OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Masia de la Carretera (Sant Pere de Ribes)

La Masia de la Carretera és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada entre el nucli de Ribes i la urbanització Mas Alba. És un edifici constituït per diversos volums que es distribueixen entorn un pati central, que queda tancat per un baluard. El volum principal és de planta baixa, pis i golfes i té la coberta a una sola vessant que desaigua a la façana. S'hi accedeix per un portal d'arc escarser adovellat, sobre el qual hi ha dos finestrals d'arc pla arrebossat. El nivell de les golfes s'obre amb tres petits pòrtics, dos d'arc de mig punt i el central d'arc rebaixat. A la façana de xaloc hi ha un cos adossat en perpendicular, de planta baixa i pis i la coberta a dues vessants desiguals. A causa del desnivell natural del terreny, es pot accedir a aquest cos des de llevant directament pel primer pis. Totes les seves obertures són d'arc pla arrebossat. A la façana de garbí del volum principal hi ha adossat un altre volum de planta baixa i pis i coberta a dues vessants. Les obertures d'aquest cos també són d'arc pla arrebossat, entre les que s'observa el parament de tàpia dels murs. Al seu costat hi ha adossat un corral obert en arc de mig punt al pati central i amb petites espitlleres a l'exterior, on els murs són atalussats. Des d'aquest comença el baluard que tanca frontalment la casa, obert amb una portalada d'arc escarser adovellat amb la clau inscrita amb l'any "1851". A la façana posterior hi ha adossats tres volums més, de dos nivells d'alçat i coberta a una sola vessant. L'acabat exterior és de restes d'arrebossat, que deixen veure el parament dels murs de pedra irregular lligada amb argamassa en alguns trams, i de tàpia en d'altres. Igualment a la façana posterior, s'hi ha adossat una nau de notables dimensions, amb coberta a dues vessants. A pocs metres a gregal de la casa hi ha un corral obert amb tres arcs de mig punt que queda tancat per un baluard.

## Història

La primera referència documental de la masia de La Carretera és del segle xvi, si bé els seus orígens podrien ser anteriors. La troballa de material arqueològic, entre el que destaca una sitja excavada a la roca, apunta que hi havia un assentament romà al mateix indret. Al cadastre de l'any 1739 hi figura un tal Francisco Muntaner de la Carretera. Més endavant, tal com consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia pertanyia a Josep Muntaner i Mestre, la família del qual hi va residir fins al segle xx.

## Referències

* 1 2 «Masia de la Carretera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Masia de la Carretera, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Joan Corrales i Miralles

Joan Corrales i Miralles (Saragossa, 23 de juny de 1856 - Barcelona, 10 de novembre de 1938) fou un mestre i pedagog català. Fou partidari d'una pedagogia innovadora en la seva època. Contrari als càstigs corporals i introductor de la música en l'ensenyament. Impulsor de classes de català i d'esperanto.
Emigra amb els seus pares a la vila de Sants els darrers anys de la dècada dels 60. El 1880 acaba els estudis i comença a exercir de mestre a Sants i a Barcelona. El 1883 ocupa la plaça de mestre a Sant Pere de Ribes (Garraf), on hi exerceix fins al 1896 quan obté per oposicions el nomenament de director de l'escola unitària de nois d'Esplugues de Llobregat. El 1910 demana el trasllat a l'escola d'Arenys de Munt, on el 1913 esdevé un dels fundadors del Centre Moral d'Arenys de Munt i n'ocupa la presidència fins al 1915. El 1926, en complir els 70 anys, es jubila.
El juliol de 1930 en el transcurs d'un homenatge públic, l'ajuntament d'Esplugues de Llobregat acorda posar el nom de "Mestre Joan Corrales" a un carrer del barri de La Plana. El 1933 rep un nou homenatge dels seus antics alumnes de Sant Pere de Ribes.

## Referències

* ↑ Ojeda Martínez, Míriam; Coll Milà, Gerard «L'escola a Ribes a final del s. XIX. Recordant el mestre Joan Corrales i Miralles». Separata del Programa de la Festa Major de Sant Pau, 2013, 2013.
# Joan Cortés i Vidal

Joan Cortés i Vidal (Barcelona, 1898 - Santander, 1969) fou periodista, crític de teatre i d'art i professor d'història de l'art.
Col·laborà, a diaris com D'Ací i d'Allà, Mirador, Gaseta de les Arts, Art, Mirador i El Be Negre. Fou un dels fundadors i el guia estètic del grup dels evolucionistes (1917). De gran cultura i sentit de l'humor, conegudes eren les seves bromes amb el seu ull de vidre.
Després de la Guerra Civil va continuar exercint com a crític a Destino (des del 1948) i a La Vanguardia (des del 1955). Col·laborà al Butlletí dels Museus en les seves dues etapes i dirigí la revista anual Sitges. Va escriure sota diferents pseudònims com Juan Barcino, Codorniu, Freixenet, Pedro Ciruelo o Adam Coscoll. Fou un dels recreadors de l'antiga penya de La Punyalada. Fou professor d'història de l'art a l'escola de Llotja i acadèmic electe de Sant Jordi (1965). Reuní un important arxiu que fou donat a la Biblioteca dels Museus d'Art de Barcelona. La seva biblioteca particular també fou donada a l'Escola Massana.

## Obres

Publicà diferents monografies tant en català com en castellà
* Juan Serra, pintor (1942)
* Gimeno (1949)
* Bosch-Roger (1959)
* Joan Vila-Puig (1964)
* Francesc Serra (1965)
* Pintores frente al mar (1969)
Un recull dels seus escrits dispersos ha estat publicat amb el títol de Setanta anys de vida artística barcelonina (1980).

## Referències

* ↑ «Joan Cortés i Vidal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Huertas, Josep Maria. 'Mirador', la Catalunya impossible. Barcelona: Proa, p. 178. ISBN 84-8256-855-8.
* ↑ «Exposición en memoria de Juan Cortés Vidal». ABC, 11-12-1969.
# Mare de Déu del Remei (Flix)

La Mare de Déu del Remei és un santuari a uns sis quilòmetres al nord del nucli urbà de la vila de Flix, prop de la punta de la Senyora, per la carretera C-233 i agafant el Racó de l'Ermita fins al temple. Hi ha notícies que indiquen que el santuari fou bastit per l'ermità fra Dionís cap al 1600, la imatge era venerada abans a l'església parroquial, encara que la construcció actual s'ha d'enquadrar dins del segle xix.
Església d'una sola nau amb absis carrat i integrat a l'interior de l'abric natural que conforma la roca de la zona. La nau està coberta per una volta de canó decorada amb llunetes, tot i que la zona que precedeix el presbiteri presenta una gran cúpula esfèrica sobre tambor i petxines. La part superior de l'absis també presenta volta de canó amb llunetes, tot i que a mitjana alçada hi ha la roca natural que travessa el presbiteri en sentit est-oest. Tant les dues voltes com les petxines de la cúpula es recolzen damunt grans pilars quadrats amb capitells compostos, i un entaulament motllurat que enllaça amb la cornisa que recorre els murs laterals del temple, en els quals s'obren arcs de mig punt a manera de fornícules. Al costat de l'absis hi ha la sagristia i als peus del temple el cor, sostingut per una volta rebaixada. El temple s'il·lumina mitjançant finestres rectangulars amb vitralls acolorits, situades al tambor de la cúpula i als murs laterals de la nau. La façana principal presenta un portal d'accés rectangular emmarcat en pedra, amb la llinda gravada amb el nom de la patrona. Damunt seu hi ha un entaulament motllurat sostingut per mènsules decorades. A banda i banda hi ha dues petites finestres rectangulars. A la part superior del parament hi ha un rosetó i sobre seu un rellotge de sol. La façana presenta un coronament motllurat rematat per un frontó semicircular, damunt del qual s'assenta un campanar d'espadanya d'un sol arc de mig punt. Exteriorment, la cúpula és octogonal i amb la coberta de teula.
La construcció està bastida en pedra lligada amb abundant morter de calç. La façana principal està arrebossada i emblanquinada, amb les cantonades acabades en pedra vista. Cal destacar, a la banda de ponent del temple i integrada a l'abric de la roca, una petita capella de planta quadrada a la qual s'accedeix mitjançant una obertura de mig punt. La façana també està emblanquinada.
Es celebra l'aplec cada any el segon diumenge d'octubre.

## Notes

* 1 2 3 «Santuari de la Mare de Déu del Remei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ermita de la Mare de Déu del Remei». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mare de Déu del Remei (Móra la Nova)

La Mare de Déu del Remei o Nostra Senyora del Remei és una església dins del nucli urbà de la població de Móra la Nova, formant cantonada entre la plaça de l'Església i el passeig de Mossèn Joan catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'església nova, consagrada a la Mare de Déu del Remei, fou bastida amb la col·laboració de tot el poble entre el 1954 i el 1955, atès que l'antiga església parroquial fou destruïda durant la Guerra Civil Espanyola de 1936-39.
Església de tres naus, les laterals més baixes que la central, amb absis semicircular. La nau central està coberta per un sostre pla dividit en cassetons decorats. Les naus laterals estan cobertes per voltes de canó amb llunetes, i s'obren a la nau central mitjançant arcs de mig punt sostinguts per columnes cilíndriques amb capitells d'estil corinti. L'absis presenta una volta semicircular, amb l'arc triomfal sostingut damunt pilastres quadrades amb les impostes motllurades, que enllacen amb una cornisa que recorre la conca absidal. Al seu costat hi ha la sagristia. Als peus del temple hi ha el cor, de molta alçada i sostingut per una volta rebaixada. La il·luminació del temple es fa mitjançant finestrals de mig punt situats a la part superior dels arcs formers que s'obren a la nau central. La façana principal presenta un portal d'accés rectangular emmarcat per dues pilastres que sostenen un entaulament motllurat, damunt del qual hi ha un timpà semicircular amb la imatge de la verge del Remei. Damunt seu hi ha tres finestrals allargats de mig punt amb gelosia. El parament està coronat per un frontó triangular motllurat amb una creu central. El campanar està situat al costat de tramuntana. És de planta quadrada, amb la coberta de quatre vessants i presenta dues filades superposades per cara, formades per tres obertures d'arc de mig punt cadascuna. La construcció està arrebossada i pintada. L'interior està decorat per diverses pintures murals. Adossat a llevant de l'església hi ha un edifici destinat a les dependències parroquials.

## Notes

* 1 2 3 «Església Nostra Senyora del Remei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Església Parroquial de Nostra Senyora del Remei». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mariposa

Mariposa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.373 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mariposa tenia 1.373 habitants, 676 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 164,6 habitants/km².
Dels 676 habitatges en un 21,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,4% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 51,5% no eren unitats familiars. En el 47,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 27% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,7 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 18.144 $ i la renda mitjana per família de 27.344 $. Els homes tenien una renda mitjana de 26.771 $ mentre que les dones 26.635 $. La renda per capita de la població era de 22.436 $. Entorn del 28% de les famílies i el 24% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mariposa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mariposa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
Viccionari
# Maris

«Maris» té aquests significats:
* Maris, família dels Mari (plural llatí Marii), o gens Mària
* Maris, mesura grega
* Mari (poble)
* al-Maris, regió de Núbia
# José Manuel Galdames Ibáñez

José Manuel Galdames Ibáñez (Barakaldo, 15 de juny de 1970) és un exfutbolista professional basc, que ocupava la posició de defensa central.

## Trajectòria

Internacional sub-20 en una ocasió per la selecció espanyola, Galdames va ser una de les tantes promeses que van sorgir de Lezama, l'escola de l'Athletic Club. A la temporada 91/92 puja al primer equip, però amb prou feines disposa d'oportunitats en els tres anys al primer equip de San Mamés, jugant tan soles 15 partits de lliga entre 1991 i 1994.
L'estiu del 94 passa a la SD Compostela, on guanya en aparicions però sense arribar a la titularitat. La temporada 95/96 retorna a Bilbao, on juga 16 partits, i la temporada 96/97 de nou al Compostela, fent una campanya regular amb 24 partits.
Deixa la lliga espanyola i marxa a la francesa, al Toulouse FC. A la ciutat del Llenguadoc hi roman tres anys, fins al 2000, jugant una quantitat destacable de partits, però sense arribar a la titularitat indiscutible.
Regressa la temporada 00/01 a Euskadi per jugar amb la SD Eibar, a Segona Divisió. Apareix en 30 partits i en altres 20 de la temporada 01/02. Al final d'aquesta temporada, Galdames es retira, amb 68 partits a la Primera Divisió espanyola i 62 a la francesa.
# José Manuel García García

José Manuel García García (Ḷḷuarca, 16 de març de 1968), fou un ciclista espanyol, professional entre 1993 i 1997. A la Volta a Catalunya de 1994, va quedar 2n en una etapa.

## Palmarès

* 1992
** 1r a la Volta a Zamora
* 1997
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1995. 34è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Martorell (Torelló)

Martorell és una masia del municipi de Torelló (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular coberta a quatre vessants. La façana és orientada a migdia i presenta un portal adovellat unit a la finestra del primer pis formant un sol cos fet a base de carreus de pedra picada. Consta de planta baixa i dos pisos. A la part esquerra hi ha un cos de galeries annexionat que ocupa la meitat del tram de ponent de la casa, on el mur es perllonga formant un portal rectangular a través del qual s'accedeix al barri. És construïda amb pedra arrebossada al damunt. Les finestres de la planta baixa i primer pis estan tapiades.La masia actualment està en ruines.

## Història

És un antic mas del qual se'n tenen notícies des del segle xiii. Es troba esmentat en el fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Feliu de Torelló, quan figura Bernat Martorell com a habitant del mas. Al segle xvii el mas fou reformat per Jaume Parrella, tal com indica la llinda de la finestra damunt el portal principal, datada el 1639. Els propietaris actuals són descendents del llinatge Parrella.

## Referències

* 1 2 «Martorell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Martorell de la Selva

Martorell de la Selva és una entitat de població d'hàbitat dispers del municipi de Maçanet de la Selva (la Selva). Es troba al sud-oest de la vila i té 59 habitants (2009). L'església parroquial de Sant Pere, de façana barroca, és el nucli del municipi. Igual que l'església de Maçanet, havia estat possessió del monestir de Breda, segons una butlla del papa Luci III del 1185, confirmada per Innocenci IV el 1246. El 1698 el poble formava amb Maçanet una batllia dins del vescomtat de Cabrera.

## Referències

* ↑ «Martorell de la Selva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Martorell de la Selva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. Secció "Altres indrets del terme"
# Megalachne

Megalachne és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari de l'Arxipèlag Juan Fernández a Xile.
El gènere va ser descrit per Ernst Gottlieb von Steudel i publicat a Synopsis Plantarum Glumacearum 1: 237. 1854.

## Taxonomia

* Megalachne berteroniana Steud.
* Megalachne masafuerana (Skottsb. i Pilg.) Matthei

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «Megalachne». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Megalachne. En: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Megaforce Records

Megaforce Records és un segell discogràfic independent estatunidenc fundat el 1982 per Jon «Jonny Z» Zazula i la seva esposa Marsha Zazula per a publicar els primers treballs de Metallica, i dedicat principalment al rock dur i el heavy metal i que va publicar alguns dels grups que van fer evolucionar el so extrem a començaments de la dècada del 1980. Té oficines a la ciutat de Nova York (on es troba l'oficina corporativa) i Filadèlfia i es distribueix per Sony Music a nivell internacional, havent estat distribuït prèviament per Atlantic Records, mentre que els enregistraments d'Anthrax de 1985 a 1991 van ser comercialitzats per Island Records.
Els artistes de Megaforce que han aparegut a la llista Billboard 200 són Metallica, Blue October, Anthrax, Overkill, Testament, Mushroomhead, Ministry, Bad Brains i Meat Puppets. The Black Crowes i Meat Puppets han rebut diverses certificacions RIAA als EUA.
Marsha Zazula, la cofundadora de Megaforce Records, va morir de càncer el 10 de gener de 2021 a l'edat de 68 anys. El seu marit Jon va morir un any després, l'1 de febrer de 2022, als 69 anys.

## Referències

* ↑ «METALLICA: Vídeo del concierto homenaje a Jonny y Marsha Zazula con un set clásico» (en castellà), 11-01-2023. [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ «Muere Marsha Zazula, dueña del referencial sello Megaforce Records» (en castellà). Mondo Sonoro, 11-01-2021. [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ «Marsha Zazula Dies: Cofounder of Influential Megaforce Records Was 68», 10-01-2021.
* ↑ «Marsha Zazula, Co-Founder of Metallica's Early Label, Megaforce Records, Dies at 68». Variety, January 10, 2021. [Consulta: January 12, 2021].
* ↑ «JON ZAZULA, Co-Founder of Legendary Metal Label MEGAFORCE RECORDS, Dies At 69». Blabbermouth.net, February 1, 2022. [Consulta: February 1, 2022].
# Merens (Arieja)

Merens o Merenç (en francès i oficialment Mérens-les-Vals, en occità Merens) és un municipi francès de la regió d'Occitània, al departament de l'Arieja. Es troba a l'alta vall del riu Arieja o vall d'Acs, identificada per alguns amb el Sabartès. Històricament forma part de la regió occitana del país de Foix.

## Vegeu també

* Cavall de Merens
# Merenskyita

La merenskyita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la melonita. Rep el nom en honor de Hans Merensky (1871-1952), geòleg, prospector, científic, conservacionista i filantrop sud-africà.

## Característiques

La merenskyita és un sulfur de fórmula química (Pd,Pt)(Te,Bi)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la merenskyita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Cu, Ag, Au» juntament amb els següents minerals: silvanita, calaverita, kostovita, krennerita, berndtita, kitkaïta, melonita, moncheïta, shuangfengita, sudovikovita, verbeekita, drysdal·lita, jordisita, molibdenita i tungstenita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'escull Merensky, al districte de Bojanala Platinum (Província del Nord-oest, Sud-àfrica). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Merenskyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 febrer 2021].
# Mauricio Gugelmin

Mauricio Gugelmin (20 d'abril del 1963, Joinville, Brasil) va ser un pilot de curses automobilístiques brasiler que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Mauricio Gugelmin va debutar a la primera cursa de la temporada 1988 (la 39a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 3 d'abril del 1988 el G.P. de Brasil al circuit de Jacarepagua. Va participar en un total de vuitanta curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades consecutives (temporada 1988 - 1992), aconseguint una tercera posició com millor classificació en una cursa i assolí deu punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1988 | Leyton House March Racing Team | March | Judd | BRA Ret | SMR 15 | MON Ret | MEX Ret | CAN Ret | E.USA Ret | FRA 8 | GBR 4 | ALE 8 | HUN 5 | BEL Ret | ITA 8 | POR Ret | ESP 7 | JAP 10 | AUS Ret | 13è | 5 |
| 1989 | Leyton House Racing | March | Judd | BRA 3 | SMR Ret | | | | | | | | | | | | | | | 16è | 4 |
| 1989 | Leyton House Racing | March | Judd | | | MON Ret | MEX NVQ | USA | CAN | FRA NC | GBR Ret | ALE Ret | HUN Ret | BEL 7 | ITA Ret | POR 10 | ESP Ret | JAP 7 | AUS 7 | 16è | 4 |
| 1990 | Leyton House | Leyton House | Judd | USA 14 | BRA NVQ | SMR Ret | MON NVQ | CAN NVQ | MEX NVQ | FRA Ret | GBR NVS | ALE Ret | HUN 8 | BEL 6 | ITA Ret | POR 12 | ESP 8 | JPN Ret | AUS Ret | 18è | 1 |
| 1991 | Leyton House | Leyton House | Ilmor | USA Ret | BRA Ret | SMR 12 | MON Ret | CAN Ret | MEX Ret | FRA 7 | GBR Ret | ALE Ret | HUN 11 | BEL Ret | ITA 15 | POR 7 | ESP 7 | JPN 8 | AUS 14 | - | 0 |
| 1992 | Sasol Jordan Yamaha | Jordan | Yamaha | SUD 11 | MEX Ret | BRA Ret | ESP Ret | SMR 7 | MON Ret | CAN Ret | FRA Ret | GBR Ret | ALE 15 | HUN 10 | BEL 14 | ITA Ret | POR Ret | JPN Ret | AUS Ret | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 80 (74) | 0 | 1 | 0 | 1 | 10 |
# Juan Izquierdo

Juan Izquierdo és el nom dels següents personatges:
* Juan Izquierdo (franciscà) (Palos de la Frontera, 1547? – Mérida, Mèxic, 1602), frare franciscà i bisbe de Yucatán.
* Juan Izquierdo (dominic) (Torralba de Ribota, ? - 1585), religiós dominic i bisbe de Tortosa.
* Juan Izquierdo Alcaide (Llíria, 1867 - 1923), advocat i polític valencià.