# Sever II

* Per a altres significats, vegeu «Sever II de Barcelona».
Flavi Valeri Sever —Flavius Valerius Severus (llatí)— conegut com a Sever II, fou emperador romà (306-307, nomenat cèsar el 305. El seu ascens al tron, incitat per Galeri, va desencadenar el trencament de la tetrarquia ideada per Dioclecià. Maximià va lluitar contra ell i el va fer deposar.

## Orígens

Sever era un aventurer il·liri, pràcticament desconegut fins a la seva relació amb Galeri, a qui havia demostrat la seva lleialtat.
A l'abdicació dels emperadors Dioclecià i Maximià, els seus substituts els cèsars Galeri i Constanci Clor foren elevats al rang d'augusts. Estava acordat que els següents cèsars que es nomenarien serien: Constantí (fill de Constanci Clor) per a la meitat occidental i Maxenci (fill de Maximià) per la meitat oriental.. Malgrat tot va haver un canvi de plans, el nomenament corresponia a Galeri que va escollir dues persones diferents, triats per la seva fidelitat: Maximí Daia (per orient) i Sever (per occident). Va rebre les insígnies de cèsar a Milà l'1 de maig del 305 i va obtenir Itàlia i probablement les províncies d'Àfrica i l'Alta Pannònia.

## La desfeta de la tetrarquia

La decisió de Galeri va disgustar a Constanci Clor, el qual en morir uns mesos més tard a Eboracum (Britànnia), va demanar a les seves tropes que proclamessin emperador al seu fill Constantí. Maximià tampoc va quedar content amb els nomenaments que havia fet Galeri i va tornar després de la seva abdicació per promoure l'elevació a cèsar del seu fill Maxenci.
El juliol del 306, Sever fou proclamat august per Galeri i se li va encarregar posar fi a la revolta de Maxenci. Va marxar cap a Roma però les seves tropes van desertar quan el seu antic comandant, Maximià (pare de Maxenci), va sortir del retirament a Lucània, per donar suport al seu fill. Sever es va haver de retirar cap a Ravenna perseguit per Maximià. Es podia haver defensat a Ravenna, molt difícil de conquerir, però mal aconsellat, va decidir lliurar-se al vencedor i demanar clemència; fou portat a Tres Tabernae (una estació a la via Àpia) com a presoner. Maxenci i Maximià només li van concedir escollir la manera de morir (307). Es va obrir les venes. Fou enterrat al sepulcre de Gal·liè, a la vora de la via Àpia, al novè mil·liari.

## Notes

* ↑ Els que l'anomenen "Sever II", donen a Alexandre Sever el nom de "Sever I".

## Referències

* ↑ Sext Aureli Víctor, De Caesaribus, XL.1
* ↑ Smith, 1853, p. 701-702.
* ↑ Potter, 2005, p. 340.
* ↑ Lactanci De mortibus persecutorumXIX.4
* ↑ Eutropi Breviarium ab Urbe condita, X.2.1
* ↑ Zòsim Història Nova II.8.1
* ↑ Odahl, 2004, p. 79–80.
* ↑ Barnes, 1981, p. 30-32.
* ↑ Barnes, 1982, p. 26-27.
* ↑ Potter, 2005, p. 348–49.
* ↑ Barnes, 1981, p. 30-31.
* ↑ Southern, 2001, p. 83.

## Bibliografia

* Barnes, Timothy D. Constantine and Eusebius. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1981. ISBN 978-0-674-16531-1.
* Barnes, Timothy D. The New Empire of Diocletian and Constantine. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1982. ISBN 0-7837-2221-4.
* Odahl, Charles Matson. Constantine and the Christian Empire. Routledge, 2004.
* Potter, David S. The Roman Empire at Bay: AD 180–395 (en anglès). Routledge, 2005. ISBN 0-415-10058-5.
* Smith, William. A New Classical Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Londres: J.Murray, 1853.
* Southern, Patricia. The Roman Empire from Severus to Constantine. Routledge, 2001. ISBN 0-415-23943-5.

## Vegeu també

* Severià (príncep), fill de l'emperador Flavi Valeri Sever.