OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'afaitada de Chartres

L'afaitada de Chartres (francès: La Tondue de Chartres) és una fotografia en blanc i negre feta per Robert Capa a Chartres el 16 d'agost de 1944 en el context de la Segona Guerra Mundial. Aquesta imatge es va publicar per primera vegada a la revista Life i es va convertir en icònica de l'épuration sauvage ("purga salvatge") promulgada després de l'alliberament de França i del sever càstig imposat a les dones franceses acusades de l'anomenada col·laboració horitzontal amb els ocupants alemanys.

## Història i descripció

Una setmana després de l'alliberament de París, dones considerades col·laboradores del règim nazi, especialment aquelles que havien estat relacionades sexualment o sentimentalment amb homes alemanys, van ser castigades arreu de França amb l'afaitada del cap i, sovint, amb la desfilada pels carrers com a mitjà d'humiliació abans de ser enviades, normalment, a la presó. La imatge representa una d'aquestes dones, Simone Touseau, de 23 anys, que havia estat traductora al servei dels alemanys i que, des de 1941, mantenia una relació amb un soldat alemany, amb qui va tenir una filla, encara un nadó quan va succeir l'esdeveniment. També va ser acusada de denunciar els veïns que van acabar sent deportats, cosa que va negar. A la imatge apareix portant la seva filla en braços després de ser humiliada amb l'afaitada del cap i el marcatge amb un ferro roent al front en senyal de col·laboracionisme, mentre la desfilaven pels carrers de Chartres empaitada per una sèrie de persones, incloent dones, nens i policies. El seu pare apareix al davant portant una bossa, possiblement amb els cabells rapats, mentre que la seva mare, que també va patir el mateix càstig, està parcialment coberta per ell. La van escortar a casa, des d'on la van enviar a la presó.

## En la cultura popular

Aquest cas, i la imatge en concret, van ser objecte del documental de 2017 La Tondue de Chartres, dirigit per Patrick Cabouat. També va inspirar una novel·la de 2023, escrita per l'autora francesa Julie Héraclès, titulada Vous ne connaissez rien de moi ("No saps res de mi").

## Col·leccions públiques

Una impressió de la fotografia es conserva a la col·lecció del Centre Internacional de Fotografia de Nova York.

## Referències

* ↑ «L'Épuration; Robert Capa» (en anglès). Iconic Photo, 11-12-2012. [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ de Morant, Guillaume. «La véritable histoire de la tondue de Chartres - 2014 - L'été de la mémoire» (en francès). Paris Match, 22-08-2014. [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Catinchi, Philippe-Jean. ««La Tondue de Chartres»: une autre histoire derrière l'image» (en francès). Le Monde, 24-03-2019. [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Gros, Marie-Joëlle. «"La Tondue de Chartres", un documentaire réalisé avec des "fausses" archives, et c'est troublant» (en francès). Télérama, 24-03-2019. [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ «Vous ne connaissez rien de moi» (en francès). JC Lattès. [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ «French woman, who had a baby fathered by a Germany soldier, being marched through the streets after being punished by having her head shaved, Chartres, France» (en anglès). ICP.org, 24-02-2016. [Consulta: 13 agost 2024].
# L'adopció

L'adopció és una pel·lícula rodada l'any 2015 dirigida per Daniela Fejerman i protagonitzada per Nora Navas i Francesc Garrido.

## Argument

Una parella viatja a un país europeu de l'Est per adoptar un nen. Tot sembla anar sobre rodes a priori, però aviat la burocràcia inherent i tan arrelada del lloc converteix l'experiència en una odissea. La parella s'haurà d'enfrontar a problemes com suborns, conats de frau, llargues esperes; així com a les seves pròpies frustracions, tant en la seva condició de parella com a títol individual.
El context climàtic, gèlid, serveix de metàfora a la fredor amb què són tractats els potencials pares, així com de marc idoni per a una situació que es repeteix al llarg i ample del món.

## Repartiment

* Nora Navas: Natalia
* Francesc Garrido: Daniel
* Larisa Kalpokaite: Lila
* Jordi Banacolocha: pare Natalia
* Sarunas Puidokas
* Jurij Scuckij

## Premis i nominacions
### Premis

* 2016: Millor direcció al Festival Internacional de Cinema en Català.

## Referències

* ↑ «L'adopció». Ésadir.cat. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Martínez, Beatriz «Daniela Féjerman: "Viví un proceso de adopción que casi acaba conmigo"». El Periódico, 11-11-2015 [Consulta: 31 gener 2016].
# Kepler-11e

Kepler-11e és un exoplaneta descobert en òrbita a l'estel de tipus solar Kepler-11. És el quart de sis planetes al voltant de Kepler-11 descobert per la NASA mitjançant el telescopi espacial Kepler. Kepler-11e es va trobar amb el mètode de trànsit, pel qual un planeta passa per davant del seu estel i és detectat pel telescopi. Kepler-11e és probablement un gegant de gas com Neptú, amb una densitat menor que la de Saturn, el planeta menys dens del Sistema Solar. La seva baixa densitat pot ser probablement a causa d'una gran quantitat d'hidrogen i d'heli en l'atmosfera. Kepler-11e té una massa vuit vegades superior a la de la Terra i un radi de 4,5 vegades el de la Terra. El planeta orbita al seu estel cada 31 dies en una el·lipse que cabria dins de l'òrbita de la Mercuri. El seu descobriment es va anunciar el 2 de febrer de 2011 al costat d'altres cinc planetes després d'haver estat confirmat des de diversos observatoris.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 Geoffrey Marcy «A closely packed system of low-mass, low-density planets transiting Kepler-11» (en anglès). Nature, 7332, 03-02-2011, pàg. 53–58. DOI: 10.1038/NATURE09760.
* 1 2 Afirmat a: The Kepler Giant Planet Search. I: A Decade of Kepler Planet-host Radial Velocities from W. M. Keck Observatory. Indicat a la font segons: NASA Exoplanet Archive. Data de publicació: 2024. DOI: 10.3847/1538-4365/AD0CAB.
* ↑ Luca Malavolta «TRADES: A new software to derive orbital parameters from observed transit times and radial velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-11-2014, pàg. 38–38. DOI: 10.1051/0004-6361/201424080.
* ↑ Daniel C. Fabrycky «Transit timing observations from Kepler. IX. Catalog of the full long-cadence data set». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 22-07-2016, pàg. 9–9. DOI: 10.3847/0067-0049/225/1/9.
* ↑ Jason F. Rowe «All six planets known to orbit Kepler-11 have low densities» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 04-06-2013, pàg. 131. DOI: 10.1088/0004-637X/770/2/131.
* ↑ «A statistical reconstruction of the planet population around Kepler solar-type stars» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 2015, pàg. 180. DOI: 10.1088/0004-637X/799/2/180.
* ↑ «Kepler planet masses and eccentricities from TTV analysis» (en anglès). Astronomical Journal, 2017, pàg. 5–5. DOI: 10.3847/1538-3881/AA71EF.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet Kepler-11 e» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 21 maig 2021].
* ↑ Cain, Fraser. «Density of Saturn». Universe Today, 30-06-2008. [Consulta: 21 maig 2021].
* ↑ Chow, Denise. «Astronomers Find 6-Pack of Planets in Alien Solar System». Space.com, 02-02-2011. [Consulta: 21 maig 2021].
# Knud de Dinamarca

Knud de Dinamarca, príncep de Dinamarca (Copenhaguen 1900 - 1976, Príncep de Dinamarca amb grau d'altesa reial des de 1900 fins a 1947 i de 1953 a 1976 essent príncep hereu de la corona danesa des de 1947 fins a 1953.
Segon fill i últim del rei Cristià IX de Dinamarca i de la duquessa Alexandrina de Mecklenburg-Schwerin. Era net per via paterna del rei Frederic VIII de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Suècia, per via materna ho era del gran duc Frederic Francesc III de Mecklenburg-Schwerin i de la gran duquessa Anastàsia de Rússia.
Es casà el 8 de setembre de 1933 al castell de Fredensborg amb la seva cosina la princesa Carolina Matilde de Dinamarca. La princesa era filla del príncep Harald de Dinamarca i de la princesa Helena de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg. La jove princesa era neta per via paterna del rei Frederic VIII de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Suècia i per via materna del duc Frederic Ferran de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Carolina Matilde de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg. La parella s'establí a Dinamarca i tingueren tres fills:
* Elisabet de Dinamarca nascuda a Copenhaguen el 1935.
* El comte Ingolf de Dinamarca creat comte de Rosenborg arran del seu matrimoni morganàtic. Nasqué el 1940. Casat en dues ocasions, en primeres núpcies amb Inge Terney i en segones núpcies amb Sussie Hjorhoy Pedersen.
* El comte Cristià de Dinamarca, creat comte de Rosenborg arran del seu matrimoni morganàtic. Nasqué el 1942. Casat amb Anne Dorthe Maltoft-Nielsen.
El príncep fou declarat hereu al tron de Dinamarca l'any 1947 en el moment de l'ascensió al tron del seu germa el rei Frederic IX de Dinamarca i com a conseqüència que aquest únicament tenia tres filles. Malgrat tot, l'any 1953 el Parlament canvià les lleis de successió al tron del país per tal que la princesa Margarida de Dinamarca pogués ocupar el tron danès.
# Khaled Gasmi

Khaled Gasmi (Bizerta, 8 d'abril de 1953) és un exfutbolista tunisià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Tunisia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, destacà a Club Athlétique Bizertin.

## Referències

* ↑ 1978 FIFA World Cup Argentina Arxivat 2011-10-20 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2015-04-29. [Consulta: 23 juliol 2019].
* ↑ Perfil a transfermarkt.it
# La Collada (Llastarri)

La Collada és un coll a 1.327,8 m d'altitud del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.
Està situada al nord-oest de Llastarri, al capdamunt del Clot de Llastarri i a l'extrem sud-est del Pla de Cunco. Separa la vall del Clot de Llastarri, subsidiària del barranc de Miralles, de la vall del barranc de Canarill, al capdavall del qual es troba l'antic poble de Casterner de les Olles. És a la punta de ponent de la Montanyeta de Llastarri.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Collada (Formiguera)

La Collada és una collada de 2.000 metres d'altitud del terme comunal de Formiguera, a la comarca del Capcir, pertanyent a la Catalunya del Nord. És a l'oest de la vila de Formiguera, també a ponent de l'estació d'esquí de Formiguera.

## Referències

* ↑ Géoportail, cartografia de França. Cal posar Formiguères a la finestreta del cercador i anar cap a l'oest del mapa Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine. (francès)
# La Collada (Hortoneda)

La Collada és una collada i una partida rural situada a 1.031,2 metres d'altitud del terme municipal de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà, vora el poble d'Hortoneda i l'antiga quadra de Llania.
Es troba al nord d'Hortoneda, al costat nord-oest del Roc de Tomàs i al sud-est del Cap del Bosc de Llania, a la carena que separa les valls dels barrancs de la Masia i d'Eroles.
Hi passava el camí, actualment molt perdut, d'Hortoneda a l'antiga quadra de Llania.
Formen aquesta partida 51,1224 hectàrees de pastures, bosquina, zones de matolls i d'altres d'improductives.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 1r juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Krasnoplotava

Krasnoplotava - Красноплотава (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 14 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# La Estrella (pel·lícula)

La Estrella és una pel·lícula espanyola de 2013 dirigida per Alberto Aranda Velasco, en la que és la seva opera prima, i protagonitzada per Íngrid Rubio i Carmen Machi, basada en la novel·la homònima de Belén Carmona. Definida com un "drama vitalista amb sabor a barri", fou rodada al barri de Les Oliveres de Santa Coloma de Gramenet i amb banda sonora dels músics locals Muchachito i Los Barrankillos. La preestrena es va fer a la Biblioteca Salvador Cabré del barri de Singuerlín, amb presència de la regidora de cultura Petra Jiménez i el director de Radio TeleTaxi Justo Molinero. Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

Estrella és una noia de barri plena d'alegria i gràcia que viu una vida senzilla a un barri de Santa Coloma de Gramenet on es desviu per la gent que l'envolta i els contagia la seva alegria. El seu xicot, Salva, però, somnia amb assolir un treball i un estatus que li permetin sortir del barri. Ambdós porten tant de temps junts que no s'imaginen la vida l'un sense l'altre.
Per fi Salva aconsegueix el seu ascens somiat, i quan ho celebren, la millor amiga d'Estrella i companya de feina, Trini, arriba a la seva casa fugint del maltractament del seu marit. A partir d'aleshores, tipa de no ser escoltada ni compresa, ha d'aprendre a dir que no i s'adonarà que ha de ser valenta, prendre les regnes de la seva vida i lluitar per la seva pròpia felicitat.

## Repartiment

* Íngrid Rubio - Estrella
* Marc Clotet - Salva
* Carmen Machi - Trini
* Fele Martínez - Balta
* Pep Tosar - Xavier
* Angie Savall - Maruja
* Rubén Sánchez - Marc
* Carlos Blanco - Jonás

## Nominacions

* XXIII Premis de la Unión de Actores: Millor actriu protagonista de cinema (Íngrid Rubio).
* Premis Gaudí de 2014: Millor actriu principal (Íngrid Rubio) i Millor actriu secundària (Carmen Machi)

## Referències

* ↑ 'La Estrella', una película sobre mujeres con denominación de origen colomense, El Periódico, 23 de maig de 2013
* ↑ La Estrella a esadir.cat
* ↑ Ingrid Rubio regala la valentía de una mujer que dice "no", en "La Estrella", teinteresa, 20 de maig de 2013
* ↑ la Estrella a Fotogramas
* ↑ La gran familia española' y 'Caníbal' se llevan los Premios Unión de Actores 2014, ecartelera, 11 de març de 2014
* ↑ La Estrella al web de l'Acadèmia Catalana de Cinema
# La Espiga

La Espiga és una escultura urbana instal·lada als jardins de la losa (la «losina) a l'avinguda de Santander, davant de l'estació ferroviària de Renfe, a la ciutat d'Oviedo, Astúries. És una de les més d'un centenar que adornen els carrers d'aquesta ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat està adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta d'acer al carbó, és obra de Rufino Tamayo i està datada 2010.
Es tracta d'una escultura de tres metres d'alçada, i en realitat és una rèplica a menor grandària, d'una altra peça anomenada de la mateixa manera (que mesura uns divuit metres d'altura) i realitzada igualment d'acer al carbó que va ser instal·lada l'any 1980 a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (UNAM). Aquesta peça és una donació de l'esmentada Universitat (la qual havia rebut el Premis Príncep d'Astúries d'Humanitats l'any 2009) a l'Ajuntament d'Oviedo, amb la intenció de remarcar la presència del que representa la universitat mexicana a Espanya. A través de l'obra l'autor sembla que tracta de representar la importància de la universitat i el coneixement per a la difusió cultural.

## Referències

* 1 2 3 4 «Escultura «La Espiga»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 27 desembre 2018].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.

## Enllaços externs

* http://www.deturismoporasturias.com/asturias/esculturas/escultura-la-espiga-0215635/index.html Arxivat 2014-08-12 a Wayback Machine.
# Kràsnaia Kàmenka

Kràsnaia Kàmenka - Красная Каменка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 71 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Kiki (pel·lícula de 1926)

Kiki és una pel·lícula muda dirigida per Clarence Brown i protagonitzada per Norma Talmadge, en una època en què s'havia especialitzat en pel·lícules dramàtiques, i Ronald Colman. Està basada en l'obra de teatre homònima d'André Picard (1920), adaptada a l'escena nord-americana per David Belasco. Es va estrenar el 4 d'abril de 1926 i el 1931 se’n va fer una nova versió protagonitzada per Mary Pickford.

## Argument

Kiki, una noia parisenca que viu del seu enginy, aconsegueix deixar la feina de venedora de diaris per ser una corista. Més endavant és acomiadada del teatre quan es baralla amb Paulette, l'estrella i amant de Victor Renal, el gerent. Kiki demana ajuda al gerent i aquest la porta a sopar, per a disgust de Paulette. La gelosa Paulette es presenta en el sopar acompanyada del baró Rapp, amb qui flirteja secretament. Quan intenta humiliar Kiki, Renal la porta a casa seva on queda fascinat per la seva bellesa. Kiki continua la seva disputa amb Paulette i aquesta prova de fer fora Kiki amb l'ajuda del baró.Després d'una forta baralla entre les dues dones, Kiki fingeix quedar catalèptica. La simpatia de Renal es converteix en amor i quan finalment "es desperta" ella li fa un petó, fent que Renal li proposi el matrimoni.

## Repartiment

* Norma Talmadge (Kiki)
* Ronald Colman (Victor Renal)
* Gertrude Astor (Paulette)
* Marc MacDermott (baró Rapp)
* George K. Arthur (Adolphe, majordom de Victor)
* William Orlamond (Brule)
* Erwin Connelly (Joly)
* Frankie Darro (Pierre)
* Mack Swain (pastisser)
* Eugenie Besserer (arrendadora, no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ «Kiki». Motion Picture News, 17-04-1926, pàg. 1835.
* ↑ Silently, Movies. «Kiki (1926) A Silent Film Review» (en anglès), 05-01-2020. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «“Kiki” set for release Easter week». Motion Picture News, 06-03-1926, pàg. 1093.
* ↑ «Kiki» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 14 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Kiki al catàleg de l'American Film Institute
# La Dette

La Dette és una pel·lícula francesa muda dirigida per Gaston Roudès, estrenada el 16 de juny de 1920. El guió és una adaptació de l'obra Crime et rédemption de Daniel Jourda.

## Repartiment

* Gina Relly : Jane de Rosan
* Marcel Vibert : Georges Ancelin
* Pierre Magnier : Comte de Rosan
* Hélène Darly
* André Marnay : Forges
* Pierre Stephen : Marquis de Verneuil

## Referències

* ↑ Ciné pour tous n° 41 du 12 juin 1920

## Enllaços externs

* La Dette al web Ciné-Ressources (Cinemateca francesa)
# L'endemà de bodes

L'endemà de bodes és una comèdia en tres actes, original de Josep Pous i Pagès, estrenada al teatre Romea de Barcelona, la vetlla del 14 d'octubre de 1904.

## Repartiment de l'estrena

* Pepa: Concepció Llorente.
* Roseta: Carme Jarque.
* Cinto: Miquel Rojas.
* Rafalet: August Barbosa.
* Xibeques: Vicent Daroqui.
* Quirze: Jaume Capdevila.
* Joanic: Joaquim Viñas.
* Campaner: Casimir Ros.
* Director artístic: Miquel Rojas

## Referències

* ↑ Publicació de la crítica a La Vanguardia (18 d'octubre de 1904)
# La noia tallada en dues

La noia tallada en dues (títol original en francès: La Fille coupée en deux) és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 2007 i doblada al català.

## Argument

Una jove rossa i seductora que treballa en un canal de televisió local provoca un novel·lista d'èxit que no es decideix a deixar la seva esposa.

## Repartiment

* Ludivine Sagnier: Gabrielle Deneige, presentadora meteorologia
* Benoît Magimel: Paul Gaudens
* François Berléand: Charles Saint-Denis, escriptor d'èxit, antic Goncourt
* Mathilda May: Capucine Jamet
* Caroline Sihol: Geneviève Gaudens, la mare de Paul
* Marie Bunel: Marie Deneige, la mare de Gabrielle, llibreter
* Valeria Cavalli: Dona Saint-Denis, la dona de Charles
* Etienne Chicot: Denis Deneige, l'oncle de Gabrielle
* Thomas Chabrol: mestre Lorbach, advocat de la família Gaudens
* Jean-Marie Winling: Gérard Briançon
* Hubert Saint-Macary: Bernard Violet
* Didier Bénureau: Philippe Le Riou, l'amo de Gabrielle a la televisió
* Edouard Baer: ell mateix
* Clémence Bretécher: Joséphine Gaudens

## Premis

2007: Premi "Bastone Bianco" al Festival Internacional de Cinema de Venècia per a Claude Chabrol

## Referències

* ↑ «La noia tallada en dues». Ésadir.cat. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ Dargis, Manohla «Two Men Wage a War Only to Harm the Spoils» (en anglès). The New York Times, 14-08-2008.
* ↑ «Una chica cortada en dos (La Fille coupée en deux)» (en castellà). Cineuropa.org. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ Tartaglione-Vialatte, Nancy. «Dulluc prize shortlists films by Rohmer, Chabrol, and Honore» (en anglès), 14-11-2007. [Consulta: 27 setembre 2022].
# La nonna Sabella

La nonna Sabella (en italià La iaia Sabella) és una pel·lícula de comèdia italiana del 1957 dirigida per Dino Risi, basada en la novel·la homònima de Pasquale Festa Campanile. Va tenir una seqüela, La nipote Sabella, de Giorgio Bianchi.

## Argument

Raffaele, una estudiant napolitana, té notícies que la seva estimada àvia Sabella s'està morint, de manera que va de seguida a Pollena Trocchia al llit de la pobra dona moribunda. Allí troba el llogaret consternats per la seva àvia Sabella. Tots menys la dolça Carmela, l'ara madura germana de Sabella, sotmesa completament a aquesta darrera, i el carter Emilio, compromès durant vint anys, que poden realitzar el seu somni d'amor per la tossuda oposició de part de l'àvia. Però Sabella es cura miraculosament amb l'arribada del seu nebot i revela els seus plans, és a dir tornar el seu nebot al poble i obligar-lo a prometre's amb la frívola Evelina, filla d'un ric propietari de terres. Però Raffaele s'enamora de la seva històrica companya de jocs Lucía, neboda d'Emilio, que ha tornat al poble. Raffaele i Emilio uneixen forces contra l'arrogància de l'àvia Sabella i aconsegueixen enganyar-la. De fet, amb la complicitat del rector de la parròquia, Emilio es casarà en secret amb l'antiga promesa. Nonna Sabella haurà d'acceptar el matrimoni de la seva germana i beneir el matrimoni del seu nebot amb Lucia. Però Sabella es venjarà, obligant les dues casades a acollir-la a la seva lluna de mel a Roma.

## Repartiment

* Tina Pica: Iaia Sabella
* Peppino De Filippo: Emilio Mescogliano
* Sylva Koscina: Lucia
* Renato Salvatori: Raffaele Renzullo
* Rossella Como: Evelina Mancuso
* Paolo Stoppa: Evaristo Mancuso
* Dolores Palumbo: Carmela Renzullo
* Renato Rascel: Don Gregorio
* Mimo Billi: Eusebio
* Nino Vingelli

## Premis

Va guanyar la Conquilla d'Or al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1957.

## Referències

* ↑ Irene Mazzetti, I film di Dino Risi, Gremese Editore
* ↑ Lino Micciché, Storia del cinema italiano, Edizioni di Bianco & nero, 2001
* ↑ Jurat i premis al web del festival
# La noieta

La noieta o La noia (originalment en hongarès, Eltávozott nap) és una pel·lícula hongaresa de 1968 dirigida per Márta Mészáros. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

L'Erzsi té vint-i-quatre anys i sobreviu gràcies a l'ajuda pública. Treballa en una fàbrica tèxtil a Budapest. Un dia, decideix anar a conèixer la seva mare que viu al camp.

## Repartiment

* Kati Kovács: Erzsi Szőnyi
* Teri Horváth: senyora Zsámboki
* Ádám Szirtes: senyorZsámboki
* Zsuzsa Pálos: Mari
* András Kozák: Gábor
* Gábor Harsányi: Lajos Zsámboki

## Referències

* 1 2 La noieta a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «La noia». Goita què fan, ara!, 1968. [Consulta: 12 abril 2023].