OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caragol de banc

El caragol de banc és una eina que serveix per a subjectar fermament peces o components als quals se'ls vol aplicar alguna operació mecànica. És un conjunt metàl·lic molt sòlid i resistent que té dues mordasses; una és fixa i l'altra s'obre i es tanca quan es gira amb una palanca un caragol de rosca quadrada.
És una eina que es cargola a una taula de treball i és molt comú en els tallers de mecànica. Quan les peces a subjectar són delicades o fràgils s'han de protegir les mordasses amb fundes de material més tou anomenades galteres i que poden ser de plom, suro, cuir, niló, etc. La pressió ha d'estar d'acord amb les característiques de fragilitat que tingui la peça que se subjecta.

## Referències

* ↑ «Vise | Clamping, Gripping, Holding | Britannica» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ «Tornillo de banco - EcuRed». [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ «morsa - Treccani» (en italià). [Consulta: 8 maig 2024].

## Bibliografia

* Millán Gómez, Simón. Procedimientos de mecanizado. Madrid: Editorial Paraninfo. ISBN 84-9732-428-5.

## Vegeu també

* Banc de fuster
* Barra roscada
* Mordassa
# Gaspar Pérez de Guzmán y Sandoval

Gaspar Pérez de Guzmán y Gómez de Sandoval y Rojas (Valladolid 1602 - Dueñas 1664), IX duc de Medina-Sidonia, Gran d'Espanya i cap de la Casa ducal de Medina-Sidonia, liderà una revolta a Andalusia en contra del rei Felip IV d'Espanya.
# Gerres akazakii

Gerres akazakii és una espècie de peix pertanyent a la família dels gerrèids.

## Descripció

* Fa 16,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 2-3 m de fondària.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del Japó.

## Referències

* ↑ Quoy J. R. C. & Gaimard J. P., 1824-1825. Description des Poissons. Chapter IX. A: Freycinet, L. de, Voyage autour du Monde...exécuté sur les corvettes de L. M. "L'Uranie" et "La Physicienne," pendant les années 1817, 1818, 1819 et 1820. París. Voyage Uranie, Zool. . 192-401.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Iwatsuki, Y., S. Kimura & T. Yoshino, 2007. A review of the Gerres subfasciatus complex from the Indo-West Pacific, with three new species (Perciformes: Gerridae). Ichth. Research v, 54: 168-185.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Woodland, D., 2001. Gerreidae. Silver-biddies. P. 2946-2960. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Canal del Roure (Gósol)

La Canal del Roure és un torrent afluent per la dreta de l'Aigua de Valls que transcorre íntegrament pel terme municipal de Gósol, al Berguedà.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Canal del Roure està constituïda per dos cursos fluvials. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 1.723 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Canal del Ximo

El Canal del Ximo és una canal del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
S'origina al nord-oest del segon cim més elevat de la Sadella de Ca l'Arte, des d'on davalla cap a ponent, de forma paral·lela a aquest serrat. Quan arriba a l'extrem de ponent del serrat, troba el Botant de la Sedella, on gira cap al sud-oest. Al cap d'un tros, troba el Botant de la Roca de Fonguera i s'adreça cap al sud per l'extrem occidental de la Solana de Fonguera i aiguavessa en el Barranc de Fonguera, al nord de l'Obaga de Fonguera.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu. Es tracta d'una canal que s'associava amb un Ximo, hipocorístic de la forma castellana de Domingo, Domènec.

## Enllaços externs

* El Canal del Ximo en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Canal del Roure

«Canal del Roure» té aquests significats:
* Canal del Roure: canal del terme municipal de Gósol, al Berguedà
* Canal del Roure: canal del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
# Carlos Schneeberger

Carlos Alberto Schneberger Lemp (21 de juny de 1902 - 1 d'octubre de 1973) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Carlos Schneeberger Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Carlos Septién

Carlos Septién (18 de gener de 1923 - 1978) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 25-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Mexico wins 1947 NAFC title». Concacaf.com, 14-07-2012. Arxivat de l'original el 6 d’abril 2013. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ Carlos Septién Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Giberto II Pio

Giberto II Pio, fill de Marco I Pio, fou consenyor de Carpi el 1418 associat als seus germans Giovanni Pio, Alberto II Pio, i Galasso II Pio. El primer va morir el mateix any però els altres tres van restar associats al pare al que van succeir en comú el 1428.
Es va casar el 1423 amb Polissena Appiano filla de Gherardo Leonardo I senyor de Piombino, més tard amb Ada de Polente Aldobrandini, i per tercer cop amb Elisabetta Migliorati, filla de Ludovico Migliorati senyor de Fermo.
Va morir el 17 de juliol de 1466 i va deixar set fills: Taddea, Verde, Marco II Pio, Eleonora, Camilla, Ludovico i Maria Cleofé.
# Giberto VIII Correggio

Giberto VIII Correggio va néixer el 1530, fill Manfredo II Correggio. Va succeir al seu pare a la seva mort el 1546, junt amb els seus germans, Camillo Correggio i Fabrizio Correggio. Va obtenir el cognom Correggio d'Àustria amb diploma imperial del 3 de març de 1580. Va ser comte sobirà de Correggio i comte de l'Imperi i va ser també senyor de Campagnola, Rossena i Fabbrico, i senyor de Scurano i Bazzano (diplomes imperials 29 d'abril de 1553, 17 de maig de 1559 i 30 de desembre de 1564). El 1579 va haver de cedir la seva quota del feu de Rossena i Fabricco al seu cosí Alessandro Correggio, consenyor de Scurano e Bazzano, per una sentència imperial.
Va ser Patrici de Parma i Venècia.
Per diploma imperial del 17 de maig de 1559 va obtenir l'elevació de la vila de Correggio al rang de ciutat i el dret d'emetre moneda.
Va morir el 22 de maig de 1580, Es va casar amb Clàudia Rangoni però el matrimoni va ser anul·lat el 1587 i només va deixar una filla, Lucrezia, que va ser monja.
# Gibel

* Aquest article tracta sobre el comú occità. Si cerqueu la localitat siriana, vegeu «Gabala».
Gibel és un comú francès del departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània. El nom Gibel vindria de l'àrab jabal (جبل) o djebel que designa un relleu que va des del turó fins a la serralada. Ho testimonia la monografia comunal elaborada pels mestres Dardier i Laporte l'any 1885. Segons ells, tal etimologia fa pensar que el poble va ser fundat durant l'ocupació sarraïna, cap al segle VIII.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 222 | 288 | 223 | 247 | 207 | 261 | 264 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1935-1942 | François Soulet |
| 1942-1944 | Gaston Seguier |
| 1944-1945 | Louis Clément |
| 1945-1982 | Marius Lautré |
| 1982-1995 | Yves Lafore |
| 1995- | Jeanine Fontez |

## Referències

* ↑ «AD31 - Inventaires - Monographies communales de la Haute Garonne». [Consulta: 11 juliol 2016].
# Giberto IV Correggio

Giberto IV Correggio, nascut el 1320, va ser senyor sobirà de Correggio el 1345; va dividir els feus de Gualtieri, Guastalla i Brescello amb son germà però Gualteri es va perdre a mans del cosí Gianfrancesco I Cagnolo da Correggio (novembre del 1345) i el novembre de 1346 els Visconti li van confiscar Guastalla i Brescello; el juliol de 1347 va rebre la investidura imperial de Guastalla a Bassano que va ser ineficaç i els Visconti no li van retornar, però a canvi de la renuncia va obtenir el 1354 la cessió dels castells de Bazzano, Scurano i Traversatolo, i la confirmació de Correggio amb Fabbrico, Fosdondo, Campora, San Prospero, Camera, Mandrio, Mandriola, San Biagio, San Giovanni, San Martino in Rio, Vico, Campagnola, Bodollo i Fasano. El 1371 el seu nebot Guido, amb ajut milanès, li va prendre la senyoria.
Entre els seus títols el de patrici de Parma (1373).
Va ser capità de l'exèrcit milanès de l'octubre del 1344 al desembre de 1359 i llavors va rebre del Cardenal Llegat Egidio Albornoz el Govern de Romanya (amb títol de comte); el 1368 es va unir a la lliga antimilanesa, i el desembre del 1372 es va posar al servei de Venècia i va ser elegit capità general de l'exèrcit venecià l'abril del 1373 però va morir a la ciutat el 17 de juliol de 1373.
Es va casar dues vegades, primer amb Paola Visconti i després amb Orsolina Pio, filla de Galasso I Pio senyor de Carpi. Va deixar onze fills: Pietro Correggio, Maddalena, Agnese, Jacopa, Margherita, Giberto V Correggio, Galasso Correggio, Gherardo VI Correggio, Francesco (patrici mort el 1387), Manfredo (mort abans de 1389), Bianca, Paola, Giovanni (mort abans de 1389) i Egidio (mort abans de 1389).
Pietro, Giberto V, Galasso I i Gherardo VI van rebre la senyoria sobirana de Correggio el 1389.
# GeneCards

GeneCards és una base de dades de gens humans que proporciona informació genòmica, proteòmica, transcriptòmica, genètica i funcional sobre tots els gens humans coneguts i predits. Està desenvolupat i mantingut peel Crown Human Genome Center del Weizmann Institute of Science, en col·laboració amb LifeMap Sciences.
La base de dades té com a objectiu proporcionar una visió completa de la informació actual disponible de biomèdica sobre el gen cercat, inclosos els seus àlies i identificadors, les proteïnes codificades, malalties i variacions associades, la seva funció, publicacions rellevants i més. La base de dades GeneCards proporciona accés a recursos gratuïts de la Web sobre més de 350.000 gens humans coneguts i predits, integrats a partir de més de 150 recursos de dades, com ara HGNC, Ensembl i NCBI. La llista de gens bàsics es basa en NCBI, Ensembl i símbols de gens aprovats publicats per l'HUGO Gene Nomenclature Committee (HGNC o Comitè de Nomenclatura de Gens HUGO). La informació es recull i se selecciona acuradament d'aquestes bases de dades pel seu motor d'integració.
Amb el temps, la base de dades GeneCards ha desenvolupat un conjunt d'eines (VarElect, GeneALaCart, etc.) que tenen capacitats més especialitzades aprofitant la base de dades. Des de 1998, la base de dades GeneCards ha estat àmpliament utilitzada per les comunitats de bioinformàtica, genòmica i medicina durant més de 24 anys.

## Referències

* 1 2 «GeneCards: integrating information about genes, proteins and diseases». Trends in Genetics, vol. 13, 4, 01-04-1997, pàg. 163. DOI: 10.1016/S0168-9525(97)01103-7. PMID: 9097728.
* ↑ «GeneCards: a novel functional genomics compendium with automated data mining and query reformulation support». Bioinformatics, vol. 14, 8, 1998, pàg. 656–64. DOI: 10.1093/bioinformatics/14.8.656. PMID: 9789091.
* ↑ «GeneCards 2002: towards a complete, object-oriented, human gene compendium». Bioinformatics, vol. 18, 11, 01-11-2002, pàg. 1542–3. DOI: 10.1093/bioinformatics/18.11.1542. PMID: 12424129.
* ↑ «GIFtS: annotation landscape analysis with GeneCards». BMC Bioinformatics, vol. 10, 1, 01-10-2009, pàg. 348. DOI: 10.1186/1471-2105-10-348. PMC: 2774327. PMID: 19852797.
* ↑ «GeneCards». GeneCards. Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 18 octubre 2013].
* ↑ «GeneCards». [Consulta: 19 octubre 2013].
* 1 2 «In-silico human genomics with GeneCards». Human Genomics, vol. 5, 6, 01-10-2011, pàg. 709–17. DOI: 10.1186/1479-7364-5-6-709. PMC: 3525253. PMID: 22155609.
* 1 2 «GeneCards Version 3: the human gene integrator». Database, vol. 2010, 01-08-2010, pàg. baq020. DOI: 10.1093/database/baq020. PMC: 2938269. PMID: 20689021.
# Gene Bates

Gene Bates (Stirling, Austràlia Meridional, 4 de juliol de 1981) és un ciclista australià, que fou professional del 2006 al 2009.

## Palmarès

* 2003
** Campió d'Austràlia en ruta sub-23
** 1r al Giro de les dues Províncies
* 2004
** 1r a la Parma-La Spezia
* 2005
** 1r a la Piccola Sanremo

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats
# Casa Casanova

La Casa Casanova és una obra gòtica de Baix Pallars (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal integrat per diverses construccions disposades al voltant d'un gran pati central amb porxos de diverses mides, d'arcs de mig punt rebaixats o bé apuntats. Al nord es troba un gran edifici rectangular, format per planta baixa i dos pisos superiors, l'accés al qual es realitza principalment pel pati. Al pis principal s'obren grans balcons, mentre que la il·luminació del superior es realitza per finestres. Les parets exteriors es troben cimentades. Al costat d'aquest gran edifici es troba un altre de més antic que forma un cos més sobresortit. Entre ambdós hi ha l'accés al pati. Aquest últim edifici consta de planta baixa i un pis alt. Els murs externs són de pedra vista sense desbastar. La magnífica porta d'entrada és situada al costat mateix de l'accés al pati. És d'arc de mig punt amb grans dovelles molt ben tallades. A la dovella central o clau hi llueix un petit escut en alt relleu i una inscripció il·legible gravada. La façana que dona al pati presenta una porxada a la planta baixa. Les altres construccions que envolten el pati són dependències destinades a pallers, estables, etc. Joan Lluis narra que la Casa Casanova posseeix una magnífica escala on hi ha representades al·legories de les quatre estacions, a més de tenir mobles interessants.

## Història

Casa pairal de la que fou una molt important família pallaresa, la els Senaller, dinastia que mantingué estrets lligams amb l'antiga família comtal i que ha perdurat a la casa fins a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 «Casa Casanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 juliol 2017].
# Gens Otacília

Otacília i també Octacília (en llatí Otacilia o Octacilia) va ser una gens romana d'origen que va aparèixer al començament de la Primera Guerra Púnica quan dos germans d'aquesta família van ser elegits cònsols:
* Mani Otacili Cras, cònsol l'any 263 aC.
* Tit Otacili Cras, cònsol el 261 aC.
Més endavant gairebé no apareixen. El més destacat va ser Tit Otacili Cras, probablement fill del cònsol de l'any 261 aC, que va ser pretor i general a la Segona Guerra Púnica. Un Otacili Cras va ser oficial de Gneu Pompeu.
Els únics cognoms que consten són Cras i Nasó.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/72?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=OtaciliaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+L'ttle,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 64. ]
# Giotto

«Giotto» té aquests significats:
* Art: pintor i arquitecte italià del Renaixement; vegeu Giotto di Bondone.
* Astronomia: una sonda espacial que explorà el cometa Halley; vegeu Giotto (sonda).
# Casa Padró-Riera (Manresa)

La Casa Padró-Riera és un edifici modernista de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici d'habitatges fent xamfrà amb una mitgera. Consta de planta baixa i dos pisos amb una alçada més amb xamfrà i soterrani. Composició unitària i simètrica. Façana: en planta baixa ritme d'obertures separades per columnes i pilastres de pedra amb capitells florals. Als pisos superiors obertures amb balconada que gira a les cantonades formant dues tribunes rodones. El xamfrà, on es troba el portal d'entrada, fa d'eix vertical de simetria, potenciat amb un cos de coronament que origina una tercera planta, amb una sèrie d'obertures verticals i més estretes de certa influència centro-europea, tres capcers (el del mig ondulat i els dels extrems escalonats) rematen el cos central. Ornamentació amb pedra i ferro forjat a les tribunes i balcons.

## Referències

* ↑ «Casa Padró-Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Casa Orri

La Casa Orri és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Fou feta cap al 1918, tot i que no se'n té la certesa.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, de planta baixa i dos golfes. Teulat a dues vessants i format a l'estil afrancesat de mansardes. De peces de pissarra. Els teulats formen dos cossos d'igual mida, amb els careners paral·lels a la façana principal, degut la fondària del solar. Composició simètrica, trencada només per la porta de llinda recta d'accés, al costat dret. La planta baixa és tractada amb un encoixinat i per dos finestres d'arc peraltat. A la planta s'inscriuen un balcó corregut i dos balconeres, coincidents amb les finestres del segon pis. La façana és rematada amb balustrada i les finestres de la mansarda. Sota la balustrada hi ha una gran cornisa de motllures aguantades per mènsules. Façana treballada amb esgrafiats i motllures.

## Referències

* 1 2 «Casa Orri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Casa Orri, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Cases de carrer al passeig del Callao (Mataró)

Les Cases de carrer al passeig del Callao són una obra de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt homogeni format per senzilles cases entre mitgeres de planta baixa i pis. La façana del conjunt es caracteritza per la repetició seriada dels elements tipològics: cornises, portals i finestres reixades. Amb el temps han aparegut també alguns balcons.

## Història

Es tracta del projecte de construcció d'onze cases entre mitgeres del 1880 edificades per la Constructora Mataronesa quan n'era gerent Josep Vallverdú.

## Referències

* 1 2 «Cases de carrer al passeig del Callao». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Batik-Del Monte

L'equip Batik-Del Monte, conegut anteriorment també com a Mecair o Gewiss, va ser un equip ciclista italià de ciclisme en ruta que va competir de 1993 a 1997.
No s'ha de confondre amb l'equip Gewiss-Bianchi ni amb el Ballan.

## Principals resultats

* Euskal Bizikleta: Piotr Ugriúmov (1993)
* Tirrena-Adriàtica: Giorgio Furlan (1994)
* Lieja-Bastogne-Lieja: Ievgueni Berzin (1994)
* Fletxa Valona: Moreno Argentin (1994)
* Volta a Llombardia: Vladislav Bóbrik (1994)
* Milà-Torí: Stefano Zanini (1995)
* Gran Premi de Frankfurt: Francesco Frattini (1995)
* Setmana Catalana: Francesco Frattini (1995)
* Milà-Sanremo: Giorgio Furlan (1994), Gabriele Colombo (1996)
* Amstel Gold Race: Stefano Zanini (1996)
* París-Tours: Nicola Minali (1995, 1996)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 5 participacions (1993, 1994, 1995, 1996, 1997)
** 11 victòries d'etapa:
*** 3 el 1993: Moreno Argentin (2), Piotr Ugriúmov
*** 4 el 1994: Moreno Argentin, Ievgueni Berzin (3)
*** 2 el 1995: Nicola Minali, Ievgueni Berzin
*** 2 el 1996: Ivan Gotti, Ievgueni Berzin
** 1 classificacions finals:
*** 1994: Ievgueni Berzin
** 2 classificacions secundàries:
*** Classificació dels joves: Ievgueni Berzin (1994)
*** Classificació per equips: (1995)
* Tour de França
** 4 participacions (1994, 1995, 1996, 1997)
** 7 victòries d'etapa:
*** 4 el 1994: Nicola Minali, Bjarne Riis, Piotr Ugriúmov (2)
*** 1 el 1996: Ievgueni Berzin
*** 2 el 1997: Nicola Minali (2)
* Volta a Espanya
** 2 participacions (1995, 1996)
** 7 victòries d'etapa:
*** 3 el 1995: Nicola Minali (3)
*** 4 el 1996: Nicola Minali (4)
** 0 classificacions secundàries:

## Classificacions UCI

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1995 | 4t | Ievgueni Berzin (7è) |
| 1996 | 12è | Ievgueni Berzin (29è) |
| 1997 | 26è | Nicola Minali (93è) |

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine.
# Aeroport de Ca Mau

L'Aeroport de Cà Mau (Cảng hàng không Cà Mau, Sân bay Cà Mau) és un aeroport de Ca Mau, a la República socialista del Vietnam, situat a 2 km al nord-est de Ciutat Ca Mau, Ca Mau.

## Aerolínies

* Vietnam Airlines (Ciutat Ho Chi Minh)

## Referències

* ↑ «Ca Mau airport terminal to be upgraded», 17-05-2006. Arxivat de l'original el 2008-11-21. [Consulta: 31 gener 2021].
# Emissió

«Emissió» té aquests significats:
* Física:
** Emissió (física)
** Emissió electromagnètica, que pot ser
*** Emissió espontània
*** Emissió estimulada
** Emissió alfa
** Emissió beta
** Emissió gamma
** Emissió radioelèctrica
** Emissió termoiònica
* Medi ambient:
** Emissió de fluids a l'atmosfera
** Emissió contaminant
* Sociologia:
* Emissió i recepció d'un missatge
# Joan Ignasi Pla i Durà

Joan Ignasi Pla i Durà (Atzeneta d'Albaida, 31 de juliol de 1959) és un polític valencià militant del Partit Socialista del País Valencià (PSPV), diputat a les Corts Valencianes.

## Biografia

Llicenciat en Dret i diplomat en Administracions Públiques, va ser secretari d'organització del PSPV de 1997 a 1999, any en el qual fou elegit secretari general en un congrés després de la dimissió del seu antecessor Joan Romero. La greu crisi interna i les desavinences amb l'Executiva l'abocaren a la dimissió 48 hores després del congrés, amb el qual s'havia enfrontat a Antoni Asunción que acabaria encapçalant les llistes socialistes a les eleccions de 1999.
El 2000 fou elegit diputat a les Eleccions Generals espanyoles i poc després fou triat de nou Secretari General del PSPV. Abandonaria l'escó al Congrés dels Diputats per tal de ser el candidat a la presidència de la Generalitat a les eleccions de 2003, sent derrotat per Francesc Camps. Al setembre de 2006 va presentar en les Corts Valencianes una moció de censura contra el govern valencià que no va prosperar. En les eleccions autonòmiques de 2007, repeteix candidatura la presidència de la Generalitat, perdent de nou enfront de Francesc Camps. Ha estat Síndic del Grup Parlamentari Socialista a les Corts Valencianes des de l'any 2003 fins al 2008. Va mantenir l'escó a les Corts Valencianes fins al 2011.
Després de les dues derrotes electorals de seu partit, Ignasi Pla decideix no repetir com a candidat i mantindre's al càrrec de Secretari General del PSPV-PSOE fins a l'XIé Congrés del partit on es renova el Consell Nacional. Arran d'un escàndol sobre reformes a casa seva encara per pagar, Pla anuncià la dimissió com a secretari general del partit el 18 d'octubre de 2007. Hores més tard l'executiva del PSOE reunida a Madrid acceptà la dimissió i nomenà Joan Lerma president de la comissió gestora, fins a la celebració de l'esmentat congrés.
Està casat i té un fill. Després de la sortida precipitada de la secretaria general el 2007, s'incorporà al despatx d'advocats del també socialista Manuel Mata.

## Referències

* ↑ L'exlíder dels socialistes valencians Joan Romero abandona el partit cansat de les lluites internes, a El País de 15/04/2000
* ↑ Asunción, el candidat que ja va perdre, a Las Provincias del 05/09/10.
* ↑ «Joan Ignasi Pla dimiteix com a secretari general del PSPV». El Punt Avui, 18-10-2007. [Consulta: 18 setembre 2011].
* ↑ Manuel Mata es presenta com l'alternativa al candidat de l'aparell del partit Arxivat 2010-09-17 a Wayback Machine., a L'Informatiu de 15/09/2010

## Enllaços externs

* Fitxa en la pàgina del Congrés dels Diputats