OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Freddy Buache

Freddy Buache (Lausana, Cantó de Vaud, 29 de desembre de 1924-28 de maig de 2019) va ser un periodista, crític de cinema, poeta i escriptor suís. Va dirigir la Cinemateca suïssa de 1951 a 1996.

## Biografia

Originari de Corcelles-près Payerne, Freddy Buache passa la seva infància en Villars-Mendraz on els seus pares regenten el Cafè de la Pal. El 1933, el negoci dels seus pares fa fallida i es viuran a Lausana. El 1946, Freddy Buache crea, amb Charles Apothéloz, la companyia teatral dels "Faux Nez". A Lausana freqüenta al futur filòsof André Gorz, que li inicia a la filosofia existencialista. Periodista i crític de cinema, Freddy Buache escriu sobre cinema en la Nouvelle Revue de Lausanne, i després en la Tribune de Lausanne a partir de 1959. Dirigeix dues col·leccions en l'editorial L'Âge d'Homme, Cinéma vivant i Histoire du cinéma. Freddy Buache dirigeix la Cinémathèque suisse a partir de 1951 fins a 1996. Està casat amb l'escriptora i periodista Marie-Magdeleine Brumagne.
Freddy Buache és autor de diversos llibres de poemes i d'assajos. El 1985 és guardonat amb el Prix de Lausanne, i el 1998 rep el Lleopard d'honor al Festival Internacional de Cinema de Locarno.

## Llibres

* Contre-chants, Éd. du Carré rouge, 1956 (Poesia)
* Le Cinéma américain 1955-1970, Éditions l'Âge d'Homme (1974)
* Le Cinéma suisse, Éditions l'Âge d'Homme (1974)
* Portrait de Daniel Schmid en magicien, Éditions l'Âge d'Homme (1975)
* Le Cinéma anglais autour de Kubrick et Losey, l'Age d'homme, (1978)
* Le Cinéma américain, tome 2 : 1971-1983, Éditions l'Âge d'Homme (1990)
* Claude Autant Lara, Éditions l'Âge d'Homme (1990)
* Luis Buñuel, Éditions l'Âge d'Homme (1990)
* Le cinéma italien, 1945-1990, Éditions l'Âge d'Homme (1992)
* Derrière l'écran, entrevistas con Christophe Gallaz et Jean-François Amiguet, Payot, 1995 ; rééd. Éditions l'Âge d'Homme (2009)
* Trente ans de cinéma suisse : 1965-1995, Éditions du Centre Pompidou (1999)
* Le Cinéma anglo-américain, de 1984 à 2000, Éditions l'Âge d'Homme (2000)
* Michel Soutter, Éditions l'Âge d'Homme (2001)
* 25 ans de cinéma français, 1979-2003, Éditions l'Âge d'Homme (2005)
* Michel Mitrani, une bio-filmographie, Éditions l'Âge d'Homme (2006)
* Sous tant de paupières, Éditions l'Âge d'Homme (2010)

## Referències

* ↑ Freddy Buache est décédé
* ↑ Vegeu Willy Gianinazzi, André Gorz. Une vie, Paris, La Découverte, 2016, ad indicem.
* ↑ «Cinémathèque suisse, conseil de fondation, membres fondateurs de 1948». Arxivat de l'original el 2 de novembre de 2014. Arxivat 2014-11-02 a Wayback Machine.

## Fonts

* entretien avec F. Buache Coopération, 2003/05/07, p. 94-95
* Filiations des personnalités racontent leur histoire familiale, p. 127-132
* Jean-Louis Kuffer, 24 Heures, 2004/12/29, p. 13
* Entretien et photographie, Le Matin dimanche, 2005/05/08, p. 25-26
* Freddy Buache en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa..
* Plans-Fixes
* A D S - Autorinnen und Autoren der Schweiz - Autrices et Auteurs de Suisse - Autrici ed Autori della Svizzera
* Biographie
* Freddy Buache, un dossier des archives de la Télévision suisse romande
* http://www.derives.tv/Freddy-Buache-et-la-cinematheque
# Freddy González Martínez

Freddy Excelino González Martínez (Líbano, Tolima, 18 de juny de 1975) va ser un ciclista colombià, professional del 2000 al 2014. Gran escalador, va guanyar dos cops el Gran Premi de la muntanya al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1998
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Colòmbia
* 1999
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Táchira
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
** Vencedor d'una etapa a la Ruta Mèxic
* 2001
** 1r al Trofeo dello Scalatore
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN
* 2002
** Vencedor de 2 etapes al Clásico RCN
* 2004
** 1r al Tour de Langkawi
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Táchira
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN
* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Ciclista Llombarda
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. Abandona (18a etapa)
* 2001. 46è de la classificació general. 1r del Gran Premi de la muntanya
* 2002. Abandona (10a etapa)
* 2003. 35è de la classificació general. 1r del Gran Premi de la muntanya i del Premi de la combativitat
* 2004. Abandona (9a etapa)
* 2005. No surt (6a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. Abandona (12a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Flux migratori

Els fluxos migratoris poden definir-se com la repetició de pautes a la immigració. És a dir la circulació massiva d'emigrants d'una determinada regió cap una altra, generalment buscant unes millors condicions de vida o fugint de violència, conflictes armats, catàstrofes naturals o discriminació, durant un període prolongat en el temps. Només podem parlar de flux quan es produeix de forma sistemàtica i amb uns punts clars emissors i receptors de migrants.
Alguns exemples de fluxos migratoris podrien ésser:
* La crisi dels refugiats a Europa. On es pot observar un flux principal de migrants que ixen del llevant islàmic (especialment Síria) amb destí centre-nord d'Europa a través de Turquia, Grècia i els Balcans.
* La crisi política de Veneçuela. On els problemes de subsistència dissidència política han forçat molts veneçolans a abandonar el país amb destí Colòmbia, Brasil o, fins-i-tot, els Estats Units.
Les conseqüències de l'aparició de fluxos migratoris són complexes i poden afectar greument el desenvolupament i la societat tant dels països emissors com dels receptors.

## Referències

* ↑ novacomm. «Refugee crisis in Europe» (en anglès), 23-10-2015. [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ «Europe migrant crisis» (en anglès). [Consulta: 5 març 2019].
* ↑ Avenue, Human Rights Watch | 350 Fifth; York, 34th Floor | New; t 1.212.290.4700, NY 10118-3299 USA |. «Europe: Refugees & Migrants' Rights» (en anglès). [Consulta: 5 març 2019].
# Llista de chasmata de Mimas

    En aquest article només es mostra els noms oficials aprovats per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).
Aquesta és una llista de chasmata amb nom de Mimas. Les chasmata de Mimas porten els noms de llocs de les llegendes de Le Morte d'Arthur de Malory (traducció de Baines) i llocs dels mites grecs sobre gegants (Mimas va rebre el nom del gegant Mimas).
La latitud i la longitud es donen com a coordenades planetogràfiques amb longitud oest (+ Oest; 0-360).
| Chasma | Coordenades | Diàmetre (km) | Epònim | Ref. |
| Avalon Chasma | 35° N, 147° O﻿ / ﻿35°N,147°O﻿ / 35; -147 | 120 | Avalon. Paradís artúric. | WGPSN |
| Camelot Chasma | 43° 00′ S, 23° 24′ O﻿ / ﻿43°S,23.4°O﻿ / -43; -23.4 | 150 | Camelot. Lloc on es trobava la Taula Rodona. | WGPSN |
| Oeta Chasma | 19° 00′ N, 122° 42′ O﻿ / ﻿19°N,122.7°O﻿ / 19; -122.7 | 110 | Mont Eta, que va ser sacsejat per un tità en la guerra entre titans i els déus olímpics. | WGPSN |
| Ossa Chasma | 23° 34′ S, 303° 45′ O﻿ / ﻿23.56°S,303.75°O﻿ / -23.56; -303.75 | 95 | Mont Ossa, que va ser amuntegat amb altres monts durant la guerra entre titans i déus. | WGPSN |
| Pangea Chasma | 28° 07′ S, 340° 25′ O﻿ / ﻿28.12°S,340.41°O﻿ / -28.12; -340.41 | 150 | Muntanya recollida per un tità durant la guerra contra els déus. | WGPSN |
| Pelion Chasma | 25° 19′ S, 250° 05′ O﻿ / ﻿25.31°S,250.08°O﻿ / -25.31; -250.08 | 100 | Mont Pelió, que va ser amuntegat amb altres monts durant la guerra entre titans i déus. | WGPSN |

## Referències

* ↑ Nomenclature Search Results: MIMAS > Chasma / chasmata. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ Categories for Naming Features on Planets and Satellites. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ «Coordinate Systems for Planets and Satellites» (en anglès).
# Chattanooga (desambiguació)

«Chattanooga» té aquests significats:
* Chattanooga, un poble de l'estat estatunidenc d'Oklahoma
* Chattanooga, una ciutat de l'estat estatunidenc de Tennessee
* Chattanooga Valley, una concentració de població designada pel cens de l'estat estatunidenc de Geòrgia
# Bubnovaïta

La bubnovaïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor del professor Rimma Sergeevna Bubnova, de l'Institut de química dels silicats de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Sant Petersburg, per les seves importants contribucions a la química cristal·lina dels vanadats, silicats, borats, borosilicats i altres productes inorgànics oxisals.

## Característiques

La bubnovaïta és un sulfat de fórmula química K₂Na₈Ca(SO₄)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015, i la primera publicació data del 2016. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat Estatal de Sant Petersburg, a Rússia, amb el número de mostra 1/19635.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al con de cendra Naboko, situat a la zona de l'erupció de la gran fissura del volcà Tolbàtxik, al krai de Kamtxatka (Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bubnovaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 abril 2019].
# Sergi Perelló i Miró

Sergi Perelló i Miró (Barcelona, 1972) és un sindicalista català, actual secretari general de la Intersindical-CSC (I-CSC).

## Trajectòria

Havent estat de jove militant de la Plataforma per la Unitat d'Acció (PUA), Perelló ha dedicat gran part de la seva trajectòria militant a la solidaritat internacional relacionada amb els drets humans i els drets laborals a Colòmbia, el país amb l'índex més alt d'assassinats i violacions de sindicalistes, donant suport a diversos sindicats i acompanyant comunitats rurals que patien l'assetjament de grups paramilitars i de l'exèrcit. Durant anys va compaginar l'internacionalisme, la feina d'organització dins del sindicat i el treball en una empresa naviliera.
Perelló fou secretari d'organització de la I-CSC entre 2004 i 2013, vicesecretari general des de l'any 2013 i portaveu d'ençà el 2018. El juliol de 2020, passà a ser el secretari general del sindicat independentista, agafant el relleu de Carles Sastre, amb el propòsit de convertir la I-CSC en la tercera força sindical a Catalunya en els pròxims anys i renovar el discurs sindical.
| « | Sempre he cregut que aquest país necessita un moviment ampli que conjugui l'alliberament nacional i social. Els drets socials i els nacionals són intrínsecs, per mi. La millora de les condicions de vida de les persones està íntimament lligada amb el dret a l'autodeterminació dels pobles. Exercir-lo és una manera de guanyar sobirania en tots els aspectes, ja sigui a nivell social, ambiental, econòmic, polític o cultural. | » |
| — Sergi Perelló |||

## Referències

* ↑ Barnils, Andreu. «La Intersindical es troba en plena fase de creixement». Vilaweb, 22-07-2020. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ Surroca, Bernat. «Tenir un sindicat independentista és una eina d'estat». NacióDigital, 24-07-2020. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ «"Som l'únic sindicat que abasta tots els objectius del moviment republicà"». El Punt Avui, 22-07-2018. [Consulta: 10 març 2019].
* ↑ «"Sergi Perelló, nou secretari general de la Intersindical-CSC"». Intersindical-CSC, 18-07-2020. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2020. [Consulta: 18 juliol 2020].
# Tren (literatura)

En la lírica grega arcaica, el tren (del grec thrênos, lament) és un cant funeral destinat a ser executat per un cor amb acompanyament musical. Es cantava en absència del mort, al contrari que els epicedis. Els trenos més coneguts són els de Píndar i Simònides de Ceos, que solen utilitzar el lament pel mort com a punt de partida per a la reflexió moral sobre el destí humà.

## Referències

* ↑ Riba, Carles. Resum de literatura grega. Editorial Barcino, 1937, p. 20.
Viccionari
# Universitat de Connecticut

La Universitat de Connecticut (University of Connecticut en anglès), també coneguda com a UConn, és una universitat pública coeducacional localitzada en Storrs, Connecticut, EUA. Fundada en 1881 com Agrícola Escola de Storrs (Storrs Agricultural School), UConn és la més gran en termes d'inscripció de les universitats de l'estat.
La Universitat d'Arkansas ofereix més que 100 programes d'estudi en 14 divisions acadèmiques que duen a arribar a les graduacions de Bachelor's, Màster, doctorat, Juris Doctor, i més.
En la tardor del 2019, Arkansas tenia una inscripció de 32.257 estudiants — 23.978 en estudis de pregrau i 8.279 en estudis de postgrau — i el seu president és Susan Herbst. Els equips atlètics són sobrenomenats Huskies.

## Referències

* ↑ «Academics». University of Connecticut. Arxivat de l'original el 3 maig 2012. [Consulta: 19 juny 2019].
* ↑ «2019 Fact Sheet». University of Connecticut. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2019. [Consulta: 19 juny 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Constitució de Kosovo

La Constitució de la República de Kosovo va entrar en vigor el 15 de juny del 2008. Fins aleshores, Kosovo s'havia regit pel marc constitucional provisional establert per la Resolució 1.244 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, ratificada l'any 2001. Aquest marc provisional preveia l'existència d'unes institucions provisionals d'autogovern que estaven sota l'autoritat del representant especial del secretari general de les Nacions Unides.
El govern de Sèrbia, que considera Kosovo part integrant del seu territori i refusa les seves demandes d'independència, no accepta aquesta Constitució, en l'última de les disputes territorials nascudes arran del trencament de Iugoslàvia.

## La Constitució del 2008

L'abril del 2008 es va preparar i publicar un avantprojecte de Constitució que recollia bona part de les propostes del pla Ahtisaari, que garantia els drets específics de les minories i la seguretat de tots els ciutadans de Kosovo.
La Constitució va ser ratificada el 9 d'abril del 2008 i va entrar en vigor el 15 de juny del mateix any. Tot i així, de moment la missió d'administració provisional de les Nacions Unides a Kosovo no té previst abandonar el territori, ja que el Consell de Seguretat de les Nacions Unides no ha acabat la seva tasca. La nova Constitució no s'aplica als enclavaments serbis de Kosovo, cosa que implica una partició de facto de Kosovo.

## Referències

* ↑ [ http://www.3cat24.cat/especial/891/altres/Kosovo-lultima-cicatriu-als-Balcans Arxivat 2008-10-09 a Wayback Machine.] Especial del 3cat24.cat
* ↑ «W&M professor advises Kosovo constitution drafters». Associated Press, 03-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-29. [Consulta: 15 maig 2008].
* ↑ «Kosovo adopts a new constitution». BBC News, 09-04-2008. [Consulta: 16 maig 2008].
# Constitució de Maig de Polònia

La Constitució del 3 de maig de 1791 (en polonès: Konstytucja Trzeciego Maja), també coneguda com a Constitució de Maig de Polònia és reconeguda com la primera constitució a Europa. A nivell mundial és la segona darrere la dels Estats Units. El 3 de maig de 1791 fou aprovada per la Confederació de Polònia i Lituània com a "Llei de govern".

## Fita històrica

La Constitució del 3 de Maig fou dissenyada per corregir defectes polítics de llarga dada de la Confederació de Polònia i Lituània i el seu sistema tradicional de Llibertat daurada. La Constitució va introduir-hi la igualtat política entre els pobladors i la noblesa. Col·loca els camperols sota la protecció del govern, amb la finalitat d'apaivagar els pitjors abusos de la condició de serf. La Constitució també va abolir les institucions parlamentàries pernicioses com el liberum veto, que en un moment havia posat el consell polonès (Sejm) en la situació que qualsevol diputat pogués ser subornat per una potència estrangera o per interessos interns del país amb la finalitat de desfer legislacions. La Constitució va tractar de suplantar l'anarquia existent fomentada per alguns dels magnats del país, per una visió més democràtica de monarquia constitucional. El document va ser traduït ràpidament al lituà.
L'aprovació de la Constitució del 3 de Maig va provocar l'hostilitat dels països veïns fins al punt de generar una guerra, coneguda com la Guerra en Defensa de la Constitució. La Confederació de Polònia i Lituània primer va ser traïda pel seu aliat Prússia sota el regnat de Frederic Guillem II de Prússia. Després va ser envaïda i vençuda per la Rússia Imperial de Caterina la Gran, que va comptar amb els magnats polonesos que s'oposaven a les reformes. La mancomunitat es va acabar amb les particions de Polònia de 1793 i 1795 entre l'Imperi Austrohongarès, el Regne de Prússia i l'Imperi Rus. El temor dels magnats es devia que les reformes constitucionals tendien a afeblir la influència que exercien sobre el poble. Tot i la derrota de la Confederació, la Constitució del 3 de Maig va influir més endavant en altres moviments democràtics europeus.
Va continuar sent, després de la desaparició de la República de Polònia el 1795, i durant els 123 anys següents de particions poloneses, un far en la lluita per restaurar la sobirania polonesa.

## Referències

* ↑ Lukowski, Jerzy. Disorderly Liberty: The Political Culture of the Polish-Lithuanian Commonwealth in the Eighteenth Century (en anglès). Bloomsbury Academic, 2010, p. 226. ISBN 978-1-4411-4812-4.
# Història de la robòtica

La història de la robòtica explica el procés des de les primeres màquines automàtiques fins als robots més moderns.

## Primers autòmats

Al segle iv aC abans de Crist, el matemàtic grec Arquites de Tàrent construí una au mecànica que funcionava amb vapor i que la nomenà "El colom". També l'enginyer Heró d'Alexandria (c. 10-70 dC) creà nombrosos dispositius automàtics que els usuaris podien modificar i descrigué màquines accionades per pressió d'aire, vapor i aigua. A més, l'estudiós xinès Su Song aixecà una torre de rellotge l'any 1088 amb figures mecàniques que tocaven les campanes de les hores.
Al-Jazarí (1136-1269), un inventor musulmà de la dinastia Artuqid, va dissenyar i construir una sèrie de màquines automatitzades, entre els quals hi havia útils de cuina, autòmats musicals que funcionaven amb aigua, i l'any 1206 els primers robots humanoides programables. Les màquines tenien l'aspecte de quatre músics a bord d'una barca en un llac, entretenint els convidats en les festes reials. El seu mecanisme tenia un tambor programable amb clavilles que xocaven amb petites palanques que accionaven els instruments de percussió. Podien canviar-se els ritmes que tocava el timbaler movent les clavilles.

## Models moderns primitius

Leonardo da Vinci (1452-1519) va dissenyar els plànols per a un robot humanoide al voltant del 1495. Els quaderns de l'artista ,contenen dibuixos detallats d'un cavaller mecànic conegut actualment com el robot Leonardo,que podia asseure's ,aixecar els braços i moure el cap i la mandíbula. El disseny es basava probablement en la investigació anatòmica registrada en el seu Home de Vitruvi. Es desconeix si es va intentar construir el mecanisme.
Els anys 1738 i 1739, Jacques Vaucanson exposà diversos autòmats de mida natural: un flautista, un músic amb una caramella i un ànec. L'ànec mecànic podia moure les ales, el coll i podia menjar de la mà de Vaucanson, per a després fer la impressió de digerir el menjar, excretant una substància emmagatzemada en un compartiment amagat.
A més el Karakuri zui (Maquinària il·lustrada. de 1796) descriu complexos animals i joguines mecàniques construïts al Japó el segle xvii.

## Desenvolupament modern

L'artesà japonès Hisashige Tanaka (1799-1881),conegut com l'"Edison japonès", creà una sèrie de joguines mecàniques extremadament complexes, algunes de les quals servien te, disparaven fletxes retirades d'un buirac i inclús traçaven un kanji (caràcter japonès).
Per altra banda, des de la generalització de l'ús de la tecnologia en processos de producció en la Revolució Industrial s'intentà construir dispositius automàtics que ajudessin o substituïssin l'home. Entre ells van destacar els Jaquemarts, ninots de dos o més posicions que colpegen campanes, accionats per mecanismes de rellotgeria xinesa i japonesa.
Robots equipats amb una sola roda foren utilitzats per a portar a terme investigacions sobre conducta, navegació i planeig de ruta.Quan van estar llestos per intentar novament amb els robots caminants, començaren amb petits hexàpodes i altres tipus de robots de múltiples potes.
# Ielets

«Ielets» té aquests significats:
* Ielets (Lípetsk), ciutat de l'óblast de Lípetsk, a Rússia
* Ielets (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Illa de Los Estados

Illa de los Estados (en angles: Staten Island, de l'holandès Stateneiland) és una illa argentina que es troba a 29 km de Terra del Foc de la qual la separa l'estret Le Maire. Rep el nom pels Estats Generals d'Holanda, amb un nom d'origen idèntic al barri de Nova York Staten Island.
L'illa és administrativament una part de la província argentina de Tierra del Fuego i del departament i ciutat d'Ushuaia. Ha estat declarada reserva provincial ecològica, històrica i turística, té un accés limitat des d'Ushuaia. L'únic assentament és l'estació naval de Puerto Parry, creat el 1978, en un profund fiord al nord de l'illa.

## Història

L'illa va ser descoberta el 25 de desembre de 1615 per Jacob le Maire i Willem Schouten. La van anomenar Staten Landt (Terra dels Estats) en honor dels Estats Generals, el parlament de les Províncies Unides dels Països Baixos.
El 1884 es va inaugurar el far San Juan del Salvamento aquest far es va conèixer amb el nom de Far de la fi del món i es diu que va inspirar Jules Verne pel seu llibre Le Phare du bout du monde, publicat el 1905.

## Geografia

Ocupa una superfície de 534 km² i té moltes badies. El punt més alt es troba a 823 metres i es considera la darrera prominència de la serralada dels Andes. Té una pluviometria anual alta, uns 2.000 litres a l'any.

## Flora i fauna

Illa de los Estados està coberta per densos boscos baixos de Nothofagus (faig del sud). La fauna de l'illa es compon de pingüins, orques, foques, gavines, cormorans i altres animals introduïts per l'home com cérvols i cabres. Hi ha una de les colònies més meridional de pingüins magallànics. A finals del segle xviii aquesta illa havia estat una estació de processament de greix de foca.

## Referències

* ↑ In search of the lighthouse at the end of the world. (en castellà)
* ↑ C. Michael Hogan (2008) Magellanic Penguin, GlobalTwitcher.com, ed. N. Stromberg Arxivat 2012-06-07 a Wayback Machine.
* ↑ James Colnett, Robert Galois (2004) A Voyage to the North West Side of America: The Journals of James Colnett, 1786-89, published by UBC Press, ISBN 0774808551, 9780774808552 441 pages

## Enllaços externs

* Isla de los Estados - InterPatagonia.com
* Isla de los Estados reserve Arxivat 2006-06-14 a Wayback Machine. (Spanish)