OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Ableuvenettes

Les Ableuvenettes és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. El 2021 tenia 62 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Antoni Such Botella

Antoni Such Botella (València, 4 de juliol de 1963) és un advocat i polític socialista valencià, diputat a les Corts Valencianes en la VI i VII legislatures i actual Director General d'Administració Local de la Generalitat Valenciana des de 2015, sota la presidència de Ximo Puig.

## Biografia

Llicenciat en dret, el 1993 va obtenir plaça de funcionari per oposició a la Generalitat Valenciana. El 1981 ingressà al PSPV-PSOE i als Joves Socialistes del País Valencià, dels que el 1983 en fou secretari de política estudiantil, secretari d'organització el 1987 i secretari general el 1989. El 1983 també fou membre del comitè federal de les Joventuts Socialistes d'Espanya.
Membre del Consell Escolar Valencià, entre 1987 i 1991 fou president del Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana, i el 193-1995 cap de gabinet de la Conselleria d'Indústria, Comerç i Turisme de la Generalitat Valenciana. També fou regidor de l'ajuntament d'Alcàntera de Xúquer de 1991 a 1995 i alcalde de 1995 a 2007. Posteriorment fou elegit diputat per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003 i 2007. El 2006, amb Josep Camarasa, va denunciar davant la fiscalia del Tribunal Superior de Justícia del País Valencià el pagament de comissions il·legals de l'ex president Eduardo Zaplana a Terra Mítica
La darrera legislatura prengué un paper més institucional com a secretari segon de les Corts Valencianes, de 2007 a 2011. En 2014 va substituir en el seu escó Inmaculada Rodríguez-Piñero Fernández, elegida diputada a les eleccions generals espanyoles de 2011. En juliol del 2015 renuncià a l'escó quan fou nomenat Director General d'Administració Local de la Generalitat Valenciana. A març de 2023, quan faltaven 2 mesos per a les eleccions, va deixar la Direcció General d'Administració Pública per passar a la de Sector Público i Patrimoni depenent de la Conselleria d'Hisenda.

## Referències

* ↑ Quién es quien en el 'caso Terra Mítica' Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine. a e-valencia.org
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ DECRET 105/2015, de 7 de juliol, del Consell, pel qual nomena alts càrrecs de l'Administració de la Generalitat
* ↑ País, El. «El Consell cambia cuatro altos cargos a tres meses de las elecciones» (en castellà), 10-03-2023. [Consulta: 20 març 2023].

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.538-539. ISBN 9788495484802.
# Cal Jover (Súria)

Cal Jover és un edifici de Súria (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local, el qual fou una fàbrica de riu de la indústria tèxtil.

## Descripció

La fàbrica de cal Jover és situada a la zona més occidental del barri de Salipota. El conjunt ha estat molt reformat i modificat durant la dècada de 1970, moment en què es construïren moltes de les naus industrials dels voltants. Del conjunt originari resta l'habitatge de l'amo, de planta rectangular i tres altures, amb un torrelló al centre de major altura. El cos principal dels edificis antics es disposa dividit en dues edificacions, ambdues de planta rectangular. La primera és de dimensions més reduïdes que la segona, a la qual s'adossa. Aquesta primera era la zona de fàbrica i els pisos alts estaven destinats a habitatge del mecànic i de l'encarregat. Interiorment l'edifici conserva les columnes de ferro colat.

## Història

Joan Jover i Serra, pare del futur marqués de Gelida, va construir la fàbrica entre 1872 i 1876, havent comprat el terreny a Cristòfol Canudas i Salipota, el 1870- En els seus inicis la fàbrica es dedicava a filats de cotó. Quan va tenir lloc la epidèmia de còlera de l'any 1885, el poble de Súria es mobilitzà donant i creant ajuts. Destacaren, entre d'altres, Bonaventura Jover, amo de cal Jover, fàbrica successora de "La Gelidense". Des del 1890, a més de filats es feien retorç de cotó. El 1897-1898 l'empresa era propietat dels germans Jover Gabarró, que importaven cotó d'Egipte i els Estats Units.

## Referències

* 1 2 «Cal Jover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2017].
# Santa Maria Magdalena de Saorla

Santa Maria Magdalena de Saorla és l'església parroquial del poble de Saorla, de la comuna nord-catalana de Vinçà, a la comarca del Conflent.
Està situada en el nucli de població de Saorla, al sud-oest de la vila de Vinçà.
És una església documentada per primer cop l'any 1600; és un edifici petit, senzill, guarnit amb un campanaret d'espadanya. Té una porta renaixentista a la façana sud-est.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «6 - Arboçols». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 173. Santa Maria Magdalena de Sahorla». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Arboçols». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Santa Maria Magdalena de Saorla en els ortofotomapes de l'IGN
# Top Gear

«Top Gear» té aquests significats:
* Top Gear (format actual), una sèrie de televisió de la BBC sobre cotxes i el món del motor en l'últim format (2002–present).
* Top Gear (format original), la sèrie de televisió de la BBC amb el seu format original (1977–2001).
* Top Gear (revista), una revista de cotxes publicada per la BBC Worldwide.
* Top Gear (Malayalam), una revista de cotes en malaiàlam.
* Top Gear (videojoc), un videojoc llançat per la Super Nintendo Entertainment System.
* Top Gear (show de ràdio), un show de Radio 1.
# Domaníky

Domaníky és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1700.
# Krasni Oktiabr

Krasni Oktiabr - Красный Октябрь (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la confluència del riu Neipil amb el riu Adagum, a 22 km al nord-oest de Krimsk i a 94 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Pàvlovski.
# Gai Tici (orador)

Gai Tici o Gai Titi (en llatí Caius Titius) va ser un cavaller romà i orador de considerable mèrit, del que Ciceró deia que era excel·lent, tot i no conèixer gaire la literatura grega i ser bàsicament autodidacte. Formava part de la gens Títia, una gens romana d'origen plebeu.
Va escriure discursos i algunes tragèdies. Ciceró el fa contemporani de Marc Antoni l'orador i de Cras el triumvir (entre 148 aC i 87 aC) i hauria florit entorn de l'any 100 aC o una mica abans, i això estaria d'acord amb l'afirmació de Macrobi que l'anomena vir aetatis Lucilianae, (home de l'edat de Lucili), que va néixer el 148 aC i va morir el 103 aC. Sembla però que sa l'hauria de situar una mica abans, ja que Macrobi també diu que ja va parlar a favor de la Lex Fannia sumptuaria promulgada l'any 161 aC, i hi devia parlar quan era molt jove.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1166?page=root;size=100;view=image;q1=SiliusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1158. ]
# Literal

«Literal» té aquests significats:
* Literal (lògica matemàtica): proposició elemental o la seva negació en expressions lògiques.
* Literal (programa de televisió): programa de televisió dedicat a la literatura emès a TVE-Catalunya.
* Fira Literal: fira comercial de llibres de pensament crític de Barcelona.
* Revista Literal: revista de crítica literària i cultural argentina de la dècada de 1970.
# Vieux-Reng

Vieux-Reng és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, a la frontera amb Bèlgica. L'any 2006 tenia 796 habitants. La part belga de l'antic poble enllà del riu La Trouille es diu Grand-Reng.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 937 | 946 | 884 | 822 | 848 | 810 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Philippe Brasselet | UPM |
# Can Parxet

Can Parxet és una masia de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil; es tracta d'una masia amb alçat estructurat amb planta baixa i pis. L'edifici està cobert per una teulada a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana. Sobre el vessant dret de l'edifici destaca una torre de planta rectangular, coberta amb quatre vessants. Aquesta torre presenta, a més, tres finestres amb arc de mig punt a la part superior. A causa de la construcció de la torre, la teulada ha estat elevada pel damunt del nivell original.
La masia conserva totes les obertures de la façana, realitzades amb pedra treballada, així com un portal rodó. Els edificis veïns, actualment, estan destinats a cellers i magatzems.

## Referències

* 1 2 3 «Can Parxet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Krasni Les

Krasni Les - Красный Лес (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a l'inici del delta del Kuban. És a 25 km al sud-est de Poltàvskaia i a 50 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertany al possiólok d'Oktiabrski.
# Françoisita-(Nd)

La françoisita-(Nd) és un mineral de la classe dels fosfats, aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987. Va ser descoberta a Kamoto, Districte Kolwezi, Katanga, República Democràtica del Congo. Rep el se nom en honor del Dr. Armand François (1922-), antic director de "Geologia per Gécamine" (empresa minera nacional), i pel seu contingut dominant de neodimi.

## Característiques

La françoisita-(Nd) és un fosfat hidratat de neodimi, cesi, samari i urani, de fórmula (Nd,Ce,Sm)(UO₂)₃(PO₄)₂O(OH)·6H₂O. Es tracta per tant d'un mineral radioactiu. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant cristalls aplanats a {010}, allargats al llarg de [001], de fins a 0,3 mm. També s'hi troba en agregats. La seva duresa és 3 a l'escala de Mohs, sent per tant un mineral tou. És isostructural amb la françoisita-(Ce).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la françoisita-(Nd) pertany a «08.EC: Uranil fosfats i arsenats, amb relació UO₂:RO₄ = 3:2» juntament amb els següents minerals: furalumita, upalita, françoisita-(Ce), arsenuranilita, dewindtita, kivuïta, fosfuranilita, yingjiangita, dumontita, hügelita, metavanmeersscheïta, vanmeersscheïta, arsenovanmeersscheïta, althupita, mundita, furcalita i bergenita.

## Formació i jaciments

La françoisita-(Nd) és un producte d'alteració rar de la uraninita en dipòsits de coure-cobalt sedimentàris. Sol trobar-se associada a altres minerals com: uraninita, schoepita, uranofana, curita, schuilingita-(Nd), kamotoïta-(Y), astrocianita-(Ce) i masuyita. A banda de a la seva localitat tipus (Katanga, República Democràtica del Congo), també se n'a trobat françoisita-(Nd) a Flinders Ranges (Austràlia), a Franceville (Gabon), a Condino (Itàlia) i a Les Marécottes (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Françoisite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Françoisite-(Nd)» (en anglès). Handbook of mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Françoisite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2015].
# Litchfield Park

Litchfield Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 5.593 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Litchfield Park tenia 3.810 habitants, 1.508 habitatges, i 1.165 famílies La densitat de població era de 470 habitants/km².
Dels 1.508 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,8% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.875 $ i la renda mediana per família de 84.691 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.942 $ mentre que les dones 35.046 $. La renda per capita de la població era de 37.793 $. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Litchfield Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Litchfield Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Asio

Asio és un gènere d'ocells de la família dels estrígids (Strigidae). Coneguts generalment com a mussols, si bé es poden distingir fàcilment dels autèntics mussols del gènere Athene, pels característics flocs de plomes al cap, coneguts com a "banyes". Aquest grup compta amb representants en gairebé tot el planeta, a excepció de l'Antàrtida i Austràlia. Als Països Catalans es pot observar el mussol banyut (Asio otus), i amb menys freqüencia el mussol emigrant (Asio flammeus).

## Morfologia

* Són rapinyaires nocturns de mida mitjana, que fan 30 – 46 cm de llargària i 80 – 103 d'envergadura.
* Tenen llargues ales i característic disc facial.
* Les banyes són més llargues en les espècies d'hàbitats forestals que en les que viuen a terrenys oberts.

## Hàbits

Les dues espècies septentrionals són parcialment migratòries, i fan moviments cap al sud a l'hivern, des de les zones del nord de llur distribució. També poden vagabundejar en anys de pocs rosegadors, a la recerca d'aliment. Les espècies tropicals són sedentàries. Són principalment nocturns, però hi ha espècies que també poden ser crepusculars.

## Reproducció

La majoria nien en terra, però el mussol banyut ho fa als arbres, aprofitant nius vells de còrvids i falcons.

## Alimentació

Cacen en camp obert, sobretot rosegadors i altres micromamífers. També algunes aus.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, 2022), aquest gènere està format per nou espècies:
* mussol de Jamaica (Asio grammicus).
* mussol banyut (Asio otus).
* mussol cridaner (Asio clamator).
* mussol d'Etiòpia (Asio abyssinicus).
* mussol de Madagascar (Asio madagascariensis).
* mussol emigrant (Asio flammeus).
* mussol gregari (Asio capensis).
* mussol negrós (Asio stygius).
* mussol de les Salomó (Asio solomonensis).

## Referències

* 1 2 «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 259. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Situació del mussol banyut al Principat de Catalunya al SIOC Rev. 18-06-2010
* ↑ Situació del mussol emigrant al Principat de Catalunya al SIOC Rev. 18-06-2010
# Campaneta de porta

Un campaneta de porta és un dispositiu de senyalització que normalment s'instal·la prop de la porta d'entrada d'una casa o d'un edifici. A l'arribada d'un visitant, aquest estira una cadena o cordill fent que soni la campaneta a l'interior de l'edifici, alertant així a l'ocupant de la seva presència.
Encara que les primeres campanetes de porta eren totalment mecàniques, i s'activaven tirant d'una corda, amb l'arribada de l'electricitat van ser substituïdes per timbres elèctrics, que s'accionen exercint una lleu pressió sobre un botó polsador. Les últimes campanetes de porta més modernes empren un comandament sense fils.

## Història

William Murdoch, un inventor escocès, va instal·lar diverses de les seves pròpies invencions a la seva casa, construïda a Birmingham el 1817; una d'elles era un timbre d'alta sonoritat, que funcionava mitjançant un sistema de canonades d'aire comprimit
Un precursor del timbre elèctric, específicament una campana que podia fer sonar a distància a través d'un cable elèctric, va ser inventat per Joseph Henry al voltant de 1831. L'any 1900, els timbres elèctrics s'havien convertit ja en una cosa d'ús comú.

## Sistemes de campanetes mecàniques

Les grans cases i finques (o els hotels) sovint tenien complicats sistemes mecànics per permetre que els ocupants de qualsevol habitació poguessin estirar el cordó d'una campaneta d'avís fent-la sonar en un panell de campanetes central a les cambres de personal o a la recepció.

## Vegeu també

* Intercomunicador
* Porter electrònic
* Videointèrfon
* Control d'accés

## Referències

* ↑ «Invenciones escocesas y Descubrimientos - Iluminación Gas Carbón - William Murdoch (1754-1839)».
* ↑ escritos científicos de Joseph Henry, Volumen 30, Número 2. Smithsonian Institución, 1886, p. 434.

## Enllaços externs

* HowStuffWorks: How a Doorbell Works (en anglès)
# Albert Albert i Torrellas

Albert Albert i Torrellas (? - Barcelona, 8 de desembre de 1969) fou un escriptor i traductor català.
Va col·laborar en les revistes Fulles d'Art (1905) i Estil (1906) i el 1908 va publicar Del cor al cor. Poesies íntimes.
És conegut del Diccionari Pal·las castellà-català (1932) i el Diccionari català-castellà (1959). Va enriquir el Diccionario de la música ilustrado (1927), dirigit per Jaume Pahissa, i va convertir-lo en el Diccionario enciclopédico de la música (1947). Va escriure estudis diversos com Historia de la moneda (1943) i Historia de la música (1947), una biografia novel·lada de Franz Schubert (1949) i una altra del comte de Villamediana, Son mis amores (1944).
El 1908 va adaptar per a l'escena la narració Cor delator d'Edgar Allan Poe i va versionar El rei Lear de William Shakespeare, per a la “Biblioteca Popular dels Grans Mestres”. Al castellà va traduir, de l'anglès, les novel·les Rey en la tumba (1910) d'Anthony Hope i ¿Culpable? (1911) de William Le Queux, a més de diversos títols de superació personal d'E. W. Stevens, i, del francès, Minnie (1910) d'André Lichtenberger.

## Producció literària

Novel·les
* 1910. Minnie, novel·la original d'André Lichtenberger.
* 1911. ¿Culpable?, original de William Le Queux
* 1944. Como las hojas... Lola Montes, la amada del rey poeta.
* 1954. Son mis amores (La vida novelesca del Conde de Villamediana).
Teatre
* 1908. Cor delator, monòleg, original d'Edgar Allan Poe.
* 1908. El rei Lear, original de William Shakespeare.
* 1917. Bufón y hostelero, opereta en dos actes, dividida en quatre quadres. Música d'Eduard Granados, al teatre Victòria de Barcelona.
Assaigs
* 1943. Historia de la moneda.
* 1944. Recetario práctico del hogar.
* 1946. Nomenclator de química, droguería y farmacia.
* 1947. Historia de la música. Volum 11.
* 1957. El poder y la clave de la sangre fría (Facultad de conservas: la entereza, la firmeza, la voluntad), original d'E. W. Stevens.
Diccionaris
* 1932. Diccionario Pal·las Castellano-Catalán.
* 1952. Diccionario enciclopédico de la música Volum IV.
* 1959. Diccionari català-castellà.
Biografies
* 1944. Una vez era un príncipe (Ventura y desventura de Manuel Godoy y Pepita Tudó.
* 1946. Lord Byron.
* 1949. Franz Schubert

## Referències

* ↑ «Necrológicas» (en castellà). Hemeroteca La Vanguardia, 09-12-1969. [Consulta: 28 abril 2019].
* 1 2 3 4 5 6 Diccionari de la Traducció Catalana, pàg. 28

## Bibliografia

* Company, Marta (autor de l'entrada); Bacardí, Montserrat (direcció diccionari); Godayol, Pilar (direcció diccionari). «Albert i Torrellas, Albert». A: Diccionari de la traducció catalana (html). Vic: Eumo Editorial / Universitat Autònoma de Barcelona / Universitat de les Illes Balears / Universitat Jaume I / Universitat de Vic, 2011, pàgina 28. ISBN 9788497663960 [Consulta: 14 agost 2016].
# Dmitrò Hrabovski

Dmitrò Hrabovski (en ucraïnès Дмитро Грабовський) (Simferòpoll, 30 de setembre de 1985 - Arad, Israel, 23 de gener de 2017) és un ciclista ucraïnès, professional entre el 2007 i el 2011.
En categories inferiors aconseguí nombrosos èxits, destacant el campionat del món sots 23 en ruta de 2005. Com a professional destaca el triomf en la classificació de la muntanya de la Tirrena-Adriàtica de 2010.
Morí d'un atac de cor el 23 de gener de 2017.

## Palmarès en ruta

* 2003
** Vencedor d'una etapa al Memorial Coronel Skopenko
* 2005
** Campió del món en ruta sub-23
** Campió d'Europa en contrarellotge sub-23
* 2006
** Campió d'Europa en contrarellotge sub-23
** 1r al Giro de les Regions i vencedor de 3 etapes
* 2010
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Tirrena-Adriàtica
* 2014
** 1r a la Hets Hatsafon

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009. 67è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2002
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Andriy Buchko, Vadym Matsko i Vitali Kondrut)
* 2003
** Campió d'Europa júnior en Scratch
* 2004
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Vitali Popkov, Volodymyr Dyudya i Maksym Polyshchuk)

### Resultats a la Copa del Món

* 2004-2005
** 1r a Sydney, en Madison

## Referències

* ↑ «Former under 23 world champion Dmytro Grabovskyy dies at 31». cyclingnews.com, 23-01-2017 [Consulta: 29 gener 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de Dmitrò Hrabovski a sitiodeciclismo.net
# Lindeman (nissaga de músics)

Lindeman fou una família de músics noruecs.
* Ole Andreas Lindeman, (1769 – 1857) fundador de la nissaga
* Frederik Christian Lindeman, (1803-1868), fill d'Ole.
* Ludvig Mathias Lindeman, (1812-1887), tercer fill d'Ole.
* Just Riddervold Lindeman, (1822-1894), quart fill d'Ole.
* Peter Brynie Lindeman (1858-1930), era fill de Ludvig Mathias.
* Christian Lindeman (1870-1934), era fill de Lucvig Mathias. Ocupà el lloc del seu oncle Just com a organista de l'església de Trondheim.
* Anna Severine Lindeman (1859-1938), era neta d'Ole, el seu pare Peter Tangen Lindeman era metge de professió, i Louise Augusta Bauck (1826-1906). Anna Severine casà, amb el seu cosí Peter Brynie.
* Signe Augusta Lindeman (1895–1974), Com Anna Severine, era neta d'Ole, el seu pare Peter Tangen Lindeman no fou músic.
* Trygve Lindeman (1896-1979), era fill de Peter Brynie i Anna Sverine.