OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tribolodon nakamurai

Tribolodon nakamurai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ Sauvage H. E. 1883. Sur une collection de poissons recuellie dans le lac Biwako (Japon) par M. F. Steenackers. Bull. Soc. Philomath. París (Ser. 7) v. 7. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species, edició en anglés I. Tokai University Press, Japó, pp v-866.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cal·lianàssids

Els cal·lianàssids (Callianassidae) són una família de crustacis decàpodes de l'infraordre Axiidae, que inclou espècies de gambes bentòniques poc conegudes perquè no tenen tant interès comercial. Algunes viuen en caus o enterrades en el fang i d'altres s'amaguen entre les algues i les pedres.
Tenen el cos deprimit dorsoventralment i els pleopodis reduïts, que no serveixen per nedar. L'abdomen és gran, simètric i normalment arquejat sobre si mateix cap al costat ventral i sempre amb uropodis, que no presenten sutura o només una sutura incompleta als exopodis. Les pleures abdominals molt reduïdes.

## Subfamílies i gèneres

Callianassidae està constituït per 38 gèneres:
* Arenallianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Biffarius R.B. Manning & Felder, 1991
* Brecanclawu Schweitzer & Feldmann, 2001
* Callianassa Leach, 1814
* Caviallianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Cheramoides K. Sakai, 2011
* Cheramus Bate, 1888
* Comoxianassa Schweitzer, Feldmann, Ćosović, Ross & Waugh, 2009
* Coriollianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Cowichianassa Schweitzer, Feldmann, Ćosović, Ross & Waugh, 2009
* Eoglypturus Beschin, De Angeli, Checchi & Zarantonello, 2005
* Filhollianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Fragillianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Gilvossius R.B. Manning & Felder, 1992
* Jocullianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Lipkecallianassa K. Sakai, 2002
* Melipal Schweitzer & Feldmann, 2006
* Necallianassa Heard & R.B. Manning, 1998
* Neotrypaea R.B. Manning & Felder, 1991
* Notiax R.B. Manning & Felder, 1991
* Paratrypaea Komai & Tachikawa, 2008
* Pleuronassa Ossó-Morales, Garassino, Vega & Artal, 2011
* Poti Rodrigues & R.B. Manning, 1992
* Praedatrypaea Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Protocallianassa Beurlen, 1930
* Psammionassa Schweitzer, Feldmann, Kues & Bridge, 2017
* Pugnatrypaea Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Rathbunassa Hyžný, 2013
* Rayllianassa Komai & Tachikawa, 2008
* Rudisullianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Scallasis Bate, 1888
* Spinicallianassa Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Tastrypaea Poore, Dworschak, Robles, Mantelatto & Felder, 2019
* Trypaea Dana, 1852
* Turbiocheir Schweitzer, Feldmann, Casadío & Rodriguez Raising, 2012
* Vecticallichirus Quayle & Collins, 2012
* Vegarthron Schweitzer & Feldmann, 2002

## Referències

* 1 2 «Callianassidae in GBIF Secretariat (2021). GBIF Backbone Taxonomy. Checklist dataset https://doi.org/10.15468/39omei accessed via GBIF.org on 2022-02-23.».
* ↑ Zariquiey, Ricardo. Crustáceos decápodos ibéricos. 32. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 1968, p. 510 (Investigación Pesquera).
# Calzones rotos

Els calzones rotos (lit. ‘calces trencades’ o 'calces rompudes') són un dolç xilè, elaborats a partir d'una massa fregida de farina, llevat químic i ous, empolvorats amb sucre de llustre, i de preparació semblant a la d'una rosquilla. Aquestes darreries se serveixen generalment a l'hivern.

## Preparació

Aquesta mena de rosquilles es prepara tradicionalment amb farina de blat, ous, mantega (o, opcionalment, oli), sucre, llevat químic, una mica de sal, i ratlladures de pela de llimona, i fins i tot essència de vainilla. A més, en preparacions més elaborades s'hi afegeix un xic de pisco (o algun altre aiguardent) o de llet. En tots dos casos, s'empolvora sovint de sucre de llustre o canyella.

## Etimologia

Tot i que l'origen no és clar, segons la tradició popular xilena, el nom ve de l'època colonial, en què a una dona que venia les dites pastes a la Plaça d'Armes de Santiago de Xile un dia el vent li va aixecar la falda, descobrint els seus “calçons romputs”. Així doncs, d'aquell dia ençà fou coneguda com "la senyora dels calçons romputs", i amb el pas del temps el nom es va expandir semànticament fins a servir per als dolços que comercialitzava.

## Venda

Els calzones rotos es poden trobar a fleques i locals ambulants a l'hivern. Aquesta menja acostuma a prendre's a l'hora del te (col·loquialment anomenada once a Xile) o a qualsevol hora durant el dia, sobretot si fredeja.

## Vegeu també

* Faworki

## Referències

* 1 2 Dadoun, Sarah-Eden. «Calzones rotos» (en castellà). 196 Flavors. [Consulta: 30 abril 2022].
* 1 2 «Calzones rotos: su origen y su receta» (en castellà). Chicureohoy.cl, 05-08-2020. [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ Deik, Emilio. «Calzones Rotos» (en castellà). Emilio Deik. [Consulta: 30 abril 2022].
# Cal·lianira

Cal·lianira (en grec antic Καλλιάνειρα) va ser segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis, que cita Homer a la llista de nereides que dona a la Ilíada.
Homer diu que ella va ser una de les trenta-dues nereides que van pujar des del fons de l'oceà per arribar a les platges de Troia i plorar, juntament amb Tetis la futura mort d'Aquil·les

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, VIII, 38 i seg.
# Can Portell (Tordera)

Can Portell és una obra de Tordera (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un immoble compost per diferents cossos adossats. El cos central presenta una porta adovellada i a la resta de la construcció trobem altres obertures emmarcades en pedra. La coberta és de teula àrab i les façanes estan emblanquinades.
En una porta interior trobem la inscripció AVE MA PU amb el dibuix d'un xiprer a cada costat. La representació dels xiprers vol dir que podien acollir a dues persones.

## Referències

* 1 2 «Can Portell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Can Pou (Cabanelles)

Can Pou és un mas a un parell de km al sud-est del nucli urbà de Cabanelles (Alt Empordà) al seu terme municipal. Està inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'hi accedeix des de la carretera N-260, agafant un trencall a mà esquerra en direcció a Besalúa l'alçada del km 50.
Masia de grans dimensions formada per diversos cossos adossats que li confereixen una planta irregular. L'habitatge principal, localitzat al bell mig de l'estructura arquitectònica presenta la coberta de dues vessants de teula i està distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada a ponent, presenta un portal de mig punt bastit amb dovelles de pedra calcària de tonalitat blanquinosa, mig tapat per la construcció d'un pont unit a la façana que dona accés a un pou situat a l'altre extrem de l'estructura. El pou és de planta circular, està fonamentat al sòl i construït en pedra petita sense treballar lligada amb morter. El pont està format per un sol arc de mig punt, està bastit en pedra lligada amb abundant morter de calç i s'hi accedeix des del nivell del primer pis, a través d'un finestral rectangular emmarcat en carreus de pedra i la llinda plana. Al costat n'hi ha un altre, bastit en pedra calcària blanca. Les finestres de la segona planta, de mida més petita, també estan emmarcades en pedra i amb els ampits motllurats.
De la resta de paraments de la construcció cal destacar les dues terrasses descobertes adossades a les façanes de migdia i llevant, amb accés des de la primera planta. La de migdia presenta una porta rectangular emmarcada en pedra, actualment reconvertida en finestra, que presenta la data 1787 a la llinda. Els cossos adossats per la banda de tramuntana a la casa principal són de cronologia més moderna i presenten les cobertes d'un vessant i plana. A la planta baixa hi ha tres portals bastits en maons, els dels extrems d'obertura rectangular i el central d'arc rebaixat, força senzills. Les obertures dels pisos són petites finestres rectangulars amb els emmarcaments arrebossats. A l'extrem nord del parament hi ha una plaça commemorativa que data l'ampliació l'any 1914. La façana de llevant d'aquesta part de la construcció presenta grans obertures d'arc rebaixat bastides en maons i està coberta per un terrat delimitat per una barana d'obra.
Els edificis adossats a la banda de migdia de la casa són rectangulars, amb coberta-terrat i distribuïts en dues plantes. Les finestres són de mig punt i estan emmarcades en pedra, de cronologia més recent.
La construcció és bastida en pedra de diverses mides sense treballar, lligada amb abundant morter de calç. Conserva l'era, situada a la banda nord-est de la construcció.

## Referències

* 1 2 «Can Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1977

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1977 es disputaren del 22 al 27 d'agost de 1977 a San Cristóbal, Veneçuela.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Francesco Moser Itàlia | 6h 36' 24" | Dietrich Thurau RFA | m. t. | Franco Bitossi Itàlia | + 1' 19" |
| Cursa en línia masculina amateur | Claudio Corti Itàlia | 4h 21' 15" | Sergueï Morozov Unió Soviètica | m. t. | Salvatore Maccali Itàlia | + 6" |
| Contrarellotge per equips masculins | Unió Soviètica Valery Chaplygin Aavo Pikkuus Vladimir Kaminski Anatoli Chukanov | 2h 10' 39" | Itàlia Mirko Bernardi Mauro De Pellegrin Vito Da Ros Dino Porrini | + 2' 28" | Polònia Tadeusz Mytnik Mieczyslaw Nowicki Stanisław Szozda Czesław Lang | + 2' 50" |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Josiane Bost França | 1h 22' 41" | Connie Carpenter Estats Units | + 1' 48" | Minnie Brinkhof Països Baixos | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Polònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1977 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1977 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2013].
# Galatea

«Galatea» té aquests significats:
* Arquitectura: Torre Galatea, edifici a Figueres
* Astronomia:
** Galatea (satèl·lit), satèl·lit de Neptú
** (74) Galatea, asteroide del Cinturó Principal
* Obres:
** La Galatea, novel·la de Miguel de Cervantes
** Galatea (obra de teatre), obra de teatre de Josep Maria de Sagarra
** Acis and Galatea, òpera de Georg Friedrich Händel
** Acis et Galatée, òpera de Jean-Baptiste Lully
* Mitologia:
** Galatea (Acis), nereida de la mitologia grega
** Galatea (Pigmalió), estàtua que cobrà vida segons la mitologia grega
# Galati Mamertino

Galati Mamertino (sicilià Galati) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2009 tenia 2.979 habitants. Limita amb els municipis de Frazzanò, Longi, San Salvatore di Fitalia i Tortorici.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Bruno Natale | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Salvatore Carnevale, sindacalista socialista assassinat per la màfia a Sciara el 1955.
# Fluviphylax simplex

Fluviphylax simplex és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 1,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Fluvi

Fluvi fou la mascota oficial de l'Expo Zaragoza 2008 dissenyada per Sergi López Jordana, professor de l'Escola d'Art i Disseny de Terrassa (Vallès occidental).

## L'elecció de la mascota i el seu nom

Està inspirada en una gota d'aigua i la seua proposta fou elegida per unanimitat entre les 120 propostes presentades a concurs públic que es va obrir per escollir una mascota per a l'Expo.
Pel seu disseny guanyador i la cessió dels drets d'explotació, el jove barceloní va rebre 149.000 €.
La mascota fou presentada oficialment el 17 de desembre de 2005 però sense nom, ja que aquest fou escollir per votació popular a través de SMS, si bé la votació fou molt controvertida. Els resultats foren: 36% a favor de Fluvi, 31% Gotika, 11% Wika, 7% Aqua i Z@qua amb el 5% dels vots.
El nom final de la mascota es feu públic el 26 de gener de 2006 en un acte institucional celebrat a l'stand de Saragossa a la Feria Internacional de Turismo de Madrid, FITUR.

## Enllaços externs

* Expo Zaragoza 2008
# Gabe Ibáñez

Gabe Ibáñez (Madrid, 7 de juny de 1971) és un director de cinema i supervisor d'efectes especials espanyol. Es va llicenciar en Ciències de la Imatge per la Universitat Complutense de Madrid on va fundar Extipo, una associació per l'estudi i desenvolupament de la imatge generada per ordinador.
Des del 1992 es va incorporar al camp de la postproducció digital i va treballar com a artista 3D i supervisor d'efectes visuals en cinema i publicitat. Des de l'any 2000 treballa com a director comercial i l'any 2001 va fundar UserT38, una empresa dedicada a la preproducció i postproducció digital.
El 2006 va dirigir un primer curtmetratge Máquina que va rebre el premi al millor director a la secció curtmetratges del festival Buenos Aires Rojo Sangre i el premi especial del jurat al Festival Internacional de Curtmetratges de Clermont Ferrand. El seu primer llargmetratge, Hierro fou estrenat a la Setmana Internacional de la Crítica del 62è Festival Internacional de Cinema de Canes. El 2014 va estrenar Autómata, protagonitzada per Antonio Banderas i que fou presentada al XLVII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.
Des del 2023 és director de la productora Bambina.

## Filmografia
### Supervisor d'efectes especials

* El día de la bestia, d'Álex de la Iglesia (1995)
* El niño invisible, de Rafael Monleón (1995)
* Perdita Durango, d'Álex de la Iglesia (1997)
* El corazón del guerrero, de Daniel Monzón (1999)

### Director

* Máquina (2006) - curtmetratge
* Hierro (2009)
* Autómata (2014)
* El silencio - 3 episodis (2023)

## Referències

* ↑ Web d'UserT38
* ↑ Gabe Ibáñez: al servicio de la música al bloc de rtve.es
* ↑ Terminó el VIII festival Buenos Aires Rojo Sangre - Premios, axxon.com.ar
* ↑ 'Máquina', cortometraje español premiado en Clermont Ferrand, espinof.com
* ↑ «Hierro», de Gabe Ibáñez, se estrena en la Semana de la Crítica de Cannes, La Voz de Galicia, 24 d'abril de 2009
* ↑ Gabe Ibáñez: «Los robots son un reflejo de nosotros mismos» a cineycomedia.com
* ↑ 'Autómata', una historia más de robots muy humanos, 20 Minutos, 10 d'octubre de 2014
* ↑ Bambina incorpora a Gabe Ibáñez como director, anuncios.com, 28 de febrer de 2023
# Campylorhynchus

Campylorhynchus és un gènere d'ocells de la família dels troglodítids (Troglodytidae) que habita la zona Neotropical, arribant en alguns casos al sud-oest dels Estats Units.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.1, 2012) aquest gènere està format per 15 espècies:
* Campylorhynchus albobrunneus - cargolet capblanc.
* Campylorhynchus zonatus - cargolet dorsibarrat.
* Campylorhynchus megalopterus - cargolet zebrat.
* Campylorhynchus nuchalis - cargolet dorsi-ratllat.
* Campylorhynchus fasciatus - cargolet ondulat.
* Campylorhynchus chiapensis - cargolet gegant.
* Campylorhynchus griseus - cargolet bicolor.
* Campylorhynchus rufinucha - cargolet de clatell rogenc.
* Campylorhynchus humilis - cargolet de Sclater.
* Campylorhynchus capistratus - cargolet dorsi-rogenc.
* Campylorhynchus gularis - cargolet pigallat.
* Campylorhynchus jocosus - cargolet de Boucard.
* Campylorhynchus yucatanicus - cargolet de Yucatán.
* Campylorhynchus brunneicapillus - cargolet dels cactus.
* Campylorhynchus turdinus - cargolet turdí.

## Referències

* ↑ Serrano-Rodríguez, Anay; Escalona-Segura, Griselda; Elias, Eduardo E. Iñigo; Rodríguez, Annery Serrano; Uriostegui, Juan M. «Potential distribution and climatic niche of seven species of Campylorhynchus (Aves, Troglodytidae): conservation implications for C. yucatanicus» (en anglès). The Wilson Journal of Ornithology, 130, 1, 01-03-2018, pàg. 13–22. DOI: 10.1676/16-101.1. ISSN: 1559-4491.
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2014. IOC World Bird List (v 4.2). doi:10.14344/IOC.ML.4.2. Disponible en IOC – World Birds names - Dapple-throats, sugarbirds, fairy-bluebirds, kinglets, hyliotas, wrens & gnatcatchers Arxivat 2018-04-18 a Wayback Machine.. Consultat el 23 de juliol de 2014.
# Can Sanromà

Can Sanromà és una obra eclèctica de Canet de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa i dues plantes. Obertures amb pedra. Al primer pis hi ha un balcó petit i una finestra. Al segon, dues finestres de mides més reduïdes i tres columnetes falses que la decoren. La casa queda rematada per una cornisa. A la planta baixa, la intervenció per fer una obertura -una finestra-, ha malmès l'equilibri compositiu de la façana -que era simètrica-.

## Referències

* ↑ «Can Sanromà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Four Element Composition

Four Element Composition és un guaix sobre paper de Mainie Jellett de 1930.

## Descripció

El guaixmesura 28 × 21,5 centímetres. Es troba a la col·lecció del Museu Irlandès d'Art Modern de Dublín.
Four Elements suggereix una influència dels quatre evangelistes del Llibre de Kells. Jellett va combinar manuscrits il·luminats celtes i el cubisme.

## Referències

* ↑ «Four Element Composition». Irish Museum of Modern Art, Royal Hospital, Kilmainham, Dublin 8, Ireland.
* ↑ «Four Element Composition». www.europeana.eu. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ «Four Elements». The Model. Arxivat de l'original el 2016-05-31.
# Four Corners (Oregon)

Four Corners és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 13.922 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Four Corners tenia 13.922 habitants, 5.088 habitatges, i 3.475 famílies. La densitat de població era de 1.947,6 habitants per km².
Dels 5.088 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.335 $ i la renda mediana per família de 39.746 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.550 $ mentre que les dones 25.393 $. La renda per capita de la població era de 15.672 $. Aproximadament el 13,4% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Four Corners». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Four Corners». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Garash (pastís)

El pastís garash és un tipus de pastís de xocolata molt popular en la gastronomia de Bulgària. El nom probablement prové de l'idioma hongarès. Al seu país d'origen es troba comunament en pastisseries i restaurants, en anys recents es torna popular en restaurants occidentals pel seu gust delicat. És considerada la versió búlgara de la Sachertorte, feta amb ous, nous i xocolata.

## Referències

* ↑ «Gastronomía de Bulgaria» (en castellà). Planetagastronomico.com. [Consulta: 2 gener 2010].
* ↑ «Bulgarian Food» (en anglès). Informationbulgaria.com. [Consulta: 2 gener 2010].
* ↑ Kollegaeva, Katrina «The Village» (Review) (en anglès). Time Out London, 2043, 15-21 octubre 2009. Arxivat de l'original el 2011-02-18 [Consulta: 2 gener 2010].

## Vegeu també

* Pastís alemany
* Pastís Sacher
* Pastís de la Selva Negra

## Enllaços externs

* Recepta de pastís Garash Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (búlgar)
# Garate Studios

Garate Studios és un estudi de gravació fundat l'any 2000 pel músic basc Kaki Arkarazo, qui havia estat el guitarrista de grups com M-ak, Kortatu, Negu Gorriak i Nación Reixa. Es troba al municipi d'Andoain i consta de dos estudis de gravació i un equip mòbil per a la gravació en directe. En un inici, a partir de la idea inicial de Kaki Arkarazo, enginyer de so amb una llarga trajectòria en el món de la música, l'estudi estava format per Haritz Harreguy, Mikel Abrego, Izaskun Silva i el propi Arkarazo.
Per l'estudi han passat desenes d'artistes i grups, com ara BAP!!, Fermin Muguruza, Obrint Pas, Vetusta Morla, Dixebra, Amparanoia, Betagarri, Banda Bassotti, Atom Rhumba, Habeas Corpus, Barricada, Soziedad Alkoholika, Kepa Junkera, Inadaptats, Soziedad Alkoholika, Skalariak, Berri Txarrak, Kaotico, Kuraia, Miqui Puig, Maika Makovski, Meritxell Gené o Los Mambo Jambo.

## Referències

* 1 2 «Nortzuk gara. Garate Studios». Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ Zaratiegi, Iñaki. ««‘Borreroak’ fue el disco más potente y con mejor sonido de Negu Gorriak»» (en castellà). Naiz, 27-01-2019. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ «Visitamos los estudios Garate de la mano del productor Kaki Arkarazo» (en castellà). EiTB, 15-11-2019. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ Pagola, Jon. «¿ES EL ESTUDIO GARATE DE ANDOAIN EL MEJOR DE EUROPA?» (en espanyol europeu). Kulturaldia.com, 02-03-2016. [Consulta: 30 agost 2022].