OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plàstic termoestable

Un plàstic termoestable (en anglès:thermosetting plastic, o thermoset) és un material polimèric que ha sofert una reticulació química irreversible. La reticulació es pot dur a terme mitjançant la calor (generalment per sobre dels 2000 °C), per una reacció química (dues parts epoxi per exemple) o per irradiació com en el processat per feix d'electrons (raigs catòdics).
Abans de la reticulació química els materials termoestables normalment són líquids i estan dissenyats per a ser emmotllats fins a la seva forma final o bé utilitzats com a adhesius. Altres són sòlids, com els dels compostos emmotllats usats en semiconductors i circuits integrats. Una vegada endurit, un plàstic termoestable no pot ser reescalfat i fos per a retornar-lo a l'estat líquid.
D'acord amb la recomanació de la IUPAC, un polímer termoestable és un prepolímer en un estat sòlid tou o viscós que canvia irreversiblement a una xarxa de polímer infusible i insoluble per la reticulació química.

## Procés

El procés de reticulació química transforma la resina a polímer per un procés d'enllaçament creuat (cross-link). S'afegeix energia o un catalitzador que fan que les cadenes moleculars reaccionin en llocs químicament actius (llocs insaturats o epoxi, per exemple), generant una estructura rígida de tres dimensions. El procés de cross-link forma una molècula amb un pes molecular molt gran, que resulta en un material amb un elevat punt de fusió. Durant la reacció el pes molecular s'incrementa fins al punt on la temperatura de fusió és més alta que la temperatura ambient i el material pren la forma sòlida.
Un reescalfament incontrolat del material pot assolir la temperatura de descomposició abans d'arribar al punt de fusió. Això implica que els plàstics termoestables no es poden reciclar, excepte com a materials de farciment.

## Propietats

Els plàstics termoestables generalment són més forts que els termoplàstics per la seva xarxa tridimensional i també són més adequats per a aplicacions a altes temperatures. Tanmateix són més fràgils.

## Exemples

Alguns exemples de plàstics termoestables:
* Sistemes de fibra de vidre de polièster
* Goma vulcanitzada
* Baquelita
* Resina d'acrilat
* Duroplast, similar a la baquelita utilitzat en els automòbils
* Escuma d'urea-formaldehid
* Resina de melamina
* Resina epoxi
* Poliimides
* Ésters cinats o policianurats en aplicacions electròniques
* Mold o mold runners (la part de plàstic negra dels circuits integrats o de semiconductors)
Alguns mètodes d'emmotllar termoestables són:
* Injecció d'emmotllat reactiva
* Emmotllat per extrusió
* Emmotllat per compressió (emprat per a donar forma a la majoria de plàstics termoestables)
* Spin casting

## Referències

* ↑ http://old.iupac.org/goldbook/TT07168.pdf Arxivat 2010-11-22 a Wayback Machine.
* ↑ The Open University (UK), 2000. T838 Design and Manufacture with Polymers: Introduction to Polymers, page 9. Milton Keynes: The Open University
* ↑ Roberto C. Dante, Diego A. Santamaría and Jesús Martín Gil «Crosslinking and thermal stability of thermosets based on novolak and melamine». Journal of Applied Polymer Science, 114, 6, 2009, pàg. 4059–4065. DOI: 10.1002/app.31114.
# Regió de Morogoro

Morogoro és una de les trenta regions administratives en les quals està dividida la República Unida de Tanzània. La seva principal ciutat és Morogoro, de la que pren el nom.

## Districtes

Aquesta regió es troba subdividida internament en tan sols sis districtes a saber:
* Morogoro Rural
* Morogoro Urbà
* Mvomero
* Kilombero
* Kilosa
* Ulanga

## Territori i població

La regió de Morogoro té una extensió de territori que abasta una superfície de 70.799 quilòmetres quadrats. A més aquesta regió administrativa té una població d'1.753.362 persones. La densitat poblacional és de 24,9 habitants per cada quilòmetre quadrat de la regió.

## Referències

* Morogoro Region Homepage for the 2002 Tanzania National Census

## Enllaços externs

* Regió de Morogoro - Lloc web oficial
# Saint-Martin-aux-Champs

Saint-Martin-aux-Champs és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Martin-aux-Champs era de 92 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 1 estava desocupat. 40 eren cases i 1 era un apartament. Dels 39 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 7 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Martin-aux-Champs el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 48 eren actives i 13 eren inactives. De les 48 persones actives 44 estaven ocupades (23 homes i 21 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 13 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Saint-Martin-aux-Champs hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Martin-aux-Champs a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Martin-aux-Champs a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dirk De Wolf

Dirk De Wolf (Aalst, 16 de gener de 1961) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1983 i 1994. Durant la seva carrera professional destaca la medalla de plata aconseguida al Campionat del Món de ciclisme de 1990, així com la Lieja-Bastogne-Lieja de 1992.

## Palmarès

* 1983
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1986
** 1r als Quatre dies de Dunkerque i vencedor d'una etapa
* 1989
** 1r a l'A través de Bèlgica
* 1990
** 1r al Druivenkoers Overijse
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 1991
** 1r al Giro dell'Appennino
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1992
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de De Panne

### Resultats al Tour de França

* 1986. 64è de la classificació general
* 1988. 80è de la classificació general
* 1989. 86è de la classificació general
* 1991. Abandona (13a etapa)
* 1992. 86è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Dirk de Wolf a sitiodeciclismo.net
# Districte de Poltár

El districte de Poltár - (eslovac) Okres Poltár - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. Té una superfície de 476,22 km², i el 2013 tenia 22.226 habitants. La capital és Poltár.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Poltár

### Pobles

Breznička | Cinobaňa | České Brezovo | Ďubákovo | Hradište | Hrnčiarska Ves | Hrnčiarske Zalužany | Kalinovo | Kokava nad Rimavicou | Krná | Mládzovo | Málinec | Ozdín | Rovňany | Selce | Sušany | Šoltýska | Uhorské | Utekáč | Veľká Ves | Zlatno
# Receptors intracel·lulars

Els receptors intracel·lulars són components de la cèl·lula capaços d'identificar missatgers químics com neurotransmissors i hormones. Es diferencien dels receptors extracel·lulars, que es troben a la superfície cel·lular, perquè els lligands d'aquests no poden traspassar la bicapa lipídica, mentre que els lligands dels receptors intracel·lulars sí que poden. Els receptors intracel·lulars es localitzen al citosol, (també poden localitzar-se en el nucli cel·lular). Tant els receptors extracel·lulars com els intracel·lulars desencadenen una cascada de reaccions que participen en la transcripció gènica.

## Exemples

* factors de transcripció
** receptors nuclears
# Allactodipus bobrinskii

Allactodipus bobrinskii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dipòdids. Viu als deserts de Karakum i Khizilkhum (Turkmenistan i l'Uzbekistan). S'alimenta de les parts verdes de les plantes, llavors i, a la primavera, insectes. Els seus hàbitats naturals són les parts dels deserts que tenen el sòl argilós-sorrenc, argilós-gravenc o argilós-pedregós. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Tsitsulina, K. Allactodipus bobrinskii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 novembre 2015.
Espècies vivents de dipòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Allactaginae :
Cardiocraniinae :
Dipodinae :
Euchoreutinae :
Categoria :
# Mera ur kärlekens språk

Mera ur kärlekens språk (també conegut com More from the Language of Love i More about the Language of Love) és una pel·lícula educativa de sexe sueca de 1970 dirigida per Torgny Wickman. És una seqüela de la pel·lícula de 1969 Ur kärlekens språk i va tenir una seqüela del 1971, Kärlekens XYZ. El 1973 les tres pel·lícules es van editar juntes en una nova pel·lícula, Det bästa ur Kärlekens språk-filmerna ("The Best from the Language of Love Films"). La pel·lícula tractava més sobre la sexualitat i els estils de vida alternatius i els discapacitats, però era igualment conegut amb èxit econòmic com a Language of Love.
Igual que amb el seu predecessor, la pel·lícula va ser rebutjada inicialment un certificat de cinema al Regne Unit el 1972 pel BBFC. Finalment es va aprovar amb 3 minuts de tall per a l'estrena en cinemes amb el títol Language of Love 2 el febrer de 1983 i de nou per a vídeo el 1987. Finalment es va aprovar sense tallar el 2009 com a part d'un conjunt de 3 DVD titulat Swedish Erotica.
El 2009 es va fer una pel·lícula sueca d'educació sexual amb el mateix títol, dirigida per Anders Lennberg.

## Repartiment

* Maj-Briht Bergström-Walan
* Inge Hegeler
* Sten Hegeler
* Bertil Hansson
* Johan Wallin
* Bengt Lindqvist
* Bengt Berggren
* Bruno Kaplan
* Tommy Hedlund
* Anna Berggren
* Mirjam Israel
* Ove Alström
* Göran Bergstrand
* Curt H:son Nilsson
* Lars Lennartsson
* Suzanne Hovinder
* Mogens Jacobsen
* Rune Pär Olofsson
* Annakarin Svedberg
* Wenche Willumsen
* Lars Ljungberg
* Helena Rohde
* Bent Rohweder
* Lasse Lundberg

## Referéncies

* ↑ «Mera ur Kärlekens språk (1970)» (en swedish). Swedish Film Database. [Consulta: 29 febrer 2012].
* ↑ «Kärlekens XYZ (1971)» (en swedish). Swedish Film Database. [Consulta: 29 febrer 2012].
* ↑ «Det bästa ur Kärlekens språk-filmerna (1973)» (en swedish). Swedish Film Database. [Consulta: 29 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Mera ur kärlekens språk al Svensk Filmdatabas
# Regió de Mara

Mara és una de les trenta regions administratives en les quals està dividida la República Unida de Tanzània. La seva principal població és la ciutat de Musoma.

## Districtes

Aquesta regió es troba subdividida internament en cinc districtes:
* Musoma Urbà
* Musoma Rural
* Bunda
* Serengeti
* Tarime

## Territori i població

La regió de Mara té una extensió de territori que abasta una superfície de 19.566 quilòmetres quadrats. A més aquesta regió administrativa té una població d'1.363.397 persones. La densitat poblacional és de 69,9 habitants per cada quilòmetre quadrat de la regió.

## Referències

* Mara Region Homepage for the 2002 Tanzania National Census
# Doctor Phillips

Doctor Phillips és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 9.548 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Doctor Phillips tenia 9.548 habitants, 3.451 habitatges, i 2.691 famílies. La densitat de població era de 1.084,3 habitants per km².
Dels 3.451 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,7% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.754 $ i la renda mediana per família de 76.992 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.616 $ mentre que les dones 30.696 $. La renda per capita de la població era de 31.197 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Doctor Phillips». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Doctor Phillips». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Pomoravlje

El Districte de Pomoravlje (en serbi: Pomoravski okrug, Поморавски округ) és un dels 18 ókrug o districtes en què està dividida la Sèrbia central, la regió històrica de Sèrbia. Té una extensió de 2.614 km², i segons el cens del 2011, una població de 214.536 habitants. La seva capital administrativa és la ciutat de Jagodina. La componen els municipis de: Jagodina, Ćuprija, Paraćin, Svilajnac, Despotovac i Rekovac.

## Composició ètnica

Segons el cens del 2011, la composició ètnica del districte és la següent
* Serbis: 203.419 hab (94,82%)
* Gitanos: 2.638 hab (1,23%)
* Valacs: 1.938 hab (0,90%)
* Altres

## Cultura i història

Al districte hi trobem el Monestir de Jošanica, construït a finals del segle xvii, durant el regnat del dèspota Đurađ Branković, i es considera un dels edificis medievals més importants de la regió.
Prop de Ćuprija s'hi troba el Monestir de Ravanica, amb l'església de l'assumpció, donació del Príncep Lazar, construït entre 1375 i 1377. Després de la mort del príncep a la batalla de Kosovo, les seves relíquies sagrades van ser salvaguardades al monestir fins al 1690, quan va patir diversos desplaçaments per retornar finalment al seu lloc original.
Al districte també s'hi troba el monestir de Manasija, a les proximitats de Despotovac. Va ser una donació del Dèspota Stefan Lazarević i es va construir entre 1407 i 1418. Al llarg del segle xv, la famosa escola de Resava va treballar al monestir, duent a terme diversos projectes de còpia de llibres i textos antics, i l'escriptura de nous llibres. Konstantin el filòsof, autor de l'"Hagiografia del Dèspota Stefan" i del "Llibre de les lletres", que regulava llavors l'ortografia del serbi, va dur a terme la seva feina creativa al monestir.

## Enllaços externs

* Oficina d'Estadística de Sèrbia(anglès)(serbi)
* Pomoravlje - portal(serbi)
Nota: Tot el material oficial editat pel Govern de Sèrbia és públic per llei. La informació s'ha extret de srbija.gov.rs.
# Cordó (ornament)

El cordó, en contextos militars, és un ornament en forma de cordó trenat, de color daurat o argentat en la majoria de casos. En aquesta accepció, el català cordó equival a l'anglès cord, braid i, a voltes, lanyard; a l'esp. cordón; al fr. cordon; a l'it. cordone i cordellino; el port. cordão; etc., etc.
De cordons d'aquesta mena se n'han usat a les forces armades durant segles, primer com a peces pràctiques i, més endavant, com a ornaments que estilitzen l'ús originari. Entre els hússars, per exemple, era mitjançant un cordó passat entorn del coll dret del dòlman que se sostenia la pellissa sobre l'espatlla esquerra. També les alamares de tipus hússar són fetes de cordó trenat.
L'exemple més característic d'ús del cordó com a ornament militar és el que es duu sobre una banda del pit en uniformes de gala: fixat per un extrem a l'espatlla de la peça superior, i al pit de la peça superior per l'altre extrem, es deixa penjant en forma de semicercle o de U allargassada. En exèrcits de llarga tradició el cordó dut d'aquesta manena rep designacions específiques, sovint en francès:
* aiguillette ('agulleta'): duta a la banda dreta o a l'esquerra, segons els casos; denota la branca, especialitat o encàrrec del portador, i pot variar segons el grau.
* fourragère ('farratgera'): duta exclusivament a la banda esquerra; es concedeix a unitats senceres en reconeixement d'algun mèrit concret.
Hi ha tota mena de llegendes que expliquen l'origen dels cordons de pit. El més probable és que siguin derivació dels cordons que antigament s'usaven per a mantenir fixes les diverses peces d'armadura; sovint els extrems d'aquests cordons quedaven penjant sobre el pit i l'espatlla.
El cordó s'usa de manera anàloga com a ornament de gala sobre certes lligadures militars (per exemple, el xacó).
El cordó de pit també pot donar-se en forces policials i, en alguns estats, en uniformes de gala de l'alt funcionariat civil.

## Bibliografia

* Carman, W. Y. A dictionary of military uniform. London: B.T. Batsford, 1977. ISBN 0-7134-0191-5
* Kannik, Preben. Uniformes militares en color de todo el mundo. Madrid: San Martín, 1969
* Mollo, John. Military fashion: a comparative history of the uniforms of the great armies from the 17th century to the First World War. London: Barrie & Jenkens, 1972. ISBN 0-214-65349-8
Viccionari
# Anacroneuria azul

Anacroneuria azul és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Cynoglossus kapuasensis

Cynoglossus kapuasensis és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de l'oest de Borneo.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Crinia remota

Crinia remota és una espècie de granota que viu a Austràlia, Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* Hero, J.-M., Richards, S., Parker, F., Horner, P., Clarke, J. & Meyer, E. 2004. Crinia remota. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 23 d'abril del 2008.
# Anacroneuria badilinea

Anacroneuria badilinea és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jewett, 1959. Am. Midl. Nat. 61(1):157.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):148.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:314.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 8 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)