OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rodrigo Fresán

Rodrigo Fresán (Buenos Aires, 1963) és un periodista i escriptor argentí.

## Trajectòria

Va néixer a Buenos Aires el 1963 i viu a Barcelona des del 1999. Des del 1984 exerceix de periodista en nombrosos mitjans d'Espanya, Europa i Llatinoamèrica, on escriu sobre gastronomia, música, crítica literària i cinema. Col·labora habitualment en el diari argentí pàgina/12, a la revista Letras Libres i al suplement cultural del diari ABC. Ha prologat, traduït i editat llibres de Roberto Bolaño, Ann Beattie, John Cheever, Denis Johnson i Carson McCullers. Actualment dirigeix la col·lecció de literatura criminal Roja&Negra de l'editorial Mondadori.
La seva primera obra, Historia argentina (1991), un llibre de relats, va ser un best-seller durant sis mesos i la crítica el va escollir com a revelació narrativa de l'any. Vidas de Santos (1993) i Trabajos manuales (1994) també són llibres de relats. El 1995 escriu la seva primera novel·la, Esperanto. Tres anys més tard escriu, probablement, la seva obra més emblemàtica, La velocidad de las cosas. Aquesta etapa es caracteritza per l'autorreferencialitat.
Totes aquestes obres comparteixen personatges que són centrals en alguns relats i secundaris o perifèrics en d'altres, i també un lloc comú: el petit poblat de Canciones Tristes. Aquest lloc, ple d'esdeveniments màgics i misteriosos podria ser el Macondo de la nova generació de narradors llatinoamericans, la que combina el realisme màgic amb la cultura pop, generació de la qual Fresán és un clar exponent. En molts dels relats Canciones Tristes està ambientat a la Patagònia argentina, un lloc realment existent, una central hidroelèctrica de la província de Neuquén; a Jardines de Kensignton, novel·la ambientada a Anglaterra, el lloc s'anomena Sad Songs i l'ubica a la perifèria de Londres; en altres relats, amb el nom en anglès, se situa als boscos de Iowa, Estats Units, on una misteriosa Fundació preserva una espècie en vies d'extinció: els escriptors; a Vidas de Santos és impossible ubicar-lo geogràficament perquè li adjudica la capacitat de "moverse por el mapa como si fuera una araña".

## Obra

* Historia argentina (1991). Planeta (ISBN 84-339-0958-4)
* Vidas de santos (1993). Debolsillo (ISBN 84-95908-10-7)
* Trabajos manuales (1994). Planeta.
* Esperanto (1995). Debolsillo. (ISBN 84-8310-009-6)
* La velocidad de las cosas (1998). Tusquets. (ISBN 84-397-0942-0)
* Mantra (2001). Mondadori. (ISBN 84-397-0813-0)
* Jardines de Kensington (2003). Mondadori. (ISBN 84-397-1003-8)
* El fondo del cielo (2009). Mondadori. (ISBN 978-84-397-2144-4)

## Referències

* ↑ «Rodrigo Fresán (fitxa)» (en castellà). Círculo de Bellas Artes de Madrid (CBA). [Consulta: 13 gener 2014].
* ↑ «Rodrigo Fresán (fitxa)» (en castellà). El Poder de la Palabra. [Consulta: 13 gener 2014].

## Enllaços externs

* «Rodrigo Fresán (fitxa autor)». Ed.Anagrama. [Consulta: 13 gener 2014].
* «Rodrigo Fresán (fitxa autor)». Tusquets Ed.. [Consulta: 13 gener 2014].
# Robert Eberhard Launitz

Robert Eberhard Launitz (4 de novembre de 1806 – 13 de desembre de 1870) fou un escultor estatunidenc d'origen bàltic. Launitz va néixer en una família baltic-alemanya a Riga, llavors part de Livònia, part de l'Imperi rus. Va morir a Nova York. Launitz era l'avi maternal de l'alcalde de Newark, Nova Jersey Thomas L. Raymond. És conegut per dissenyar la pedra commemorativa per l'Estat de Nova York que hi ha instal·lada en les parets d'interior del Monument a Washington.

## Referències

* ↑ New York Times, 22 de març de 1853.

## Bibliografia

* Smith, Benjamin A. (main editor). The Century Cyclopedia of Names. Nova York: The Century Co., 1894, p. 1085.
# Riu Kalu

Kalu és un riu de les muntanyes Garo a l'estat de Meghalaya que neix prop de Tura a 25° 29′ N, 90° 22′ E﻿ / ﻿25.483°N,90.367°E﻿ / 25.483; 90.367 i corre cap a l'oest en direcció al districte de Goalpara a Assam on finalment desaigua al Brahmaputra. El principal afluent és el Baranasi o Rangkan. En època de pluges és navegable per bots de fins a 2 tones.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Riu de Bescaran

El Riu de Bescaran és un riu de la comarca catalana de l'Alt Urgell. Neix a la serra del Cavall a uns 1970 m d'altitud de la confluència d'uns torrents, dels quals els principals són el torrent de la Bassa, el de la Valleta i el de Port Negre. Poc abans d'entrar a Bescaran rep les aigües del Torrent del Coll de Cintó. És un afluent del Segre, al qual s'uneix a prop del nucli de Torres d'Alàs.
A uns huit cents metres a llevant de Bescaran, el pont del Molí d'Estamariu, un monument protegit, travessa el riu. El molí era un molí fariner que després es va transformar en central hidroelèctrica.

## Referències

* ↑ «riu de Bescaran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «riu de Bescaran». Vissir3. ICGC. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «Pont del Molí d'Estamariu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Riu de Brangolí

El Riu de Brangolí, o Rec de Brangolí, és un riu de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord, que neix en el terme d'Enveig, passa al terme d'Ur, fins que al sud del poble d'Ur s'uneix amb el Riu d'Angostrina per tal de formar el Reür.
El riu té un curs bàsicament orientat de nord a sud, però fa una ampla deriva cap a llevant a la primera part del seu curs, que és molt sinuós a causa de l'orografia del territori que travessa.

## Terme d'Enveig

El riu es forma a la zona de les Molleres de Maurà, al nord-est del terme comunal d'Enveig, i davalla cap al sud, de forma força sinuosa, passa a ponent del Pic de Mollet i després a llevant dels Prats del Cavaller, arriba al costat occidental del poble de Brangolí, del qual pren el nom, i continua sempre cap al sud, fent un ample arc cap al sud-est i després cap al sud-oest, fins que rep per la dreta el Riu, o Rec, de Bena al nord del poble d'Enveig. Al cap de poc de rebre l'afluència del riu de Bena, esdevé termenal entre Enveig i Ur.

## Límit dels termes d'Enveig i Ur

Des de llevant dels Bacs fins a llevant de la Serra, el Riu de Brangolí defineix el límit dels termes comunals d'Enveig i d'Ur, al llarg de poc menys d'un quilòmetre.

## Terme d'Ur

El Riu de Brangolí entra en el terme d'Ur al nord-oest dels Camps de l'Espluga, bastant a prop a l'oest del poble d'Ur. Passa a ran al sud-oest del poble, deixant el poble vell a l'esquerra i els moderns eixamples a la dreta, fins que al sud del poble el Riu de Brangolí s'uneix amb el Riu d'Angostrina i dona pas al Reür, un dels principals afluents cerdans del Segre.

## Referències

* ↑ El curs del Riu d'Angostrina en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «56 - Enveig». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan. «- Ur». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Enveig i Ur». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Rolando Irusta

Rolando Irusta (27 de març de 1938) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1966, però no hi disputà cap partit.

## Referències

* ↑ «1966 FIFA World Cup England». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 14 març 2018].
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2013-12-25. [Consulta: 14 març 2018].
# Rolando David Zárate Riga

Rolando David Zárate Riga (Haedo, 6 d'agost de 1978) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de davanter. És germà dels també futbolistes Ariel, Mauro i Sergio Zárate.

## Trajectòria

Comença la seua carrera al Vélez Sársfield, on serà cedit en nombroses ocasions a club de l'Estat espanyol (on va arribar a marcar en primera divisió amb el Reial Madrid), Escòcia i l'Aràbia Saudita. Amb el Vélez, a més a més, va ser el màxim golejador del campionat de Clausura 2004, amb 13 dianes, mentre que a l'Apertura d'eixe any va fer-ne altres 8. A la Clausura del 2005 va marcar en set ocasions, ajudant que el Vélez Sarsfield aconseguisca el títol després de set anys.
Posteriorment prosseguiria la seua carrera pels equips mexicans del Tigres i de Monterrey, retornaria al seu país per militar amb River Plate i recalaria al Barcelona SC equatorià, on pateix una greu lesió.
El 2009 retorna a les files del Vélez Sarsfield.

## Internacional

Zárate ha estat internacional amb l'Argentina en dues ocasions, tot marcant un gol davant la selecció de Mèxic.

## Enllaços externs

* (castellà) Pàgina personal Arxivat 2007-02-16 a Wayback Machine.
* (castellà) Perfil a la web del Vélez Sarsfield
* (castellà) Trajectòria a BDFA
* (castellà) Estadístiques a Fútbol XXI
# Rockport (Washington)

Rockport és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 102 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rockport tenia 102 habitants, 39 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 106,4 habitants per km².
Dels 39 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 25,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.750 $ i la renda mediana per família de 69.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 28.372 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rockport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rockport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Roland Berland

Roland Berland (Saint-Laurent-de-la-Salle, 26 de febrer de 1945) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1968 i 1980. Durant la seva carrera esportiva aconseguí una quinzena de victòries, destacant per damunt de totes dues edicions del Campionat de França de ciclisme en ruta, el 1972 i el 1979.

## Palmarès

* 1970
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Euskadi
* 1972
** Campió de França en ruta
* 1973
** 1r a la París-Bourges
* 1977
** Vencedor d'una etapa del Tour del Tarn
* 1978
** Vencedor d'una etapa del Tour de Còrsega
* 1979
** Campió de França en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1969. 53è de la classificació general
* 1970. 77è de la classificació general
* 1971. 37è de la classificació general
* 1972. 40è de la classificació general
* 1973. 28è de la classificació general
* 1974. 33è de la classificació general
* 1976. 72è de la classificació general
* 1977. 33è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. 70è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1976. 37è de la classificació general
* 1978. 44è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Roland Berland a sitiodeciclismo.net
# SN 185

SN 185 era una supernova que va fer-se visible l'any 185, a prop de la direcció de l'alfa del Centaure entre les constel·lacions del Compàs i el Centaure. Va ser observada pels astrònoms xinesos en el Llibre de Han Posterior, i pot haver quedat registrada en la literatura romana. Va romandre visible en el cel nocturn durant vuit mesos. Es creu que és la primera supernova registrada per la humanitat.
Se sospita que RCW 86 és el romanent de supernova d'aquest esdeveniment. La distància a aquest objecte s'estima en 1 kpc. Estudis amb rajos X mostren una edat com l'esperada.

## Referències

* ↑ Fu-Yuan Zhao, R. G. Strom, Shi-Yang Jiang «The Guest Star of AD185 Must Have Been a Supernova». Chinese Journal of Astronomy and Astrophysics, 6, 5, 2006, pàg. 635–640. DOI: 10.1088/1009-9271/6/5/17.
* ↑ Stothers, Richard «Is the Supernova of CE 185 Recorded in Ancient Roman Literature». Isis, 68, 3, 1977, pàg. 443–447. DOI: 10.1086/351822.
* ↑ «New evidence links stellar remains to oldest recorded supernova». ESA News, 18-09-2006 [Consulta: 24 maig 2006].
# Cementiri marí de Mahdia

El cementiri marí de Mahdia, a Tunísia, és un lloc d'enterrament de la ciutat de Mahdia on existeixen milers de tombes distribuïdes sense ordre i col·locades al llarg de segles. Se situen entre la fortalesa otomana de Bordj el Kebir i el vell port de la ciutat construït pels fatimites i suposadament usat antigament pels fenicis i cartaginesos, a les roques del Ras Ifriqya, defensat per una cadena. En aquest lloc van desembarcar els pisans i genovesos el 1087.

## Referències

* ↑ GiuliaBlocal. «Mahdia cemetery: the graveyard by the sea in Tunisia» (en anglès britànic), 03-01-2017. [Consulta: 21 abril 2020].
# Chaki

Chaki (Chakki) és un riu del Panjab al districte de Gurdaspur. Neix a les muntanyes d'Himachal Pradesh, entrant al Panjab on forma el límit oriental del districte de Gurdaspur i rep les aigües de nombrosos rius de muntanya especialment de les muntanyes Chamba. A uns 5 km al sud de Pathankot es divideix en dues branques, una que corre al sud fins a desaiguar al riu Beas prop de Mirthal i una altra que corre al sud-oest per desaiguar al Ravi però no hi arriba per una sèrie de preses que condueixen l'agua al Canal de Bari-Doab que finalment també arriba al Beas.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Carles Cusí i de Miquelet

Carles Cusí i de Miquelet (Figueres, 17 de novembre de 1863 - 1933) fou un empresari i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill de Narcís Cusí i Jordà, membre d'una família benestant de Llers. Es va casar amb Àngela Jordà de Genover de Figueres amb qui va tenir cinc fills: Anna, Maria, Alfons, Gustau i Margarida. El 1894 va encarregar a Josep Azemar la Casa Cusí a la Rambla de Figueres on vivia la família..
Fou delegat del Banc d'Espanya a Figueres i va crear la Banca Cusí, va explotar les mines de sabonet i de ciment de la Vajol, va dirigir una fàbrica de simà i sabonet al carrer Vilallonga de Figueres i va fundar la primera empresa d'electricitat figuerenc, Societat Hidroelèctrica de l'Empordà (avui propietat d'Endesa). Fou molt popular per haver fundat el 1904 la primera sala de cinema, la Sala Edison, que va tancar el 1984.
Fou elegit diputat pel Partit Liberal pels districtes de Figueres i Vilademuls a les eleccions generals espanyoles de 1910, 1914 i 1916, i senador per Girona el 1919-1921.

## Referències

* ↑ Bassas i Masanés, 2020, p. 95.

## Bibliografia

* Bassas, Assumpta; Masanés, Cristina. «Maria Cusí i Jordà». A: Ajuntament de Figueres. Pintar, crear, viure. Dones artistes a l'Alt Empordà (1830-1939), 2020, p. 95-9’. ISBN 978-84-120316-5-2.

## Enllaços externs

* Expedient del Senat
* Història de la Sala Edison
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Diccionari de l'Alt Empordà
# Cryptonanus

Cryptonanus és un gènere de marsupials de la família dels opòssums. Estudis recents duts a terme per Voss et al. han demostrat que les espècies del gènere Gracilinanus no formaven un grup monofilètic, de manera que n'han separat algunes espècies per formar el gènere Cryptonanus.

## Referències

* ↑ Voss, R.S.; Lunde, D.P.; Jansa, S.A. 2005. On the Contents of Gracilinanus Gardner i Creighton, 1989, with the Description of a Previously Unrecognized Clade of Small Didelphid Marsupials.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Cerinthe

Cerinthe és un gènere de plantes amb flors pertanyent a la família Boraginaceae. Comprèn una setzena d'espècies que són natives del centre d'Europa i de la Mediterrània. L'espècie tipus és Cerinthe major L. Són herbes anuals amb fulles amb concrecions calcàries ben marcades en el feix, amb els marge ciliat. El calze té divisions desiguals, lleugerament acrescents, oblongues. La corol·la és actinomorfa, amb el tub lleugerament gibós a la base, dues vegades més llarga que el limbe i lòbuls amplament ovats, marcadament reflexos. Les anteres són lanceolades, apendiculades a la base. El fruit és compost de dues núcules biloculars amb una llavor per cavitat, amb base plana o còncava.

## Referències

* ↑ El gènere va ser descrit per Carolus Linnaeus i publicat Species Plantarum 1: 136-137. 1753, vegeu «Cerinthe». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ Cerinthe a PlantList

## Enllaços externs

* http://www.bbc.co.uk/gardening/plants/plant_finder/plant_pages/4247.shtml
* http://www.plantpress.com/wildlife/o1210-honeywort.php
* http://utopia.knoware.nl/users/aart/flora/Boraginaceae/Cerinthe/Cerinthe.html Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine.
* http://128.253.177.181/index.html Arxivat 2013-06-02 a Wayback Machine.
* http://www.gutenberg.org/etext/11892
# Romboencèfal

El romboencèfal és la part de l'encèfal que es desenvolupa a partir de la vesícula cerebral posterior en dividir-se en dues vesícules secundàries. La més posterior dona lloc al mielencèfal, que al seu torn formarà el bulb raquidi, i l'anterior dona lloc al metencèfal, que al seu torn formarà la protuberància i el cerebel.
L'òrgan deu el nom al fet que el quart ventricle pren una forma romboïdal en el transcurs del seu desenvolupament.

## Vegeu també

* Romboencèfal
** Mielencèfal → bulb raquidi
** Metencèfal → protuberància i cerebel
* Mesencèfal
* Prosencèfal
** Diencèfal
** Telencèfal

## Referències

* Diccionari Enciclopèdic de Medicina
# Rossutl

Rossutl (en rus: Росутль) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 80 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Germans Bécquer

Els germans Bécquer van ser dos artistes romàntics espanyols de mitjan segle xix, pertanyents a una família sevillana, fills del pintor José Domínguez Bécquer. Foren:
* Gustavo Adolfo Bécquer, poeta.
* Valeriano Domínguez Bécquer, pintor.
A més de la seva obra per separat, conjuntament van escriure i van il·lustrar gran quantitat d'articles en revistes i altres publicacions de l'època. Se'ls atribueix també un llibre satíric, inèdit fins a 1990, denominat Los Borbones en pelota.
Un carrer del barri de Salamanca de Madrid (lateral a l'Ambaixada dels Estats Units d'Amèrica) porta el nom d'Hermanos Bécquer.

## Vegeu també

* Pou àrab de Toledo

## Referències

* ↑ Sobre la discussió de l'autoria de los Bécquer.
* ↑ Carrer dels Hermanos Becquer, al mapa de carrers de Madrid. Consultat en 2014

## Bibliografia

* BÉCQUER, Valeriano; BÉCQUER, Gustavo Adolfo. SEM. Los Borbones en pelota. Madrid: El Museo Universal, 1991. ISBN 8486207363.

## Enllaços externs

* Obres digitalitzades de Valeriano Bécquer en la Biblioteca Digital Hispànica de la Biblioteca Nacional d'Espanya
# Gerry Hunt

Gerry Hunt (1936) és un escriptor de Comic books i artista irlandès. Va treballar com arquitecte durant 25 anys, inclosos 18 anys a l'empresa IDA Ireland. El 1986 va passar a la producció de dibuixos animats, primer amb dibuixos de contingut polític per, després, crant un còmic en castellà que va repartir entre els seus amics. El 2003 va produir un seguit de fàbules sobre la ciutat de Dublín, explicades en vers, anomenades In Dublin City, i publicades a Atomic Diner. Posteriorment va fundar Dublin Comics, en la que va publicar la seva novel·la negra gràfica, Streets of Dublin, pintada per BrenB, c. 2005, i una edició de col·lecionista de In Dublin City, també pintada per BrenB, c. 2007.
El 2009 va produir Blood Upon the Rose, una novel·la gràfica sobre els fets de l'alçament de Pasqua de 1916, també pintada per BrenB, i publicada per O'Brien Press. Actualment està realitzant Draugr in Dublin City, que relatarà la història d'un viking mort revivit a la Dublín moderna.

## Referències

* 1 2 National Library of Ireland catalogue
* ↑ «O'Brien Press author bio». Arxivat de l'original el 2012-03-13. [Consulta: 7 abril 2016].
* ↑ Danielle Lavigne, Rob Curley: The Interview Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine., Octocon, 8 July 2009
* ↑ New Writing from Ireland Arxivat 2014-03-01 at Archive-It, Ireland Literature Exchange, 2009/2010, p. 35
* ↑ «Blood upon the Rose at O'Brien Press». Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 7 abril 2016].
* ↑ Ken Sweeney, "Cartoonist tears strips of Spire", Irish Independent, 5 August 2010
# Eve (cantant)

Eve (いぶ; Prefectura de Tokushima, 23 de maig de 1995), és un cantautor i mangaka i productora de Vocaloid japonès. Va començar fent portades de Nico Nico Douga. Va signar amb Toy's Factory el 2019. També va ser convidat a "School of Lock!" per Tokyo FM. La seva música ha aparegut a l'anime Dororo, Jujutsu Kaisen i Josee, el tigre i els peixos.

## Referències

* ↑ «Eveの顔画像や読み方は？年齢や誕生日とイラスト変化で顔出しの予感！» (en japonès). imasoraaroma.com, 28-04-2021. Arxivat de l'original el 2022-01-01. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «Eve、来年2月に新アルバム『おとぎ』発売決定。60秒ティザー映像も公開». rockinon.
* ↑ «Eve、『SCHOOL OF LOCK!』にてレギュラーコーナー「Eve LOCKS!」スタート». Real Sound, 27-03-2019. [Consulta: 27 març 2019].
# Eustaci (escriptor)

Eustaci (en llatí Eusthatius, en grec Εὐστάθιος) fou un escriptor o novel·lista eròtic esmentat també en alguns manuscrits com Eumaci (Eumathius).
No se sap si va néixer a Μακρεμβολίτης (que generalment es refereix a Constantinoble) o a Παρεμβολίτης, (la ciutat egípcia de Parèmbolis), però la primera és la més probable. Sembla que era un home d'alt rang i exercia algun ofici destacat a l'administració (πρωτονωβελέσιμος i μέγας χαρτοφύλαε, o cap dels arxius). La seva època és desconeguda però sembla que no va viure abans del segle xii. La novel·la que va escriure, que seria la darrera novel·la grega coneguda d'aquelles èpoques, es titula Τὸ καθ'Ὑσμίνην καὶ Ὑσμινίαν δρᾶμα, i està formada per onze llibres i és una història d'amor entre Hisminias i Hismine, escrita en un estil molt artificial. El conte és monòton i descarat; la història és freda i inversemblant i no mostra cap poder d'invenció per part de l'autor. Els personatges estan predisposats a la sensualitat.

## Referències

* ↑ 5.Eustathius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 120

## Edicions

* Edició de Gilbert Gaulmin, Paris (1617);
* Edició d'Isidor Hilberg, Viena (1876);
* Edició de Miroslav Marcovich, Múnic/Lípsia (2001).