OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rafael Pascual del Pobil Estellés

Rafael Pascual del Pobil Estellés (Alacant, 23 de febrer de 1826 - 10 de juny de 1910) fou un aristòcrata i polític valencià, fill de José María Pascual del Pobil Guzmán, V Baró de Finestrat.
Membre del Partit Moderat, el 1843 fou regidor de l'ajuntament d'Alacant, amb només 17 anys. El 1848 fou membre de la Junta d'Agricultura i el 1851 un dels fundadors del Casino d'Alacant. El 1852 arribaria a tinent d'alcalde i el 1853 a alcalde d'Alacant. El 1856 arribaria a sotstinent de la Milícia Nacional.
Després d'estar un temps allunyat de la política hi va tornar durant la restauració borbònica com a diputat a la Diputació d'Alacant pel districte de Dolors el 1875 pel Partit Conservador.

## Referències

* ↑ Rafael Pascual del Pobil Estellés a gneneanet.org
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.420. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: José Minguilló Boluda | Alcalde d'Alacant 1853-1853 | Succeït per: Domingo Morelló Segura |
# Alberto Aparicio

Alberto Aparicio (11 de novembre de 1923) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1950 però no hi disputà cap partit.

## Referències

* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 2011-09-18 a Wayback Machine.
# Marianne Fritz

Marianne Fritz (n. el 14 de desembre del 1948 a Weiz/Estíria; † l'1 d'octubre del 2007 a Viena) va ser una escriptora austríaca.

## Biografia

Marianne Fritz va néixer a Estíria. Va viure i treballar com a escriptora a Viena, dependenta de beques de literatura i vivint en un entorn modest. No li agradava la publicitat i per això bastant poc és conegut del seu currículum. En els anys 1970 va ser casada a l'escriptor Wolfgang Fritz.
Marianne Fritz va morir l'1 d'octubre del 2007 a Viena, als 58 anys, després d'una malaltia greu de la sang.

## Novel·lística
### Els principis

Marianne Fritz va rebre el Premi Robert Walser per a la seva primera novel·la Die Schwerkraft der Verhältnisse (La gravitació de les circumstàncies). Hi narra la història d'una infanticida que descobreix les seves defenses contra el seu entorn angoixant per les circumstàncies externes a un manicomi i la pèrdua del seu llenguatge.

### El projecte Fortalesa

Després va elaborar un projecte literari denominat «La Fortalesa», amb el qual va tematitzar la història de la Primera i de la Segona República d'Àustria.

## Obra

* Die Schwerkraft der Verhältnisse, S. Fischer, Frankfurt del Main 1978.
* Das Kind der Gewalt und die Sterne der Romani, S. Fischer, Frankfurt del Main 1980.
* Dessen Sprache du nicht verstehst (3 vòlums respectivament 12 vòlums), Suhrkamp, Frankfurt del Main 1985.
* Naturgemäß I. Entweder Angstschweiß Ohnend oder Pluralhaft (5 vòlums), Suhrkamp, Frankfurt del Main 1996.
* Naturgemäß II. Es ist ein Ros entsprungen / Wedernoch / heißt sie (5 vòlums), Suhrkamp, Frankfurt del Main 1998.

## Distincions

* 1978 Premi Robert Walser (Robert-Walser-Preis)
* 1979 Premi de Promoció de la Ciutat de Viena (Förderungspreis der Stadt Wien für Literatur)
* 1986 Premi de Literatura de Rauris de la banca Österreichische Länderbank
* 1988 Premi de Literatura d'Estíria
* 1989 Premi de Promoció del Ministeri Austríac de l'Educació, de les Arts i de la Literatura
* 1994 Premi de Literatura de la Ciutat de Viena
* 1999 Premi Peter Rosegger (Peter-Rosegger-Preis)
* 2001 Premi Franz Kafka (Franz-Kafka-Preis)

## Bibliografia referenciada

* Thomas Beckermann: Marianne Fritz, «Dessen Sprache du nicht verstehst». In: manuskripte 26 (1986), Nr. 92, pàg. 83-85.
* Anna Lydia Huber: Feministische Spuren-Suche. Marianne Fritz' Roman «Dessen Sprache Du nicht verstehst». In: Die Grüne F Abyss, Nr.2/Sept. 1989, pàg. 7. (Arxiu de la Casa de Literatura Literaturhaus Wien)
* Klaus Kastberger (Ed.): Nullgeschichte, die trotzdem war / Neues Wiener Symposium über Marianne Fritz. Sonderzahl, Viena 1985, ISBN 3-85449-080-1
* Friedhelm Rathjen: Durch dick und dünn. Über Marianne Fritz, Gertrude Stein, Arno Schmidt, António Lobo Antunes und andere Autoren von Gewicht. Edition Rejoyce, Scheeßel 2006, ISBN 3-00-018816-9

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Marianne Fritz» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Projecte Fritzpunkt(alemany)
* Textgelände Wien! (Àrea de textos Viena) Arxivat 2010-12-09 a Wayback Machine.(alemany)
* Ressenya crítica de Naturgemäß II a Literaturhaus Wien (Casa de la Literatura de Viena)(alemany)
# Recinte Cementiri de Montblanc

El Recinte Cementiri de Montblanc és una obra del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El tancament del recinte del cementiri municipal de Montblanc desenvolupa un mur molt senzill rematat amb cornisa de tres ales i sis franges d'arrebossat. La porta principal s'allunya una mica de la sobrietat del neoclassicisme, amb arc de mig punt centrat per l'escut de la vila. L'arrebossat simula unes dovelles regulars sobre les que se situen dues falses pilastres amb sengles capitells. Aquests mostren una part superior inspirada en l'ordre corinti i una base de formes d'inspiració egípcia. Les pilastres estan decorades amb elements decoratius en forma de tiges estilitzades. Remata el conjunt una cornisa amb una elevació amb la figura de la Verge.

## Història

Originalment hi havia el vell fossar de Sant Miquel, substituït pel cementiri provisional que s'havia fet al costat de l'exconvent de la Mercè l'any 1845 però es va considerar insuficient, i el maig del 1883 els responsables municipals van proposar la construcció d'un cementiri definitiu. Els diners necessaris per fer l'obra es van aconseguir venent uns terrenys sobrants de la via pública i d'altres cedits per Josep M. Aguiló i Molins, a canvi d'un nínxol principal i el seu nom com a nom d'un carrer de la vila. Una propietat del notari Carles Monfar i Cantons, a la partida de la "Canta- roella" es va considerar una bona localització. El tarragoní Ramon Minguella i Rubió va fer el projecte d'obres, el paleta Maties Anglès i Castellet va fer la feina ràpidament, i el 24 de juny de 1887 es va poder inaugurar el nou Cementiri General amb gran solemnitat. El cost d'adquisició dels terrenys i de construcció del cementiri fou de 28.000 ptes.
El recinte del cementiri es va fer d'una capacitat adequada a la població, cosa que ha fet que es pugui seguir utilitzant avui en dia.

## Referències

* ↑ «Recinte Cementiri de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ Serra Cendrós, Gabriel «La construcció del cementiri de Montblanc: record d'un episodi de la història». L'Espitllera [Montblanc], 01-10-1887, pàg. 33.
* ↑ «FAÇANA PRINCIPAL DEL CEMENTIRI DE MONTBLANC. - Montblanc (Montblanc)». Consell Comarcal de la Conca de Barberà, 2006. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2015. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Cementiri de Montblanc». Patrimoni Funerari.cat - patrimonifunerari.cat. [Consulta: 13 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Recinte Cementiri de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Dics de Bear River

Els dics de Bear River són un grup de dics d'entre 1.265 i 1.269 milions d'anys al nord de Yukon, Canadà. Representen una característica relacionada amb el magmatisme de l'extensa gran província ígnia Mackenzie i es consideren l'extensió occidental de l'eixam de dics Mackenzie amb tendència nord-oest-sud-est.

## Referències

* ↑ ; Thorkelson, Derek J.; Mortensen, James K.; Creaser, Robert A.; Abbott, J. Grant «Schwab» (en anglès). Precambrian Research, 133(3)–133(4), 20-08-2004, pàg. 175. Bibcode: 2004PreR..133..175S. DOI: 10.1016/j.precamres.2004.04.004.
# Creusis

Creusis (en grec antic Κρεῦσις) o Creusa (Κρέουσα) era una ciutat de Beòcia situada en una petita badia al golf de Corint, que els autors antics diuen que era el port de Tèspies.
Pausànias deia que la navegació des del Peloponès fins a Creusis era insegura, a causa dels nombrosos caps que calia resseguir i dels forts vents que baixaven de les muntanyes. La ciutat es trobava a la frontera amb Megaris. Un dels pics del mont Citeró es troba entre Creusis i Aegosthena i no deixa cap pas al llarg de la costa, només un petit sender al peu de la muntanya. Aquest pas és perillós de creuar si bufa fort el vent.
En dues ocasions els lacedemonis es van retirar de Beòcia per aquest pas, per tal d'evitar altres vies més directes i més vigilades a través del mont Citeró. La primera vegada va ser l'any 378 aC, quan els espartans dirigits per Cleombrot van patir una tempesta molt violenta i el vent arrencava de les seves mans els escuts dels soldats i les bèsties de càrrega eren arrossegades als precipicis. La segona vegada que hi van passar va ser després de la fatal Batalla de Leuctra l'any 371 aC, segons Xenofont. No es coneix amb seguretat l'emplaçament de la ciutat de Creusis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Creusa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 gener 2021].
# Inhamitanga

Inhamitanga és una vila i posto de Moçambic, situat al districte de Cheringoma a la província de Sofala. Hi ha una terminal de CFM Centro que enllaça amb Marromeu. És connectada amb la R1002, una carretera sense asfaltar, amb Chupanga.

## Referències

* ↑ «Annex X - Current situation in the corridor: Roads». Beira Agricultural Growth Corridor. Arxivat de l'original el 24 de maig 2012. [Consulta: 14 juny 2012].
# Rafael Picavea Leguía

Rafael Picavea Leguía (en basc: Rafael Pikabea Legia; Oiartzun, 2 de desembre de 1867 - París, 5 de juliol de 1946) fou un polític basc. Estudià comerç a França i a Anglaterra i el 1887 marxà a Bilbao a treballar per a l'industrial de Federico Echevarría, amb la filla del qual es casà el 1894. Amb el seu sogre va fundar empreses com Papelera Española, Cooperativa Eléctrica Donostiarra, Saltos de Agua de Valcarlos, i Sociedad General de Obras de Saneamiento. Va fer una considerable fortuna, fou membre de la Lliga Nacional de Productors de Bilbao i fou elegit diputat per Sant Sebastià com a catòlic independent el 1901-1905, així com senador el 1907 i el 1910, sempre adherit a la política d'Antoni Maura.
El 1902 va gestionar l'alliberament de Sabino Arana i el 1903 va fundar el diari El Pueblo Vasco, on hi col·laborarien Ramiro de Maeztu, Azorín, Pío Baroja i Engracio Aranzadi. Donà suport la Lliga Foral Autonomista de Guipúscoa, tot i que no s'hi va adherir. Defensà la reintroducció de l'Estatut Regional de la Comissió Extraparlamentària del Comte de Romanones (1919). EL 1923 fou escollit novament Senador i diputat el 1927, va defensar la dictadura de Primo de Rivera. No obstant això, a les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat dins les llistes del Partit Nacionalista Basc, escó que va repetir a les eleccions de 1933 i 1936. Durant la Revolució de 1934 va reclamar l'autonomia per al País Basc, i quan esclatà la sublevació militar del 18 de juliol de 1936 negocià la rendició dels sublevats del quartel de Loiola.
Durant la guerra civil espanyola fou representant del Govern d'Euzkadi a París, on hi va organitzar el seu aparell propagandístic amb Felipe Urcola i Eugène Goyhenetche. Quan acabà la guerra civil les seves propietats foren expropiades pels franquistes. Quan les tropes del Tercer Reich invadiren França, va passar a la zona no ocupada i va residir a Marsella, on va ser detingut per la policia de la França de Vichy. Quan l'alliberaren es va instal·lar a Atharratze-Sorholuze fins que va tornar a la seva casa de Donibane Lohitzune, on hi fundà l'Institut Gernika el 1943 i de la revista homònima Gernika al servei de l'Institut Basc d'Extensió Cultural, creat el 1945.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Bibliografia

* Delgado, Ander «Rafael Picavea Leguía: Guerra Civil y exilio de un industrial y político vasco (1936-1946)». Sancho el sabio: Revista de cultura e investigación vasca, 34, 2011, pàg. 79-104. ISSN: 1131-5350.

## Enllaços externs

* Rafael Picavea a l'Enciclopedia del País Vasco Auñamendi
# Plàstic reforçat amb fibra de vidre

* No s'ha de confondre amb Fibra de vidre.
El plàstic reforçat amb fibra de vidre (GRP o Glass-reinforced plastic en anglès) és un material compost, concretament, un plàstic reforçat amb fibres. Es tracta d'un producte molt utilitzat en les indústries de l'automòbil, aeronàutica, eòlica i naval, per tal de fabricar carrosseries i carenats.

## Composició

La matriu base d'aquest material és formada per un polímer de tipus polièster, vinilèster o resina epoxi.
El reforç de fibra de vidre dota el plàstic d'una gran resistència mecànica i lleugeresa, al mateix temps que simplifica el procés de fabricació de superfícies complicades.
Igual que amb el plàstic reforçat amb fibra de carboni, aquest compòsit se sol conèixer pel nom de les seues fibres de reforç (fibra de vidre).

## Fabricació

Un dels desavantatges en l'ús dels plàstics reforçats amb fibra és la seua dificultat a l'hora de produir en massa. Amb mètodes com el de la pultrusió, emmotllament per transferència de resina (RTM), emmotllament per injecció de resina assistida amb buit (VARIM), disposició de capes a mà, emmotllament per compressió i bobinatge de filaments, es poden produir peces de manera eficient en costos.

## Exemples

* Pasarel·la Onze de Setembre a Lleida: Es tracta d'una pasarel·la de vianants que creua per sobre del recorregut del tren d'alta velocitat Madrid-Barcelona. Va rebre un premi internacional, essent la primera passarel·la en plàstic reforçat amb fibra de vidre construïda en zona urbana.

## Vegeu també

* Games Slayter

## Referències

* 1 2 Davalos, J.F.; Qiao, P.; Shan, L. «IV». A: Advanced Fiber Reinforced Polymer (FRP) Structural Composites for Use in Civil Engineering (en anglès), p. 118,121. ISBN 1-85573-943-7 [Consulta: 28 maig 2012].
* ↑ «Notícies. Reoberta la passarel·la d'Onze de Setembre». Ajuntament de Lleida, 17-08-2004. [Consulta: 28 maig 2012].
* ↑ Keller, Thomas. «Lleida pedestrian footbridge» (en anglès). Advanced Composites Manufacturing Centre, 2007. [Consulta: 28 maig 2012].
# Sandels

Sandels és una marca de cervesa fabricada per la cerveseria finlandesa Olvi des de 1973. Porta el nom del mariscal suec i heroi de guerra de la Guerra finlandesa Johan August Sandels (1764–1831). Les llaunes i ampolles de la cervesa contenen anècdotes i dites de la vida de Sandels, moltes d'elles relacionades amb la cervesa.
La Sandels és una lager pàl·lida, tot i que n'existeixen altres versions, com una cervesa més fosca i una cervesa de blat. Sandels va ser la marca de cervesa millor valorada a Finlàndia en un estudi del 2015.

## Referències

* ↑ Rissane, Mika. Down Beer Street: History in a Pint Glass. Souvenir Press Ltd, 2016. ISBN 978-0285643376.
* ↑ «Sandels - Olvi». Olvi.fi. [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ «Kukko syrjäytti Karhun - Markkinointi & Mainonta». Marmai.fi. [Consulta: 9 desembre 2017].
# Districte de Khandesh

El districte de Khandesh fou una antiga entitat administrativa de la Divisió Central de la presidència de Bombai amb 26.006 km², entre les muntanyes Satpura i el riu Narbada al nord; els districtes de Berar i Nimar a l'est; els Satmala, Chandor o Ajanta al sud; al sud-oest pel districte de Nasik i a l'oest per territori de Baroda i l'estat de Sagbara a Rewa Kantha. Khandesh és una regió històrica del centre oest de l'Índia al nord-oest del Dècan, formada essencialment per la vall del Tapti. Actualment el seu territori està format pels districte de Jalgaon, Dhule i Nandurbar, i una part del districte de Nasik a Maharashtra. El 1906 el districte fou dividit en dos: Districte de West Khandesh i Districte d'East Khandesh. posteriorment districte de Dhulia i districte de Jalgaon (dels noms de les capitals).
Administrativament també en depenien els estats de Mehwas a Rewa Kantha. Les ciutats principals eren Dhulia, Bhusawal, Dharangaon, Nasirabad, Nandurbar, Chalisgaon, Bhadgaon, Jamner, Adavad, Chopda, Jalgaon, Parola, Erandol, Amalner, Faizapur, Pachora, Nagardevla i Bodvah. Les municipalitats eren 21: Amalner, Parola, Erandol, Dharangaon, Bhadgaon, Chopda, Shirpur, Sindkheda, Betwad, Savada, Yaval, Bhusawal, Jalgaon, Dhulia, Songir, Taloda, Shahada, Prakasha, Nandurbar, Faizpur i Raver. Administrativament estava dividit en 17 talukes (Taloda, Shahada, Nandurbar, Shirpur, Chopda, Yaval, Raver, Pimpalner, Dhulia, Amalner, Erandol, Jalgaon, Bhusawal, Jamner, Pachora, Sindkheda i Chalisgaon) i 4 pethes o mahals (Navapur, Parola, Edalabad i Bhadgaon).
# Cràter de Vredefort

El cràter de Vredefort és el major cràter d'impacte verificat a la Terra. Està localitzat a la província d'Estat Lliure de Sud-àfrica i rep el nom de la vila de Vredefort, situada al seu centre. També se'l coneix pels noms de la Cúpula de Vredefort o l'Estructura d'Impacte de Vredefort. L'any 2005, la Cúpula de Vredefort va ser inclosa a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO pel seu interès geològic.

## Formació i estructura

S'estima que l'asteroide que impactà a Vredefort és un dels majors a xocar contra la Terra (almenys, des de l'eó Hadeà fa uns quatre mil milions d'anys). Es calcula que l'asteroide feia aproximadament entre 5 i 10 quilòmetres de diàmetre.
El cràter té un diàmetre aproximat d'entre 250 i 300 quilòmetres, més gran que els de la conca de Sudbury (200 km) i que el cràter de Chicxulub (170 km). Això converteix Vredefort en la major estructura d'impacte de la Terra, amb l'excepció de si s'arribés a considerar el cràter de la Terra de Wilkes com una altra estructura d'impacte (500 km). L'edat del cràter de Vredefort s'estima en 2.023 ± 4 milions d'anys, durant l'era paleoproterozoica. És el segon cràter més antic conegut, uns 300 milions d'anys més jove que el cràter de Suavjärvi, a Rússia.
Originàriament, es pensava que la cúpula al centre del cràter havia estat formada per una explosió volcànica, però a mitjans de la dècada dels 90 les proves mostraren que va ser el lloc d'impacte d'un bòlid de grans dimensions, ja que foren trobats alguns cons estellats molt reveladors al llit del proper riu Vaal.
El lloc d'impacte del cràter de Vredefort és un dels pocs cràters amb múltiples anelles de la Terra, tot i que són prou comuns a la resta del sistema solar. L'exemple més conegut d'aquest tipus de cràters el trobem a Cal·listo, el satèl·lit de Júpiter, on podem trobar el cràter Valhalla, tot i que també a la Lluna hi ha cràters d'aquest tipus. La majoria de cràters amb múltiples anelles de la Terra han estat destruïts per processos geològics com la tectònica de plaques i l'erosió.
Llocs propers com el complex Igni de Bushveld i la conca de Witwatersrand van ser creats durant aquest mateix període, cosa que porta a especular que les masses i energies cinètiques del bòlid de Vredefort foren de la magnitud suficient com per induir tota la regió a un procés de vulcanisme. Bushveld és el lloc on hi ha la major part de les reserves conegudes de metalls del grup del platí, mentre que a la conca de Witwatersrand hi ha una de les més importants reserves d'or.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Vredefort Dome» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Deep Impact - The Vredefort Dome (anglès).
* Cràter de Vredefort a Google Maps.
* Cúpula de Vredefort, Patrimoni de la Humanitat (anglès).
# Isabel d'Orleans

Isabel d'Orleans és el nom dels següents personatges:
* Isabel d'Orleans (duquessa de Guisa) (1878 - 1961).
* Isabel d'Orleans (princesa d'Orleans) (1900 - 1983).
* Isabel d'Orleans (comtessa de Schönborn-Buchheim) (1932).
# Monte Café

Monte Café és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Mé-Zóchi, al nord-est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 710 (2008 est.). Està connectada amb la capital per la carretera EN3 i és prop de les localitats de Quinta da Graça a l'est i Nova Moça i Pousada al sud-oest. En 2008 s'hi va construir un museu del cafè amb suport del Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament.

## Evolució de la població

Població de Monte Café (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 623 | 710 |

## Clubs esportius

* Agrosport, actualment juga a segona divisió regional.

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
* ↑ Monte Café a asrocasdesaotome
# Allactaga sibirica

Allactaga sibirica és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dipòdids. Viu a Mongòlia, la Xina, el Kazakhstan, el Kirguizstan, Rússia, el Turkmenistan i l'Uzbekistan. Es tracta d'un animal nocturn i solitari que s'alimenta de bulbs, fulles, tiges, llavors, llagostes i escarabats. Els seus hàbitats naturals són els deserts, els semideserts i les estepes. Es desconeix si no hi ha alguna amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Batsaikhan, N.; Avirmed, D.; Tinnin, D.; Sukhchuluun, G.; Lkhagvasuren, D. Allactaga sibirica. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 gener 2016.
Espècies vivents de dipòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Allactaginae :
Cardiocraniinae :
Dipodinae :
Euchoreutinae :
Categoria :