OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberto Rodríguez Aguirre

Roberto Rodríguez Aguirre, més conegut com a "Rodri" (Logronyo, La Rioja; 14 de novembre de 1942) va ser un futbolista espanyol que jugava a la posició de porter i actualment està retirat. Va guanyar el Trofeu Zamora de Primera Divisió la temporada 1970-71 jugant al Atlètic de Madrid. Al llarg de la seva trajectòria, Rodri va disputar 169 partits a Primera Divisió.
És pare del també porter de futbol Roberto Rodríguez Basulto, apodat igual que el seu pare "Rodri", el qual va ser porter del Sporting de Gijón la temporada 1993-94.

## Trajectòria esportiva

Rodri és un porter format a les categories inferiors del Atlètic de Madrid. L'any 1964 s'incorpora al Pontevedra Club de Fútbol de Segona Divisió, aconseguint l'ascens a Primera Divisió.
La següent temporada, la 1965-66 retorna al Atlètic de Madrid per jugar al primer equip, debutant a la Primera Divisió el 16 de gener de 1966 contra el Málaga Club de Fútbol en terres malaguenyes. Aquella temporada guanya el títol de Lliga.
A les files del Atlètic de Madrid guanyaria, a més de la Lliga 1965-66, la Lliga de 1969-70 i de 1972-73, així com la Copa del Rei de 1972. A nivell individual, guanyaria el Trofeu Zamora de la temporada 1970-71, títol de forma compartida amb el porter del València CF Ángel Abelardo. Rodri tan sols va encaixar 17 gols en 28 partits.
La temporada 1974-75 fitxa pel Celta de Vigo, on l'equip fa una mala temporada i acaba descenent a Segona Divisió. Rodria disputa una última temporada a Segona Divisió amb el Celta, aconseguint l'ascens de nou a Primera Divisió, però retirant-se al finalitzar la temporada.

## Palmarès

* 3 Lligues espanyoles: 1965-66, 1969-70, 1972-73 (Atlètic de Madrid)
* 1 Copa del Rei: 1971-72 (Atlètic de Madrid)
* 1 Trofeu Zamora: 1970-71 (Atlètic de Madrid)
# Host Senyorial

La host senyorial era la host llevada per un senyor feudal segons les lleis del dret feudal. Des del segle xii fins al segle xv, la host senyorial estava formada pel mateix senyor feudal (baró) i la seva mainada.
La mainada estava formada pels radicats al seu feu, ja fossin cavallers o no. Si la campanya era inferior a un dia rebia el nom de cavalcada i solia convocar tan sols el cavallers proveïts del seu cavall; si per contra la campanya durava més temps la host també estava formada per serfs i el senyor tenia obligació de fornir-la amb queviures i de redimir el vassall si queia presoner. En cas de caure mort però, no tenia obligació d'indemnitzar-ne la família.
# FIFA World Player 2008

El davanter portuguès Cristiano Ronaldo va guanyar el FIFA World Player of the Year 2008 el 12 de gener de 2009, mentre que Marta va guanyar el premi femení per tercer any consecutiu.

## Resultats
### Homes

| Posició | Jugador | Punts | Equip |
| 1 | Cristiano Ronaldo | 935 | Manchester United FC |
| 2 | Lionel Messi | 678 | FC Barcelona |
| 3 | Fernando Torres | 203 | Liverpool FC |
| 4 | Kaká | 183 | AC Milan |
| 5 | Xavi Hernández | 155 | FC Barcelona |
| 6 | Steven Gerrard | 98 | Liverpool FC |
| 7 | Samuel Eto'o | 58 | FC Barcelona |
| 8 | Iker Casillas | 49 | Reial Madrid |
| 9 | Andrés Iniesta | 37 | FC Barcelona |
| 9 | David Villa | 37 | València CF |
| 11 | Andrei Arxavin | 36 | Zenit St. Petersburg |
| 12 | Frank Lampard | 33 | Chelsea FC |
| 13 | Didier Drogba | 30 | Chelsea FC |
| 14 | Michael Ballack | 27 | Chelsea FC |
| 14 | Cesc Fàbregas | 27 | Arsenal FC |
| 16 | Zlatan Ibrahimović | 26 | Inter Milà |
| 17 | Emmanuel Adebayor | 25 | Arsenal FC |
| 18 | Franck Ribéry | 23 | Bayern de Múnic |
| 19 | Ruud van Nistelrooy | 14 | Reial Madrid |
| 20 | Sergio Agüero | 12 | Atlètic de Madrid |
| 21 | John Terry | 11 | Chelsea FC |
| 22 | Gianluigi Buffon | 8 | Juventus FC |
| 23 | Deco | 1 | Chelsea FC |

### Dones

| Posició | Jugadora | Punts | Equip |
| 1 | Marta | 1002 | Umeå IK |
| 2 | Birgit Prinz | 5328 | 1. FFC Frankfurt |
| 3 | Cristiane | 275 | Corinthians |
| 4 | Nadine Angerer | 198 | Djurgårdens IF Dam |
| 5 | Kelly Smith | 150 | Arsenal L.F.C. |
| 6 | Daniela | 130 | Linköpings FC |
| 7 | Shannon Boxx | 115 | |
| 8 | Hope Solo | 83 | St. Louis Athletica |
| 9 | Christine Sinclair | 47 | Vancouver Whitecaps |
| 10 | Ingvild Stensland | 41 | Kopparbergs/Göteborg FC |
# Carolina Darias San Sebastián

Carolina Darias San Sebastián (castellà: Carolina Darias) (Las Palmas de Gran Canaria, 25 de novembre de 1965) és una política espanyola d'origen canari, que va ser ministra de Política Territorial entre el gener del 2020 i el gener del 2021, i que actualment és ministra de Sanitat al Govern d'Espanya, d'ençà del 27 de gener del 2021. Anteriorment, havia estat la primera dona presidenta del Parlament de Canàries.
Membre del PSOE, va ser la consellera d'Economia, Coneixement i Ocupació del Govern de Canàries, format per una coalició del PSOE, Nova Canàries, Sí Podem i Agrupació Socialista de La Gomera. És llicenciada en Dret per la Universitat de La Laguna de Tenerife i funcionària de carrera del Cos Superior d'Administradors Generals de l'Administració Pública de les Canàries. Com a empleada pública, va ocupar llocs tècnics entre 1989 i 1999 en diferents àrees econòmiques del govern canari. El 1999 va ser elegida regidora de l'Ajuntament de Las Palmas de Gran Canaria. Entre el 2004 i el 2007, va ser la subdelegada del Govern de José Luis Rodríguez Zapatero a Las Palmas. Va ser diputada en el Parlament de les Canàries (2007-2008) i directora d'Ordenació del Territori, Urbanisme i Vivenda de l'Ajuntament de Las Palmas de Gran Canària (2008). Entre el 2008 i el 2011, va ser la delegada del Govern a les Canàries i, entre 2011 i 2015, portaveu socialista al Cabildo de Gran Canària. Entre 2015 i 2019, va ser presidenta del Parlament de Canàries, fins que el juny de 2019 va assumir la Conselleria d'Economia.
El 27 de gener del 2021 va assumir la cartera de Sanitat enmig de la pandèmia per covid-19, en substitució de Salvador Illa i Roca, que va dimitir el dia anterior després d'haver estat designat el cap de llista del PSC per a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2021.

## Referències

* ↑ «Carolina Darias recibe la cartera de ministra de Política Territorial y Función Pública» (en castellà). Ministerio de Política Territorial y Función Pública, 13-01-2020.
* ↑ «Nous ministeris: Darias a Política Territorial i Rodríguez Uribes, cultura». El Nacional, 11-01-2020. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «Carolina Darias, nova ministra de Política Territorial». El Periódico, 11-01-2020. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «Carolina Darias, nova ministra de Política Territorial i Funció Pública del govern espanyol». VilaWeb, 11-01-2020. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ Sierra, Juan Ruiz. «Sánchez nombra a Iceta ministro de Política Territorial y traslada a Darias a Sanidad» (en castellà), 26-01-2021. [Consulta: 28 gener 2021].
# Soiuz 25

Soiuz 25 (rus: Союз 25, Unió 25) va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1977, el primer a la nova estació espacial Saliut 6, que havia estat llançada 10 dies abans. No obstant, la missió va ser cancel·lada quan els cosmonautes Vladímir Kovaliónok i Valeri Riumin no van poder per enganxar els pestells d'acoblament de l'estació tot i cinc llargs intents. A falta de combustible suficient per intentar un acoblament en l'altre extrem de l'estació i amb energia de la bateria per a només dos dies, van tornar a la Terra.
El problema va propiciar una nova norma segons la qual entre els membres de la tripulació havia d'haver almenys una persona a bord que hagués volat prèviament a l'espai.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Vladímir Kovaliónok Primer vol espacial | Vladímir Kovaliónok Primer vol espacial |
| Enginyer de vol | Valeri Riumin Primer vol espacial | Valeri Riumin Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Iuri Romanenko | Iuri Romanenko |
| Enginyer de vol | Aleksandr Ivantxénkov | Aleksandr Ivantxénkov |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6860 kg
* Perigeu: 198,5 km
* Apogeu: 258,1 km
* Inclinació: 51,66°
* Període: 88,66 minutes

## Referències

* ↑ L'informe de la missió és disponible aquí: http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-25.htm
# Roberto Rivellino

Roberto Rivellino, també conegut com a Rivelino, (São Paulo, 1 de gener, 1946) és un exfutbolista brasiler que jugava com a centrecampista.
Descendent d'italians de Macchiagodena, Província d'Isernia, Rivelino és considerat un dels futbolistes més importants de la història del futbol brasiler, així com dels seus clubs, SC Corinthians i Fluminense. Al final de la seva carrera jugà a l'Al-Hilal Al-Riyad de l'Aràbia Saudita.
Ha estat més de 100 cops internacional amb Brasil. Guanyà el Mundial de 1970, on marcà 3 gols i fou 4t al de 1974 i 3r al de 1978.
Un cop es retirà fou comentarista esportiu i entrenador, dirigint la selecció de futbol del Japó. Pelé el va incloure dins de la seva llista dels 125 més grans futbolistes vius el març del 2004.

## Referències

* ↑ «Roberto Rivellino – Goals in International Matches». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Todos os brasileiros - 1970» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1974» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1978» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Rivellino Sport Center
* Perfil a la Confederaçao Brasileira de Futebol Arxivat 2006-05-23 a Wayback Machine.
* Entrevista Arxivat 2004-10-10 a Wayback Machine.
* Youtube
* Perfil a papodebola Arxivat 2012-03-28 a Wayback Machine.
Rivelino amb el Brasil - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1970
1 Félix •
2 Brito •
3 Piazza •
4 Carlos Alberto •
5 Clodoaldo •
6 Marco Antônio •
7 Jairzinho •
8 Gérson •
9 Tostão •
10 Pelé •
11 Rivellino •
12 Ado •
13 Roberto •
14 Baldocchi •
15 Fontana •
16 Everaldo •
17 Joel •
18 Paulo Cézar Caju •
19 Edu •
20 Dario •
21 Zé Maria •
22 Leão •
Seleccionador: Zagallo
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1974
1 Leão •
2 Luís Pereira •
3 Marinho Peres (c) •
4 Zé Maria •
5 Piazza •
6 Marinho Chagas •
7 Jair Ventura Filho •
8 Leivinha •
9 César Maluco •
10 Rivelino •
11 Paulo César Caju •
12 Renato •
13 Valdomiro •
14 Nelinho •
15 Alfredo •
16 Marco Antônio •
17 Carpegiani •
18 Ademir da Guia •
19 Mirandinha •
20 Edu •
21 Dirceu •
22 Waldir Peres •
Entrenador: Zagallo
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1978
1 Leão •
2 Toninho •
3 Oscar •
4 Amaral •
5 Toninho Cerezo •
6 Edinho •
7 Zé Sérgio •
8 Zico •
9 Reinaldo •
10 Rivellino •
11 Dirceu •
12 Carlos •
13 Nelinho •
14 Abel •
15 Polozzi •
16 Rodrigues Neto •
17 Batista •
18 Gil •
19 Jorge Mendonça •
20 Roberto Dinamite •
21 Chicão •
22 Waldir Peres •
Entrenador: Coutinho :
# Hubeïta

La hubeïta és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de la província xinesa de Hubei, on va ser descoberta.

## Característiques

La hubeïta és un sorosilicat de fórmula química Ca₂Mn$^{2+}$Fe$^{3+}$Si₄O₁₂(OH)·2H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hubeïta pertany a «09.BJ: Estructures de sorosilicats amb anions Si₃O$_{10}$, Si₄O$_{11}$, etc.; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: orientita, rosenhahnita, trabzonita, thalenita-(Y), fluorthalenita-(Y), tiragal·loïta, medaïta, ruizita, ardennita-(As), ardennita-(V), kilchoanita, kornerupina, prismatina, zunyita i cassagnaïta.

## Formació i jaciments

La hubeïta va ser descoberta a la mina Fengjiashan, a Daye (Huangshi, Hubei, República Popular de la Xina). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hubeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
# Evan Bourne

Matthew Joseph Korklan (19 de març de 1983 -), més conegut com a Evan Bourne, és un lluitador professional estatunidenc, que treballa a la marca de Raw de l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)
* Pàgina Oficial Arxivat 2007-05-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Casalnoceto

Casalnoceto és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia).
Limita amb els municipis de Castellar Guidobono, Godiasco, Pontecurone, Rivanazzano Terme, Viguzzolo, Volpedo i Volpeglino.

## Galeria fotogràfica

* Ajuntament
* Església de S.Joan
# Áed Find

Áed Find o Áed Find mac Echaid (mort el 778) va ser rei dels escots de Dál Riata del 748 al 778.

## Origen

La llista genealògica dels reis de Dál Riata dona com a pare d'Áed a un altre Áed Find (el Bell), assassinat el 673, cosa que cronològicament és impossible. és més probable que Áed fos el seu besnét i fill d'Eochaid mac Echdach "Angbhaid", rei de Dál Riata entre el 726 i la seva mort el 733 esmentat després de Selbach mac Ferchair als Sincronismes de Flann Mainistreach.
En aquest context Áed Find devia ser encara molt jove quan el rei picte Óengus I va prendre el control de Dál Riata durant els anys (736-741). Sembla que va aprofitar les dificultats d'aquest últim, sobretot amb els britans del regne de Strathclyde, per restaurar el poder del Cenél Gabráin sobre Dál Riata cap al 750.

## Regnat

El Duan Albanach li atribueix un regnat de 30 anys i l'anomenen “Áodh ArdFhlaith” (Áed l'Alt Sobirà).
Els Annals d'Ulster esmenten a l'any 768 una batalla a Foirtriu entre Áed i els pictes del rei Ciniod mac Uuredech. La mort del rei l'any 778 també apareix als Annals irlandesos.
Áed Find deixarà per a la posteritat una fama de legislador. El seu llunyà successor, el rei escot dels pictes Domnall mac Ailpín, mort l'any 862, és conegut per la Crònica Picta per haver "establert entre els gaels els drets i les lleis del regne d'Edi filii Ecdach", sense que saber exactament en què va consistirexactament això.
Áed Find és succeït pel seu germà petit Fergus mac Echdach.

## Referències

* ↑ Annals d'Ulster, AU 673.2.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 726.9.
* ↑ Annals de Tigernach, AT 733.5.
* ↑ Skene, 2007, p. 20.
* ↑ Fraser, 2009, p. 293-305.
* ↑ Fraser, 2009, p. 324.
* ↑ Skene, 2007, p. 61.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 768.7.
* ↑ Annals d'Ulster, AU 778.7.
* ↑ Skene, 2007, p. 8.
* ↑ Fraser, 2009, p. 325.

## Bibliografia

* Anderson, M. O.. Kings and Kingship in Early Scotland (llibre). John Donald, 2011. ISBN 9781906566302.
* Ashley, Mike. The Mammoth Book of British Kings & Queens (en anglès). Londres: Robinson Londres, 1998. ISBN 1-84119-096-9.
* Fraser, James E. From Caledonia to Pictland. Scotland to 795 (llibre). Edimburg: The New Edinburgh History of Scotland, 2009. ISBN 978-0748612321.
* Skene, W.F.. Chronicles Of The Picts,Chronicles Of The scots And Other Early Memorials Of Scottich History (en anglès). Kessinger Publishing's, 2007. ISBN 1432551051.
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba, 789-1070. Edinburgh University Press, 2007.
# Soiuz 28

Soiuz 28 (rus: Союз 28, Unió 28) va ser un vol espacial tripulat de la Unió Soviètica en 1978 a l'estació espacial Saliut 6. Va ser la quarta missió a l'estació, el tercer acoblament amb èxit, i la segona visita a la tripulació resident llançada en el Soiuz 26.
El cosmonauta Vladimír Remek de Txecoslovàquia es va convertir en la primera persona llançada a l'espai que no era ciutadà dels Estats Units o la Unió Soviètica. L'altre membre de la tripulació va ser Aleksei Gúbarev. El vol va ser la primera missió del programa Interkosmos que permetia al Bloc de l'Est i altres països comunistes accés a l'espai a través de llançaments tripulats o robòtics.

## Tripulació

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Aleksei Gúbarev EP-2 Segon vol espacial | Aleksei Gúbarev EP-2 Segon vol espacial |
| Cosmonauta d'investigació | Vladimír Remek, IK EP-2 Primer vol espacial | Vladimír Remek, IK EP-2 Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Cosmonauta | Cosmonauta |
| Comandant | Nikolai Rukavíxnikov | Nikolai Rukavíxnikov |
| Cosmonauta d'investigació | Oldřich Pelčák, IK | Oldřich Pelčák, IK |

## Paràmetres de la missió

* Massa: 6800 kg
* Perigeu: 198,9 km
* Apogeu: 275,6 km
* Inclinació: 51,65°
* Període: 88,95 minuts

## Referències

* ↑ L'informe de la missió és disponible aquí: http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-28.htm

## Enllaços externs

* http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-28.htm
* http://www.astronautix.com/flights/salt6ep2.htm
* http://books.nap.edu/books/0309085489/html/index.html
# Roberto Romero

Roberto Romero (Salta, 22 d'octubre de 1927 - Rio de Janeiro, 15 de febrer de 1992), va ser un polític argentí, membre del Partit Justicialista.

## Biografia

Va néixer a la Ciutat Capital de la província de Salta el 22 d'octubre de 1927. Fill de Joan Baptista Romero i Lucía Faió. Casat amb Vicenta Di Gangi va tenir vuit fills. A els trenta anys inicia la seva tasca empresària amb el Diari "El Tribuno" de la Ciutat de Salta conjuntament amb altres empresaris de Salta, i fa d'aquest mitjà periodístic un dels més importants de la província.

## Política

Durant el seu govern, va realitzar nombroses obres públiques, com el Estadi Poliesportiu '' DELMI '' (abreujament de Del Miracle), inaugurat el 1986, la construcció d'un telefèric, al cerro San Bernardo, el 1987, entre d'altres. Va ser un dels fundadors i principal accionista del diari El Tribuno.
En les eleccions internes del Partit Justicialista realitzades en 1983, guanyà encapçalant "la Lista Roja" amb una majoria de 54 congressistes.
Com a governador, el 1986 va impulsar una àmplia reforma de la Constitució Provincial, que incorporava una àmplia legislació social inspirada en el peronisme.
La seva administració es va caracteritzar per desenvolupar polítiques en el camp social. D'aquesta manera es van elaborar plans de salut que van reduir la mortalitat infantil, al costat de projectes educatius. Es va destacar per demandar a les autoritats nacionals d'Alfonsín el reintegrament dels fons pertanyents a la província per la producció de hidrocarburs.
Un dels canvis productius més importants el va produir per la modernització de l'agricultura a la regió central i el desplaçament de la ramaderia cap al Noa i el Nea, que va permetre a Salta triplicar la seva marrada. Va intentar transformar la província en una potència agro-industrial exportadora, a partir del desenvolupament d'Anta, Rivadavia, Sant Martí i Or a partir de la modernització de tot el sud de la província, promovent la inversió minera i la recuperació del projecte turístic.
Va ser criticat actes o cerimònies espectaculars (el 1987 va rebre la visita del Papa Joan Pau II).
Va morir a Rio de Janeiro, Brasil el 1992, mentre es trobava de visita a aquesta ciutat amb part de la seva família, en ser atropellat per un automòbil quan intentava creuar una avinguda propera a la platja.

## Referències

* ↑ http://www.portaldesalta.gov.ar/romero.htm Arxivat 2018-09-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eltribuno.info/roberto-romeroel-coraje-jugarse-salta-n508296%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.eltribuno.info/conmemoraron-el-21-aniversario-del-fallecimiento-roberto-romero-n252343
# Hug Desbac

Hug Desbac (o Hugó, o Desbach o de Bac) fou un religiós catòlic de l'orde benedictí que arribà a ésser bisbe d'Urgell i el setè copríncep d'Andorra episcopal (1351-1361).
Com a resultat de les corts de Barcelona - Vilafranca - Cervera, esdevingué conseller pel braç eclesiàstic a la primera Diputació del General de Catalunya (1359) presidida per Berenguer de Cruïlles, fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Hug de Bac». Bisbat d'Urgell. Arxivat de l'original el 16 de juny 2023. [Consulta: 22 desembre 2020].
# Pennaraptors

Els pennaraptors (Pennaraptora) són un clade de dinosaures que es defineix com a l'últim avantpassat comú d'Oviraptor philoceratops, Deinonychus antirrhopus i Passer domesticus (el pardal) i tots els seus descendents. L'animal més primitiu que es classifica amb certesa en aquest clade és Anchiornis, del Juràssic superior (fa uns 160 milions d'anys) de la Xina.

## Referències

* ↑ Foth, C. «New specimen of Archaeopteryx provides insights into the evolution of pennaceous feathers» (en anglès). Nature, 511, 7.507, 2014, pàg. 79–82. DOI: 10.1038/nature13467. PMID: 24990749.
# Evalces

Evalces (en llatí Evalces, en grec antic Εὐάλκης) fou un escriptor grec al que es refereix Ateneu de Naucratis com a autor d'una obra sobre la ciutat d'Efes a la Jònia (Ἐφεσιακά). Hi ha altres persones amb el mateix nom de les quals no es coneix gran cosa d'interès, com un Evalces citat per Xenofont i un altre inclòs a l'Antologia grega.

## Referències

* ↑ Evalces a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 58-59
# Casa de l'enginyer de les mines

La casa de l'enginyer de les mines és una obra del municipi d'Ogassa (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta és la construcció més noble de tota la Conca Minera de Surroca. És feta amb una tipologia de masia a quatre vents amb uns amples galeries al cantó de migdia.
Al seu interior trobem totes les mesures i tendències higienistes posades a debat a finals del segle xix.
També al seu interior són destacables la magnífica escala i l'artesanat del sostre.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de l'enginyer de les mines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Émile Léonard Mathieu

Émile Léonard Mathieu (1835-1890) va ser un matemàtic francès, conegut per haver descobert els cinc primers grups simples finits.

## Vida i Obra

Fa els seus estudis secundaris al lycée de Metz i, en acabar, i seguint els consels del seu oncle, ingressa a l'École Polytechnique el 1854. En acabar el 1856, vol continuar estudiant matemàtiques i es gradua a la Facultat de Ciències de París, on també obté el doctorat el 1859.
Els anys següents va viure a París fent de professor adjunt a diversos Lycées i començà a publicar alguns articles remarcables al Journal de Mathématiques Pures et Appliquées. El curs 1867-68 va ser professor adjunt a la Facultat de Ciències i l'any següent va ser professor titular a la universitat de Besançon. El 1873 va ser nomenat catedràtic de atemàtiques aplicades a la universitat de Nancy, càrrec que mantindrà fins a la seva mort, malgrat els seus esforços per aconseguir un lloc docent a París.
La seva obra més important és el Traité de Physique mathématique en set volums (va morir quan estava preparant el vuitè) publicats entre 1873 i 1890. En ell es troben aportacions importants com les avui conegudes com a sèries de Mathieu o sèries de Mathieu-Berg que tenen importants aplicacions a la ciència, com per exemple a la teoria de l'elasticitat dels cossos.
També és conegut per haver descobert el 1861 els grups de Mathieu, els cinc primers grups simples finits esporàdics. Avui es coneixen com els grups $M_{11},M_{12},M_{21},M_{22}$ i $M_{23}$.

## Referències

* 1 2 Bolmont, Nabonnand i Rollet, 2015, p. web.
* ↑ Mortici, 2011, p. 909.
* ↑ Robinson, 1993, p. 201-204.

## Bibliografia

* Mortici, Cristinel «Accurate approximations of the Mathieu series» (en (anglès)). Mathematical and Computer Modelling, Vol. 53, Num. 5-6, 2011, pàg. 909-914. DOI: 10.1016/j.mcm.2010.10.027. ISSN: 0895-7177.
* Robinson, Derek J.S.. A Course in the Theory of Groups (en (anglès)). Springer, 1993. ISBN 978-0-387-94092-2.
* Silvestri, Richard «Simple groups of finite order in the nineteenth century» (en (anglès)). Archive for History of Exact Sciences, Vol. 20, Num. 3, 1979, pàg. 313-356. DOI: 10.1007/BF00327738. ISSN: 0003-9519.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Émile Léonard Mathieu» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Grattan-Guinness, Ivo. «Mathieu, Émile L,». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 10 juny 2017].
* Bolmont, Étienne; Nabonnand, Pilippe; Rollet, Laurent. «Les ambitions parisiennes contrariées d'Émile Mathieu (1835-1890)». Images des Mathématiques, CNRS, 2015. [Consulta: 10 juny 2017].