la ciutat. Els hindús són una minoria.

## Economia

Situada al centre del Triangle de Coco, Puttalam és el segon major productor de coco del país.
Puttalam és també el segon major productor de sal del país.
Puttalam té una de les fàbriques de ciment més grans del país.
Puttalam és també famosa per la granges de gambes a més de per les granges agrícoles.
Puttalam és la primera població de Sri Lanka que allotja una granja de crancs establerta per una empresa basada a Singapur.

## Enllaços externs

* The Portuguese Cultural Imprint on Sri Lanka
# Quercus oglethorpensis

Quercus oglethorpensis és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies. És endèmic als Estats Units. És el nom del Comtat d'Oglethorpe, Geòrgia, on va ser descobert per primera vegada.

## Morfologia

Quercus oglethorpensis és un arbre caducifoli, que creix aproximadament fins als 25 metres d'altura, amb un diàmetre a l'alçada de l'home d'uns 80 cm. Té un tronc recte. L'escorça és de color gris clar, escamosa. Les branques són retorçades, no tenen pèl, porpres. Les gemmes són globoses, de color vermell marró, 2-2,5 mm de llarg. Les fulles fan 5-13 x 2-4 cm, de fulla caduca, estretament el·líptiques a oblanceolades. L'àpex és obtús, base de cuneïforme, sencera, però de vegades el marge és ondulat o lleugerament lobulat a prop de l'àpex, de color verd fosc, sense pèl per sobre, de color verd clar per sota amb pubescència de color groguenc, de color groc el nervi central amb 3-5 parells de venes. El pecíol fa 2-7 mm. Les flors surten a la primavera. Les glans fan 1,6-2 cm de llarg, ovoides, de color marró fosc, sèssils o amb un peduncle curt de 7 mm, tancada 1/3 de tassa, tassa de la part superior en forma d'escates adpreses. Les glans maduren al cap d'un any.

## Distribució

L'espècie habita al Piedmont, sud-oest de Geòrgia, nord-est de Carolina del Sud, Louisiana i Mississipi, entre els 0-200 m. Aquesta espècie de roure prefereix sòls rics i humits.

## Malalties

Habitualment aquesta espècie de roure està afectat pel xancre del castanyer.

## Referències

* 1 2 3 Brown, Claud L.; L. Katherine Kirkman. Trees of Georgia and Adjacent States. Portland, Oregon: Timber Press, 1990, p. 110. ISBN 0-88192-148-3.
* 1 2 3 Duncan, Wilbur H.; Marion B. Duncan. Trees of the Southeastern United States. Athens, Georgia: University of Georgia Press, 1988, p. 250. ISBN 0-8203-1469-2.

## Enllaços externs

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus oglethorpensis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species.
# Ramon Combelles i Merli

Ramon Combelles i Merli, (Cardona 1801 - Cardona 1852) fou metge i polític Cardoní. Va ser Alcalde de Cardona. Fou defensor del bàndol liberal durant les Guerres Carlines.
La família Combelles van arribar a Cardona al segle xvii, procedents de França, i van exercir oficis liberals. En Ramon Combelles i Merli va néixer a Cardona el 30 de novembre de 1801 i va quedar orfe de pare i mare l'any 1809, degut a les febres que van assolar Cardona. Per aquesta raó va ser tutelat, juntament amb les seves dues germanes, pel seu oncle, el metge Ramon Merli i Feixes (1763-1838). Inicialment es va graduar en batxiller en filosofia a la universitat de Cervera i posteriorment es va llicenciar en medicina a la mateixa universitat. Es va casar amb Rosa Casas i Jordà i van ser pares de vuit fills.
Es va llicenciar en medicina l'any 1828. Va exercir durant tota la seva carrera professional a Cardona. La seva passió per la frenologia es va traduir en la constitució de la Societat Frenològica de Cardona.
Durant la Primera Guerra Carlina va defensar el liberalisme i a Isabel II i va ser contrari a la causa, arribant a agafar les armes i donant assistència mèdica als militars de l'exèrcit liberal. Finalment va ser nomenat Inspector de Medicina del Cos de Sanitat Militar del qual va cessar un cop restablert l'ordre al país. A l'any 1846 va ser arrestat i confinat al castell de Cardona, juntament amb el metge de Pinós, Francesc Vilalta, per ser sospitosos d'afavorir el bàndol carlista. Durant la Segona Guerra Carlina no va tenir un paper decisiu, ja que diversos factores el van fer estar en un segon pla.
Entre els anys 1833 i 1834 va ser Alcalde, havent de suportar la misèria i l'abatiment de la població degut a les seqüeles de la Primera Carlinada, no poden fer front l'Ajuntament a l'atenció de les necessitats dels habitants de Cardona. Entre els anys 1843 i 1844 va tornar a ser Alcalde.

## Referències

* ↑ Sala i Tristany, Miquel «Ramon Combelles i Merli. Vida i obra d'un metge Cardoní d'ideologia liberal a cavall de les dues primeres carlinades». Gimbernat, 58, 2012, pàg. 83.
* ↑ SALA I TRISTANY, M., 2012, pàgina 92
* ↑ SALA I TRISTANY, M., 2012, pàgina 85
* ↑ SALA I TRISTANY, M., 2012, pàgines 87-88
* ↑ SALA I TRISTANY, M., pàgina 89
* ↑ SALA I TRISTANY, M., 2012, pàgines 89-91
* ↑ SALA I TRISTANY, M., 2012, pàgines 92-93
* ↑ SALA I TRISTANY, M., 2012, pàgines 94-95
* ↑ SALA I TRISTANY, M. 2012, pàgina 95
* ↑ SALA I TRISTANY, M., pàgines 95-96
# Ramon Nonat Comas i Pitxot

Ramon Nonat Comas i Pitxot (Barcelona, 17 de juny de 1852 – Barcelona, 28 de juliol de 1918), fou un erudit i divulgador d'història i biografies català. Exercí de bibliotecari del Centre Excursionista de Catalunya. Treballà com a escenògraf i, de formació autodidacta, desenvolupà una profusa publicació i divulgació de coneixements relacionats amb monuments i personatges catalans. Publicà articles a Il·lustració Catalana, Revista de Catalunya i La Veu de Catalunya; i entre les seves nombroses obres destaquen Record de l'exposició de documents gràfics de coses desaparegudes de Barcelona al segle XIX (1901), Des del terrat de l'església del Pi (1913) i Datos para la historia del esgrafiado en Barcelona (1913).

## Referències

* ↑ Careta - 1919, pàg. 200.
* ↑ Careta - 1919, pàg. 202.
* 1 2 Marzo - 2017, pàg. 9, nota 35.
* ↑ Gerhard - 1916, pàg. 218.
* ↑ «Ramon Nonat Comas i Pitxot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Careta y Vidal, Antoni «En Ramon Nonat Comas (necrològica)». Butlletí del Centre Excursionista de Catalunya, any XXIX, 295, 01-08-1919 [Consulta: 8 abril 2019].
* Marzo, Carlota «Francesc Xavier Parés i Bartra». Arts 19. Universitat Pompeu Fabra [Barcelona], 01-06-2017, pàg. 13 [Consulta: 8 abril 2019].
* Gerhard, Robert. «Contribució a la bibliografia de la cançó popular catalana». A: T. Carreras y Artau. Arxiu d'etnografia i folklore a Catalunya. Estudis i materials Num. I. Curs de 1915-1916. Barcelona: Universitat de Barcelona, 1916, pàg. 218 [Consulta: 8 abril 2019].
# Quimiotaxonomia

La quimiotaxonomia, de química i taxonomia, és la tasca de classificar els essers vius, principalment les plantes, prenent com a base les similituds i diferències de la seva composició bioquímica. Generalment els compostos considerats són proteïnes, aminoàcids i pèptids.
John Griffith Vaughan va ser un dels pioners de la quimiotaxonomia.
# Quena

La quena, del quítxua: qina, o flauta dels Andes és un instrument de vent, semblant a la flauta. El seu origen es remunta a l'època precolombina als Andes. Està formada per una sola estructura tubular de canya de bambú amb dues apertures verticals i sis forats frontals. Ens els seus orígens era una flauta que contenia entre quatre i set forats, amb certes similituds amb el shakuhachi japonès. Es feien majoritàriament a partir de la canya, tot i que també s'utilitzaven ossos, fang o plomes de Còndor dels Andes. La seva evolució va permetre anar passant de melodies pentatòniques a diatòniques, fins a arribar a interpretar qualsevol escala cromàtica i, a partir d'elles, qualsevol classe de melodia. Avui en dia se segueix utilitzant a moltes zones del Perú i de Bolívia, encara que, en fer-se internacionalitzat la música dels Andes, s'utilitza en tot el món per nombroses grups musicals.

## Notes

* ↑ «Quena». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
Viccionari
# Quenan

En el llibre del Gènesi, capítol cinquè, Quenan (en hebreu קֵינָן בן-אֱנוֹשׁ Qênān ben Ĕnôš i en àrab قینان بن انوش Kaynan ibn Anoush), també anomenat Kainan o Keinan, és fill d'Enoix, net de Set i besnet d'Adam i Eva.
Quenan va ser pare de Mahalalel quan tenia setanta anys, després va viure vuit-cents quaranta anys més i va engendrar altres fills i filles fins que va morir a l'edat de nou-cents deu anys.

## Referències

* ↑ Gènesi. 5:9
* ↑ Gènesi. 5:12

## Vegeu també

* El Mite de la longevitat
# RSSI

RSSI (acrònim de Received signal strength indicator, anglès d'Indicador de nivell de senyal rebut), en telecomunicacions, és una mesura de la potència de senyal de radiofreqüència present al receptor. Aquesta mesura s'acostuma a fer en decibels.

## Mesura

La mesura del RSSI es fa usualment en la freqüència intermèdia (IF), vegeu part groga de la Fig.2. Si es tracta d'un receptor sense IF llavors es mesura a la banda base.

## Interpretació del RSSI
### Segons la norma IEEE 802.11

En un sistema IEEE 802.11 o WiFi, l'RSSI és el senyal rebut en un medi sense fils. Llavors quan major és el número RSSI major serà el senyal rebut. Així doncs, representant el nivell en decibels, el valor RSSI sempre serà negatiu amb el valor màxim a 0. Valors típics de RSSI en WiFi són de -30 dBm per una molt bona recepció i de -90 dBm per una recepció mínima.

### Segons les xarxes de telefonia mòbil

Es consideren les tecnologies de xarxes GSM i LTE, i valors típics de RSSI són de -30 dBm per una molt bona recepció i de -120 dBm per una recepció mínima. El valor de RSSI permetrà d'escollir l'estació base que ens proporciona el millor senyal.

## Vegeu també

* Receptor de radiofreqüència
* IEEE 802.11 o WiFi
* GSM i LTE
* dBm

## Referències

* ↑ «Trying to understand RSSI levels and how to read them» (en anglès). http://www.metageek.com.+[Consulta: 3 juny 2017].
* ↑ «What is the minimum RSSI needed for 3G or LTE?» (en anglès). https://www.linkedin.com, 14-12-2015.
* ↑ «What is RSSI and its acceptable signal strength?» (en anglès). https://helpcenter.engeniustech.com.+[Consulta: 3 juny 2017].
# RSI Rete Uno

RSI Rete Uno (també coneguda com a Rete Uno i antigament com Radio Monte Ceneri) és el primer programa de ràdio de la Radiotelevisione svizzera di lingua italiana (RSI). És una emissora de caràcter generalista, i és l'emissora més escoltada en la Suïssa italiana.

## Història

El 7 de juliol de 1930, el Gran Consell del Tesino va aprovar el decret legislatiu per a la creació d'un ens autònom per a la radiodifusió en la Suïssa italiana (EARSI). L'1 d'octubre de 1931 entra en funcions Felice Antonio Vitali en el càrrec de director del nou emissor. El 29 d'octubre de 1933 neix oficialment Rete Uno (en aquella època Radio Monte Ceneri), amb la inauguració de les instal·lacions al Monte Ceneri.

## Programació

RSI Rete Uno transmet una programació generalista que inclou informatius, emissions polítiques, culturals i esportives, així com un elevat percentatge de cançons italòfones. No emet publicitat. El programa més antic en antena és Voci del Grigione italiano, que porta emetent-se des del 25 de novembre de 1941.

## Dades tècniques

Les emissions experimentals van començar en 1932. En els anys 30 Monte Ceneri emetia en 257 metres, 1.167 kHz, amb 15 kW de potència. Des dels anys cinquanta fins a 1978, emetia amb 50 kW de potència en la freqüència de 539 metres, 557 kHz. Des de 1979 fins a 2008 va emprar la freqüència de 558 kHz, i la potència es va elevar fins als 300 kW.
Les emissions d'ona mitjana van ser rebudes també al nord d'Itàlia durant dècades fins a la seva interrupció el 30 de juny de 2008 a les 22 hores, la qual cosa va provocar algunes queixes sobretot d'oïdors italians.
Actualment, Rete Uno es rep en freqüència modulada, via cable i en DAB+ en tot el territori suís, així com a través de streaming via internet i mitjançant satèl·lit a tot el món. Els senyals de freqüència modulada poden captar-se en algunes parts d'Àustria i Itàlia, i existeix un repetidor de freqüència modulada a Vaduz, Liechtenstein.

## Referències

* ↑ European stations in 1939 - http://www.radioheritage.net/
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 25 de febrer de 2014. [Consulta: 16 març 2018]. Article sobre el cessament de les transmissions en ona mitjana de Rete Uno a www.tv-zone.it

## Enllaços externs

* web de RSI Rete Uno
# Rata crestada

La rata crestada (Lophiomys imhausi) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. Viu a Djibouti, Eritrea, Etiòpia, Kenya, Somàlia, el Sudan, Tanzània i Uganda. Es tracta d'un animal nocturn que ocupa una gran varietat d'hàbitats, incloent-hi els boscos, els semideserts i les sabanes, ja siguin seques o humides. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor d'un tal Sr. Imhaus d'Aden.

## Referències

* ↑ Schlitter, D.; Agwanda, B. Lophiomys imhausi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 març 2016.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 20. ISBN 978-0801893049.
# Rascló culnegre

El rascló culnegre (Pardirallus nigricans) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita pantans dels Andes, al sud-oest de Colòmbia, est de l'Equador i del Perú, nord de Bolívia, est del Brasil, el Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Rascló culnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Rascló de Dieffenbach

El rascló de Dieffenbach (Hypotaenidia dieffenbachii) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habitava) a les illes Chatham.
# Grand River (Ohio)

Grand River és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 345 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grand River tenia 345 habitants, 122 habitatges, i 96 famílies. La densitat de població era de 242,2 habitants per km².
Dels 122 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 2,5% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 50.469 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.063 $ mentre que les dones 28.000 $. La renda per capita de la població era de 17.217 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grand River». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grand River». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# L'afer Tornassol

L'afer Tornassol (en francès: L'Affaire Tournesol) és el divuitè àlbum de Les aventures de Tintín, la sèrie de còmics del dibuixant belga Hergé. Inicialment es va publicar serialitzat a la revista Tintin entre el desembre del 1954 i el febrer del 1956, abans de publicar-se com a àlbum el 1956. La trama segueix el jove reporter Tintín, el seu gos Milú i el seu amic el capità Haddock en el rescat del professor Tornassol. El govern borduri l'ha segrestat perquè ha creat una màquina que pot destruir objectes amb ones sonores.
Com l'anterior volum, Hem caminat damunt la Lluna, l'equip d'artistes dels Estudis Hergé va col·laborar en la creació de L'afer Tornassol. La història reflecteix les tensions que Europa estava vivint a causa de la Guerra Freda, la dècada del 1950, i presenta dos personatges recurrrents de la sèrie: Serafí Llantió i el coronel Sponsz. L'afer Tornassol va rebre crítiques positives, algunes de les quals asseguraven que es tractava d'un dels millors àlbums de Tintín.

## Argument

Durant una tempesta, les finestres de vidre i els objectes de porcellana del castell del Molí s'esmicolen inexplicablement. Se senten trets al jardí del castell, i en Tintín i el capità Haddock descobreixen un home ferit amb accent estranger que no triga a desaparèixer. L'endemà al matí, el professor Tornassol se'n va a Ginebra per assistir a una conferència de física nuclear. En Tintín i el capità aprofiten l'oportunitat per investigar el laboratori, on descobreixen que els experiments del professor van provocar que els vidres es trenquessin la nit anterior. Mentre ho estan investigant, els ataca un estranger que fuig de seguida. Tement que el professor pugui estar en perill, enfilen també cap a Ginebra.

## Referències

* ↑ Assouline, Pierre. Herge: The Man Who Created Tintin (en anglès). OUP USA, 2009, p. 175. ISBN 0195397592.
* ↑ Sterckx, Pierre; Soupart, André. Hergé collectionneur d'art (en anglès). Renaissance Du Livre, p. 116. ISBN 287415668X.