OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bartolomeo della Scala

Bartolomeo della Scala va ser un religiós italià, bisbe de Verona entre 1278 i 1290.
Va ser fill natural de Mastino I della Scala. Fou monjo benedictí, i elegit bisbe de Verona 29 de novembre de 1277, confirmat en el càrrec l'any següent, succeint al seu germà Guido della Scala essent confirmat el 1283.
Va morir el 8 de novembre de 1290.

## Referències

* 1 2 David M., Cheney. «Bishop Bartolomeo della Scala, O.S.B.» (en anglès). Catholic-Hierarchy. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Cipolla, Carlo «Ricerche storiche intorno alla chiesa di S. Anastasia di Verona». Archivio Veneto, 1879, pàg. 18-19.
* ↑ «Cronotassi dei Vescovi - Diocesi di Verona». Arxivat de l'original el 2021-05-12. [Consulta: 12 maig 2021].
# Bartomeu Bennàssar Vicenç

Bartomeu Bennàssar Vicenç (Felanitx, 1937) és un religiós i escriptor mallorquí. Va ser ordenat prevere el 1955 i es va llicenciar en teologia per la Universitat Gregoriana de Roma el 1960. Es doctorà a l'acadèmia Alfonsiana el 1964. Fins al 1968, exercí diversos càrrecs a la Diòcesi de Mallorca. Després d'una experiència missional a Perú (1968-1970), d'on va ser expulsat, tornà a Mallorca i va ser nomenat delegat diocesà de Turisme (1971-1976), del Departament de Pastoral i Turisme de la Conferència Episcopal Espanyola (1971-1974) i d'Acció Social (1979-1983), que compaginà amb diverses tasques parroquials i docents com a professor del Centre d'Estudis Teològics de Mallorca (des de 1970).
La seva tasca com a estudiós de la moral des d'una positura avançada i fronterera ha estat fonamental en la renovació de la reflexió teològica a Mallorca. Ha publicat també dos llibres de poemes que complementen la recerca moral des de la seva experiència cristiana, social i política. El 2002 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Obres
### Teologia

* Turismo y pastoral, Síntesis de teología de las vacaciones (1966), tesi doctoral
* Contestación, carisma y cambio de estructuras (1970)
* Viure a la intempèrie (1985)
* L'altre ens allibera (1985)
* Església a la part forana de Mallorca (1985)
* Moral para una sociedad en tiempo de crisis (1986)
* Cultura nacional i immigració. Aproximació a una qüestió pendent (1988)
* Pensar y vivir moralmente. L'actitud samaritana del Pueblo de Dios (1988)
* El amor, mayor que la fe. Ética de la solidaridad (1988)

### Poesia

* Quasi poemes (1984)
* Petjades i (tre)pitjades. Quasi pregària (1987)
# Bases de Segòvia

Bases de Segòvia és un document redactat a Segòvia per l'Assemblea de Diputacions Castellanes els darrers dies del mes de gener de 1919 amb la previsió d'elaborar les anomenades Lleis de Castella que apropessin Castella, en alguns aspectes, cap a una «mancomunitat».
El diario El Adelantado de Segovia definia així les inquietuds de l'esdeveniment:
| « | el proyecto de las Diputaciones castellanas, en su sentido total, constituye una obra de reflexión y de acierto, marca un máximum de aspiraciones (...) pero de llegar a implantarse la autonomía regional, creemos que en Segovia se habrá construido el molde donde habrá de vaciarse la futura concepción de legislador. | » |
Alguns dels acords adoptats, entre d'altres, per l'Assemblea de Diputacions Castellanes reunida a Segòvia el 1919 eren: aixecar un monument al monòlit als Comuners que recordés els líders de la revolta de les Comunitats de Castella; crear una oficina o servei tècnic capacitat per contribuir a la informació dels representants d'Agricultura a la Junta d'Aranzels i Valoracions; i l'organització per part de les diputacions d'una assegurança contra la calamarsa.

## Referències

* ↑ Unidos contra el separatismo catalán, El Norte de Castilla (28/04/2020)
* ↑ El Adelantado de Segovia (consultado: 26 feb 2008)
* ↑ «Indeterminado-Burgos». , 28-04-1919, p. 2.
# Philippe Honoré

Philippe Honoré, també conegut pel nom artístic d'Honoré, (Vichy, 25 de novembre de 1941 - París, 7 de gener de 2015) va ser un historietista i caricaturista francés, mort durant l'atemptat a la seu del Charlie Hebdo de gener de 2015.

## Biografia

Honoré comença a treballar als 16 anys, signant dibuixos per a Sud Ouest. Desenvolupà ràpidament un estil molt reconeixible, amb un molt bon ús del blanc i negre i de les ambientacions fosques. Amb desenes de publicacions, va tindre una llarga carrera com a dibuixant de premsa, participant també a publicacions com Petits Classiques Larousse.
El 1992 comença a col·laborar amb Charlie Hebdo, on publicaria fins al moment de la seua mort. També va col·laborar a Lire i Les Inrockuptibles. A Lire, realitzava jeroglífics literaris, que van ser recopilats posteriorment.
Poc abans de l'atemptat a la seu del Charlie Hebdo del 7 de gener de 2015, on va morir, Honoré va publicar un dibuix al compte de twitter del setmanari on apareixia Abou Bakr al-Baghdadi, cap de l'Estat Islàmic, fent una felicitació per l'any nou on hi deia Et surtout la santé!.

## Referències

* ↑ Philippe Honoré, sur Larousse.fr.
* ↑ Honoré, Philippe (1941-....), notice d'autorité personne No. FRBNF12024209, catalogue général, Bibliothèque nationale de France. Créée le 1Plantilla:Er janvier 1984, mise à jour le 22 août 2007.
* ↑ Le Monde. «Philippe Honoré, illustrateur virtuose enragé», 08-01-2015. [Consulta: 8 gener 2015].
* 1 2 3 Attaque à «Charlie Hebdo»: Philippe Honoré, cinquième dessinateur tué, 20 minutes, 9 janvier 2015
* ↑ Philippe Honoré, illustrateur virtuose enragé, Le Monde, 8 janvier 2015
# Bashar Matti Warda

Bashar Matti Warda (àrab: بشار متي وردة, Baxxār Mattī Warda) (Bagdad, 15 de maig de 1969) és un religiós i arquebisbe iraquià. Va ser ordenat sacerdot el 1993. El 1997 s'incardinà a l'Orde Redemptorista.
El 24 de maig de 2010, el papa Benet XVI el nomenà arxieparca caldeu d'Erbil, càrrec en què va succeir Yacoub Denha Scher. Fou consagrat bisbe el 30 de juliol de 2010 pel patriarca de Babilònia dels Caldeus Manuel III Delly.

## Galeria fotogràfica

* Monsenyor Warda a la vigília de la nit de Pentecosta a la seu de Lodi, 14 de maig de 2016.
* Monsenyor Warda (dreta) amb monsenyor Mauricio Malvestiti a la vigília de la nit de Pentecosta a la seu de Lodi, 14 de maig de 2016.

## Referències

* ↑ «Noi siamo odiati perché ci ostiniamo a esistere come cristiani», tempi.it (italià)
* ↑ Iraqi archbishop: The plight of fleeing Christians makes him quarrel with God Arxivat 2016-04-25 a Wayback Machine., cruxnow.com (anglès)
* ↑ Those who've stayed – what now for Christians in Syria and Iraq? Arxivat 2021-03-08 a Wayback Machine., catholicnewsagency.com (anglès)
* ↑ Warda: aiutate i cristiani perseguitati d'Iraq, avvenire.it (italià)

## Enllaços externs

* Eparquia d'Arbela Arxivat 2015-02-24 at Archive.is
# Barbacoll becgròs occidental

El barbacoll becgròs occidental (Notharchus hyperrhynchus) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita sabanes i boscos oberts des del sud de Mèxic, cap al sud, a través d'Amèrica Central fins a la conca de l'Amazones, al Brasil i el nord-est de Bolívia.

## Taxonomia

Aquest ocell era considerat dins Notharchus macrorhynchos fins a la proposta d'escissió del SACC, arran els treballs de Rasmussen et Collar 2002. S'han descrit tres subespècies:
* N. h. hyperrhynchus (Sclater PL, 1856).
* N. h. cryptoleucus van Rossem, 1934.
* N. h. paraensis Sassi, 1932.

## Referències

* ↑ Proposta d'escissió de Notharchus hyperrhynchus des de N. macrorhynchos pel South American Check-list Committee Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. Rev. 16/12/2013 (anglès)
* ↑ P.C. Rasmussen, i N. J. Collar (2002). Family Bucconidae. J. del Hoyo, A. Elliott, i J. Sargatal, eds. Handbook of the birds of the world, Vol. 7, Jacamars to Woodpeckers. (102­138) Lynx Edicions, Barcelona.
# Barbacoll blanc-i-negre

El barbacoll blanc-i-negre (Notharchus subtectus) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita zones boscoses, normalment a prop de l'aigua, des de l'est de Costa Rica fins Colòmbia central i sud-oest de l'Equador.

## Taxonomia

Ha estat considerada una subespècie del barbacoll cappigat fins fa poc en que ha estat considerat una espècie de ple dret per alguns autors.

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Barbus rosae

Barbus rosae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Zambezi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus quadrilineatus

Barbus quadrilineatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Malagarazi (Àfrica).

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ «Barbus quadrilineatus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ David, L., 1937. Poissons de l'Urundi. Rev. Zool. Bot. Afr. 29(4):412-420.
* ↑ De Vos, L., L. Seegers, L. Taverne i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 2001. L'ichtyofaune du bassin de la Malagarasi (système du lac Tanganyika): une synthèse de la connaissance actuelle. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 285:117-135.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbut de Chaplin

El barbut de Chaplin (Lybius chaplini) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae).

## Descripció

* Fa uns 19 cm de llarg, amb un pes de 64 – 75 g. Escàs dimorfisme sexual.
* Plomatge bàsicament blanc, amb una taca vermella al voltant dels ulls. Cua negra. Ales negres amb vires grogues.

## Hàbitat i distribució

És un ocell endèmic dels boscos poc densos del sud de Zàmbia, principalment amb sicòmors.

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott i J Sargatal (2001) Handbook of the Birds of the World Volume 7: Jacamars To Woodpeckers. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ C. Spottiswoode, P. Leonard i M. Mills (2005) Little-known African Bird: Chaplin's Barbet Lybius chaplini, Zambia's fig-loving endemic. Bulletin of the African Bird Club, 12
# Barbut de plomall encès

El barbut de plomall encès (Psilopogon pyrolophus) és una espècie d'ocell de la família dels megalèmids (Megalaimidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos humits tropicals i subtropicals de la Península Malaia i Sumatra.

## Taxonomia

Considerat a la classificació dels Congrés Ornitològic Internacional l'única espècie del gènere Psilopogon, modernament alguns autors han considerat que les espècies tradicionalment ubicades a Megalaima i a Psilopogon, deuen ser agrupades al mateix gènere, invalidant Megalaima.

## Referències

* ↑ PDF Cladograma dels megalèmids segons John Boyd, basat en den Tex et Leonard (2013)
* ↑ Resum Robert-Jan den Texa i Jennifer A. Leonard (2013) A molecular phylogeny of Asian barbets: Speciation and extinction in the tropics. Molecular Phylogenetics and Evolution Volum 68 (1–13)
# Batàievka

Batàievka (en rus: Батаевка) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 543 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Bardil·lis

* Per a altres significats, vegeu «Bardil·lis II».
Bardil·lis (en llatí Bardylis o Bardyllis, en grec antic Βάρδυλις, Βάρδυλλις) va ser un cap o rei il·liri inicialment cap d'una colla de bandits que repartia equitativament el botí entre els seus homes, i que va acabar assolint el poder a gran part d'Il·líria.
Va donar suport a Argeu II contra Amintes III en la seva lluita pel tron del Regne de Macedònia (393 aC-392 aC) i quan Amintes va assolir el tron el 392 aC va haver de pagar-li tribut, i deixar com a ostatge al seu fill petit Filip. Segons Diodor de Sicília els il·liris van confiar la custòdia de l'ostatge als tebans. Sota Perdicas III (365 aC-356 aC) encara feia incursions a Macedònia i el rei macedoni va morir en batalla contra Bardil·lis. Després, quant Filip II de Macedònia es preparava per envair Il·líria, Bardil·lis, que tenia 90 anys, va proposar la pau que Filip va rebutjar, i va seguir una batalla en la qual segurament Bardil·lis va morir. Plutarc menciona una filla seva anomenada Bircenna, que es va casar amb Pirros, rei de l'Epir, però probablement es refereix a Bardil·lis II.

## Referències

* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pirros, 9
* ↑ Smith, William (ed.). «Bardylis». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 1r juliol 2022].
# Bathygobius ostreicola

Bathygobius ostreicola és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa est de l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Bathygobius ostreicola». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kapoor, D., Dayal, R. i Ponniah, A.G., 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., Shao, K.T. i Lai, C.F., 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Bathygobius padangensis

Bathygobius padangensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Taiwan, Indonèsia, el Pacífic sud, l'Illa Christmas i l'est de l'Índic.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bashkim Shehu

Bashkim Shehu (Tirana, 22 de juny de 1955) és un escriptor i traductor albanès.
Ha escrit més d'una dotzena de llibres de narrativa llarga i breu. Alguns d'aquests llibres estan traduïts de l'albanès (llengua materna, en la qual aquest autor escriu) a diversos idiomes. En català està traduïda la seva novel·la L'últim viatge d'Ago Ymeri (Barcelona: Editorial Meteora, 2001), en paral·lel amb la publicació en castellà.
El seu treball en diverses claus estilístiques com a escriptor l'ha ajudat en la feina de traducció literària (ficció narrativa), a la qual s'ha dedicat cada vegada més els últims anys, després d'una experiència de traducció de llibres de filosofia, ciència social i ciència política. A part del català, és traductor d'anglès, francès i castellà. Ha traduït recentment a l'albanès la novel·la Senyoria, de Jaume Cabré, i actualment està treballant en la traducció de Maletes perdudes, de Jordi Puntí.
Ha rebut diversos premis a Albània per la seva obra literària, i un premi per la millor traducció de l'any en albanès, del llibre de Karl Wittfogel Oriental Despotism (2001). La seva novel·la Angelus Novus va ser finalista del premi Balcans pel llibre de l'any dels Balcans el 2008.
Viu a Catalunya des de 1997, quan va ser acollit per la ciutat de Barcelona en el marc del programa Ciutats Refugi, del Parlament Internacional d'Escriptors. Va treballar per al PIE entre 1998 i 2000. Des del 2001 treballa com a assessor del director del CCCB.

## Referències

* ↑ «Bashkim Shehu». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# Batinites

Els batinites (de l'àrab الباطنية, al-bāṭiniyya) es refereix a grups que distingeixen entre un significat exterior, exotèric (zāhir) i un interior, esotèric (bāṭin) en les escriptures islàmiques. El terme s'ha utilitzat en particular per a un tipus al·legòric d'interpretació de les escriptures desenvolupat entre alguns grups xiïtes, subratllant el significat bāṭin dels textos. Ha estat conservat per totes les branques de l'isma'ilisme i també per diversos grups drusos. Els alauites practiquen un sistema similar d'interpretació. Batiniyya és un epítet comú utilitzat per designar l'Isma'ili Islam, que ha estat acceptat pels mateixos Ismai'lis.
Els escriptors sunnites han utilitzat el terme batiniyya polèmicament en referència al rebuig del significat evident de les escriptures en favor del seu significat bāṭin. Al-Ghazali, un teòleg sunnita medieval, va utilitzar el terme batiniyya de manera pejorativa per als partidaris de l'ismailisme. Alguns escriptors xiïtes també han utilitzat el terme polèmicament.

## Referències

* ↑ Halm, Heinz. «BĀṬENĪYA». A: Encyclopedia Iranica. III, p. 861–863.
* 1 2 3 4 The Encyclopaedia of Islam, New Edition. Leiden: E. J. Brill. 1960–2005.
* ↑ Daadbeh, Asghar, Gholami, Rahim. «Bāṭiniyya». A: Encyclopaedia Islamica, 2013. DOI 10.1163/1875-9831_isla_COM_000000100.
* ↑ Mitha, Farouk. Al-Ghazali and the Ismailis: A Debate on Reason and Authority in Medieval Islam. I.B.Tauris, 2001, p. 19. ISBN 978-1-86064-792-5.
* ↑ Halm, Heinz. «BĀṬENĪYA». A: Encyclopedia Iranica. III, p. 861–863.
# Bellestar

«Bellestar» té aquests significats:
* Bellestar (Fenolleda), municipi de la comarca de la Fenolleda, al departament dels Pirineus Orientals
* Bellestar (Montferrer i Castellbò), poble al municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell)
* Bellestar (Penelles), llogaret al municipi de Penelles (Noguera)
* El Bellestar, poble al municipi de la Pobla de Benifassà, a la Tinença de Beifassà (Baix Maestrat)