OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llengua polisintètica

Les llengües polisintétiques són llengües aglutinants en grau superlatiu. O sigui, llengües en què les paraules estan compostes per molts morfemes. Una llengua sintètica té més d'un morfema per paraula, la qual cosa ocorre en la major part de les llengües. Però una llengua polisintética té tal grau d'unió morfològica, que normalment s'emplea per expressar que es produeix, en certa forma, la incorporació, tal com la unió de verbs i noms en una mateixa paraula. Almenys, el nombre, la persona i tipus de substantiu tant del subjecte com del complement directe estan marcats en el verb d'alguna forma, la qual cosa permet que l'ordre de les paraules sigui molt lliure.

## Exemples de llengües polisintètiques

Moltes llengües indígenes americanes (ameríndies), les llengües esquimals i diverses llengües paleosiberianes són exemples de llengües polisintètiques. A Amèrica del Sud hi destaquen les llengües arawak com a exemple de llengües típicament polisintètiques. A continuació es mostra l'alt grau de polisíntesi de l'amuesha (AM, arawak meridional) i del tariana (TA, arawak septentrional), llengües en què poden donar-se "paraules" que es tradueixen per una oració completa:
    (1a) Ø-omaz-amy-eʔt-amp$^y$-es-y-es-n-eˑn-a
    3SG-anar.riu.a.baix-DISTR-EPENT-DAT-EPENT-PL-EPENT-?-PROG-REFL
    «Anaven anant riu avall en canoa a última hora de la tarda detenint-se al llarg del camí»
    [AM, Wise 1986:582]
    (1b) na-mat͡ʃi-ka-i-ya-kaka-tha-sina-bala
    3PL-ser.dolent-TEM-CAUS1-CAUS2-RECIP-FRUSTRATIU-PASSAT0.REMOT-LOC
    «S'han transformat l'un a l'altre en quelcom ubic, tot i que en va»
    [TA, Wise 1986:582]
Algunes llengües de signes tenen característiques d'aquest tipus. Per exemple, en la Llengua de Signes Argentina, les arrels d'inclusió numeral inclouen nombres als signes ('dos-any(s)', 'tres-setmane(s)') i en totes les expressions idiomàtiques on amb un sol senyal es pugui dir «vaig a la casa teva»...

## Enllaços externs

* Llengua de Signes Argentina- Fundasord
# Linth

El riu Linth (conegut com a Limmat després de l'eixida del llac de Zuric) és un riu curt de Suïssa d'uns 50 km de longitud (140 km si es considera el Linth-Limmat).

## Geografia

El riu Linth naix en els glacials del massís del Tödi, en els Alps de Glarus, i flueix en direcció nord pel Cantó de Glarus. El seu llit va ser modificat a principis del segle xix, sent desviat cap al llac de Walen (anteriorment girava a l'oest dirigint-se directament al llac de Zuric) a l'altura de Näfels. Deixa el llac en la localitat de Weesen per a endinsar-se en la plana del Linth, desembocant en el llac de Zuric prop de Schmerikon, després de 50 km de recorregut.
El riu ix del llac en Zúric, anomenant-se des d'eixe punt Limmat. Continua el seu curs en direcció oest fins a desembocar en el riu Aar a Gebenstorf, Argòvia.

## Enllaços externs

* «Linth». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Doctoral Tesi de Daniel Speich, ETH Zurich (alemany)
* Daniel Speich: The Linth Valley Hydro Engineering Scheme (1807-1823) and the Genesis of Swiss National Unity, Environment and History 8 (2002) 429-447 Arxivat 2013-06-03 a Wayback Machine. (anglès)
* la vall de Linth a Google Maps
# Breda M38

La Metralladora Breda de calibre 8 model 38 per a carro (de l'italià per: Mitragliatrice Breda calibro 8 modello 38 per carri) era una metralladora per a tanc utilitzada durant la Segona Guerra Mundial. Era capaç de ser muntada en tancs com: el Fiat L6/40, el Fiat M11/39, i el Fiat M13/40. També va ser adaptada per al seu ús per a la infanteria.

## Desenvolupament

Els italians també van adoptar aquesta metralladora per al seu ús per la infanteria. Per aquesta funció l'arma estava muntada en un trípode com a medi temporal per adaptar la metralladora per a aquesta finalitat, i estava equipada amb una mira temporal a la dreta del cos de l'arma i una altra al costat dret del canó. Aquestes mires temporals estaven dissenyades per a ser utilitzades quan les mires òptiques muntades en el tanc no s'utilitzaven.

## Disseny i detalls

L'arma estava refrigerada per aire, operada per gas, alimentada per carregador i tenia un ràpid sistema de canvi de canó. Les seves característiques operacionals eren simples, i era extremadament de desmuntar-la per complet. El canó era prou feixuc (4,5 kg) per a poder disparar una gran quantitat de bales sense sobreescalfar-lo.

## Referències

* ↑ « Falta indicar el text de la citació. »
* ↑ Pignato, op. cit., pag. 41.

## Bibliografia

* Pignato, Nicola. Armi della fanteria italiana nella seconda guerra mondiale (en italià). Ermanno Albertelli Editore, 1978.

## Referències externes

* Breda Model 38 Variant
# Stéphane Guivarc'h

Stéphane Guivarc'h (6 de setembre de 1970) és un exfutbolista francès. Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Hills, David «The 10 worst foreign signings of all time». The Guardian [Londres], 06-08-2000.
* ↑ Bellwood, Tom «THE LIST: The worst strikers to have played in the Premier League, Nos 10-1». Daily Mail [Londres], 09-10-2009.
# Gramalla

La gramalla era una peça de vestir emprada en època medieval i moderna. Consistia en una mena de sobrevesta o toga folgada que es vestia sobre les altres peces, sovint acompanyada del caperó. Tenia versió femenina, el gramalló, dut sobre la gonella.
Era una peça relativament habitual, car la vestí el rei Pere el Gran per passar desapercebut quan es dirigia al desafiament de Bordeus, segons consta a la Crònica de Ramon Muntaner.
El teixits i colors lluïts a les gramalles eren força diversos i a vegades eren folrades a l'interior amb pells o teles. Es vestia a sobre de totes les peces i n'hi havia algunes que eren de pluja. Usualment l'ús d'aquesta vestimenta era associada al dol o alguns actes solemnes.
En particular, la gramalla (generalment carmesí) era la vestimenta oficial dels consellers de Barcelona i dels jurats de València, així com dels membres del Gran i General Consell mallorquí; d'aquesta manera esdevingué símbol de la dignitat municipal. Per aquest mateix motiu fou abolida per Felip V d'Espanya arran dels decrets de Nova Planta, alhora que el nou règim borbònic la imposava com a uniforme dels subalterns municipals, amb manifesta voluntat d'escarni.
Arran la revolució liberal, l'Ajuntament de Barcelona abolí la gramalla en rescabalament de la humiliació col·lectiva. En canvi, continuà en ús entre els macers de tot de municipis valencians fins ben avançat el segle xx.

## Referències

* ↑ Maranges i Prat, Isidra. Institut d'Estudis Catalans. La indumentària civil catalana: segles XIII-XV. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1991, p. 34-35. ISBN 84-7283-189-2 [Consulta: 3 agost 2015].
* ↑ Diccionario histórico enciclopédico, 1830, pàg. 69
* ↑ "Gramalla". Gran enciclopèdia catalana [en línia].
* ↑ Anguera, Pere. Els precursors del catalanisme: catalanitat i anticentralisme: 1808-1868. Barcelona: Empúries, 2000. (Biblioteca universal; 146) P. 131.
* ↑ "La gramalla de l'últim macer de Xàbia". La Marina Plaça, 27 des. 2017.
# SNK Unió d'Independents

SNK Unió d'Independents (txec Sdružení Nezávislých Kandidátů) fou un petit partit polític de la República Txeca d'ideologia conservadora i dirigida des de maig de 2007 per Helmut Dohnálek. Va ser fundat el 2000 per a ajudar a diversos candidats municipals independents a participar en les eleccions a l'assemblea regional. Més tard, va guanyar dos escons al Senat a les eleccions de 2002, però no obtingué cap diputat.
A les eleccions europees de 2004 es va presentar en llista conjunta amb Demòcrates Europeus que va obtenir l'11% dels vots i va obtenir a tres diputats, dos dels quals eren membres de la SNK. El febrer de 2006 es va fusionar definitivament amb els Demòcrates Europeus (DE), dirigit per l'ex Ministre de Relacions Exteriors Josef Zieleniec, s'anomena SNK - Demòcrates Europeus (SNK ED). A les eleccions legislatives txeques de 2006 no va obtenir representació parlamentària.
# Femenia

Femenia és el nom dels següents personatges:
* Francisco Femenia Far (Sanet i els Negrals, País Valencià, 1991), futbolista espanyol
* Joan Femenia Perelló (Búger, 1905 - 1962), metge mallorquí
# Sondersdorf

Sondersdorf (en alsacià Sungerschderf) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 344 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 282 | 297 | 296 | 307 | 300 | 417 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1980-2001 | Francis Blind | |
| 2001- | Pierre Blind | |
# Stade aurillacois Cantal Auvergne

El Stade aurillacois Cantal Auvergne és un club de Rugbi a 15 que juga a la Pro D2. El club es va fundar el 1904.
# Stade Tunisien

L'Stade Tunisien, sovint anomenat ST (àrab: الملعب التونسي, al-Malʿab at-Tūnisī, ‘l'Estadi Tunisenc’), és un club de futbol tunisià de la ciutat de Tunis. Va ser fundat el 1948.

## Palmarès

* Lliga tunisiana de futbol
** 1957, 1961, 1962, 1965
* Copa President tunisiana
** 1956, 1958, 1960, 1962, 1966, 2003
* Copa de la Lliga tunisiana de futbol
** 2000, 2002
* Recopa aràbiga de futbol
** 1989/90, 2001/02

## Referències

* ↑ «Tunisia - Foundation Dates of Clubs». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Tunisia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Tunisia - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* StadeTunisien.net: Web oficial de seguidors Arxivat 2014-01-06 a Wayback Machine.
* Forza-Baklawa: Web de seguidors Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* Bardo Boys: Web de seguidors Arxivat 2012-04-20 a Wayback Machine.
* Notícies i fòrum Arxivat 2008-01-10 a Wayback Machine.
# Sébastien Rosseler

Sébastien Rosseler (Verviers, 15 de juliol de 1981) és un ciclista belga, professional des del 2003 fins al 2015. Bon rodador, solia preparar el llançament dels esprints del seu cap de files.
En el seu palmarès destaca la Fletxa Brabançona de 2010, una etapa al Tour del Benelux de 2007 i els Tres dies de La Panne de 2011.

## Palmarès

* 2001
** Vencedor d'una etapa del Triptyque des Monts et Châteaux
* 2002
** 1r al Triptyque des Monts et Châteaux i vencedor d'una etapa
* 2003
** 1r al Triptyque des Monts et Châteaux i vencedor d'una etapa
** 1r als Dos dies del Gaverstreek i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 3 etapes de l'Olympia's Tour
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Tour del Benelux
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-belga
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 2010
** 1r a la Fletxa Brabançona
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Algarve
* 2011
** 1r als Tres dies de La Panne i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 116è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2007. 104è de la classificació general
* 2008. 98è de la classificació general
* 2009. 104è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 125è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-04-01 a Wayback Machine.
* Palmarès de Sébastien Rosseler a sitiodeciclismo.net
# Sébastien Squillaci

Sébastien Squillaci (11 d'agost de 1980, Toló) és un futbolista professional francès que ha jugat a l'Arsenal Football Club. Guanyà la Copa del Rei de futbol 2009-10 amb el Sevilla FC.

## Referències

* ↑ «Sébastien Squillaci ESPN Profile». ESPN. Arxivat de l'original el 24 d'octubre 2012. [Consulta: 17 abril 2011].
* ↑ «Sébastien Squillaci Bio».

## Enllaços externs

* Fitxa a ESPN
# Tafajight

Tafajight (en àrab تفاجيغت, Tafājīḡt; en amazic ⵜⴰⴼⴰⵊⵉⵖⵜ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.697 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Takashi Ono

Takashi Ono (en japonès: 小野 喬, Ono Takashi) (Noshiro, Japó 1931) és un gimnasta artístic japonès, ja retirat, guanyador de tretze medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 26 de juliol de 1931 a la ciutat de Noshiro, ciutat situada a la Prefectura d'Akita. Està casat amb la gimnasta i medallista olímpica Kiyoko Ono.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova de salt a cavall. Així mateix finalitzà quart en la prova d'exercici de terra i cinquè en la prova per equips, aconseguint així un diploma olímpic, com a resultats més destacats.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) aconseguí guanyar cinc medalles olímpiques: la medalla d'or en la prova de barra fixa; la medalla de plata en la prova individual, la prova per equips i el cavall amb arcs; i una medalla de bronze en la prova de barres paral·leles. En aquests Jocs finalitzà, així mateix, cinquè en la prova d'anelles, aconseguint un diploma olímpic, i vuitè en la prova de l'exercici de terra.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) va aconseguir guanyar sis medalles, tres medalles d'or en la prova per equips, salt sobre cavall i barra fixa; una medalla de plata en la prova individual; i dues medalles de bronze en la prova de barres paral·leles i d'anelles, finalitzant quart en l'exercici de terra i sisè en el cavall amb arcs.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó), els seus quarts i últims Jocs, guanyà la medalla d'or en la prova per equips, finalitzant sisè en la prova de barra fixa com a resultat més destacat. En aquests Jocs fou l'encarregat de realitzar el Jurament Olímpic durant la cerimònia d'obertura dels Jocs per part dels esportistes.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat sis medalles en el Campionat del Món de gimnàstica artística, entre elles dos medalles d'or.
# Takashi Shimizu

Takashi Shimizu (清水 崇 Shimizu Takashi, nascut el 27 de juliol de 1972) és un cineasta japonès. És conegut sobretot per ser el creador de la franquícia Ju-On i per dirigir quatre de les seves pel·lícules, internacionalment, tant al Japó com als Estats Units. Segons l'estudiós de cinema Wheeler Winston Dixon, Shimizu és "un d'una nova generació de directors de terror japonesos" que prefereix "suggerir l'amenaça i la violència en lloc de representar-ho directament".

## Filmografia

* Blue Tiger (1994, Script)
* Last Bronx ~Tokyo Bangaichi~ (ラストブロンクス -東京番外地-) (1997) (Video)
* Katasumi and 4444444444, històries de Gakkou no kaidan G (学校の怪談G) (lit, "School Ghost Story G") (1998) (TV)
* Ju-on: The Curse (呪怨) (2000) (Vídeo)
* Ju-on: The Curse 2 (呪怨2) (2000) (Vídeo)
* 首吊り気球　伊藤潤二恐怖Ｃｏｌｌｅｃｔｉｏｎ (Vídeo)
* 心霊ビデオＶ　本当にあった怖い話　恐怖心霊写真館 (Shin rei bideo V: Honto ni atta kowai hanashi - kyoufushin rei shashin-kan) (2000) (Vídeo)
* 心霊ビデオＶＩ　本当にあった怖い話　恐怖タレント体験談 (Shin rei bideo VI: Honto ni atta kowai hanashi - kyoufu tarento taikendan) (2000) (vídeo)
* Tomie: Re-birth (富江 rebirth) (2001)
* Ju-on: The Grudge (呪怨) (2002)
* Ju-on: The Grudge 2 (呪怨2) (2003)
* The Grudge (2004)
* Marebito (2004)
* Dark Tales of Japan, episodi Blonde Kwaidan, (2004) (TV)
* The Great Horror Family, sèrie de televisió (2004–2005)
* Reincarnation, (輪廻 Rinne) (2005)
* The Grudge 2 (2006)
* Ghost vs. Alien 03 (2007)
* Ten Nights of Dream (2006)
* The Shock Labyrinth 3D (戦慄迷宮3D) (2009)
* Tormented (2011)
* Scared of the Dark (2013)
* Flight 7500 (2014)
* Kiki, l'aprenent de bruixa (2014), adaptació en imatge real de la novel·la del mateix nom
* NightCry (2015), tràiler en imatge real del videojoc NightCry, abans conegut com a Project Scissors
* Resident Evil: Vendetta (Biohazard: Vendetta) (2017, productor executiu)
* Innocent Curse (こどもつかい) (2017)
* Howling Village (犬鳴村) (2019)
* Suicide Forest Village (樹海村) (2021)
* Homunculus (2021)
* Ox-Head Village (牛首村) (2022)
* Immersion (忌怪島) (2023)
* Sana (ミンナのウタ) (2023)

## Reconeixements

* 2022 — Star Asia Lifetime Achievement Award al 21è Festival de Cinema Asiàtic de Nova York.

## Referències

* ↑ Wheeler Winston Dixon, Rutgers University Press, 11 July 2007, Film Talk: Directors at Work, Retrieved 10 November 2014 (see page xi Introduction last paragraph), ISBN 978-0-8135-4077-1
* ↑ ‘Clock Tower’ Spiritual Successor Gets a Live-Action
* ↑ «ホムンクルス». eiga.com. [Consulta: April 29, 2023].
* ↑ «Koki,、"恐怖の村"シリーズ第3弾で女優デビュー！ 北陸の牛首村が舞台». Cinema Cafe. [Consulta: June 17, 2021].
* ↑ «忌怪島 きかいじま». eiga.com. [Consulta: November 2, 2022].
* ↑ «ミンナのウタ». eiga.com. [Consulta: February 28, 2023].
* ↑ Michael Rosser. «New York Asian Film Festival reveals Screen honourees and full line-up» (en anglès). Screen Daily, 30-06-2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ «Announcing the Second-Wave Lineup, Award Honorees, and Guests for the 20th Anniversary Edition of New York Asian Film Festival». NYAFF, 01-07-2022. [Consulta: 14 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Shimizu's JMDb entry (in Japanese)
* Ju-On Sequels Renamed
* Scared of the Dark Arxivat 2012-07-24 at Archive.is
# Taiyuan

Taiyuan, T'ai-yüano T'ai-yuan (/ˌtaɪjuˈɑːn/;[3] /ˈtaɪˈjwɛn/;[4] xinès: 太原; pinyin: Tàiyuán; pronunciació en mandarí: [tʰâɪ.ɥɛ̌n]; també conegut com Bīng (并), Jìny [鳘)晌] és una de les principals ciutats industrials de la Xina,i capital de la província de Shanxi. Està situada a la part nord de la conca del riu Fen. Domina la ruta de nord-sud a través del Shansi i línies de comunicació cap a les muntanyes de la provincial d'Hopeh, a l'est, i cap a Fen-yang, al nord de la província de Shensi.
Taiyuan és el centre polític, econòmic, cultural i d'intercanvi internacional de la província de Shanxi. És una base industrial centrada en l'energia i la industria química. Al llarg de la seva llarga història, Taiyuan va ser la capital o capital provisional de moltes dinasties a la Xina, d'aquí el nom de Lóngchéng (龙城; Ciutat del Drac).
A partir del 2021, la ciutat governarà 6 districtes, 3 comtats i acollirà una gran ciutat de comtat amb una superfície total de 6.988 quilòmetres quadrats i una població permanent de 5.390.957.
Taiyuan es troba aproximadament al centre de Shanxi, amb el riu Fen fluint per la ciutat central.
Taiyuan pertany al clima monsònic continental temperat càlid, amb hiverns llargs, secs i freds, estius calorosos i humits, primavera i tardor curtes i ventoses, i diferents estacions seques i humides.

## Referències

* ↑ «Taiyuan». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ History, Kenneth Pletcher Senior Editor, Geography and. The Geography of China: Sacred and Historic Places (en anglès). The Rosen Publishing Group, Inc, 2010-08-15, p. 172. ISBN 978-1-61530-134-8.
* ↑ Vovin, Alexander «Two Newly Found Xiōng-nú Inscriptions and Their Significance for the Early Linguistic History of Central Asia». International Journal of Eurasian Linguistics, 2, 2, 01-12-2020, pàg. 315–322. DOI: 10.1163/25898833-12340036. ISSN: 2589-8833.
* ↑ «China: Shānxī (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ Wong, Dorothy C. Chinese Steles: Pre-Buddhist and Buddhist Use of a Symbolic Form (en anglès). University of Hawaii Press, 2004-09-30, p. 73. ISBN 978-0-8248-6187-2.
* ↑ Huang, Faming; Huang, Jinsong; Chen, Wei; Liu, Jinquan. Spatial Modelling and Failure Analysis of Natural and Engineering Disasters through Data-based Methods (en anglès). Frontiers Media SA, 2022-10-07, p. 233. ISBN 978-2-8325-0177-1.
# Taixlikh

El Taixlikh (en hebreu תשליך) és una celebració jueva que es duu a terme durant la tarda del primer dia del Roix ha-Xanà, l'Any Nou del calendari hebreu. Durant el taixlikh es llencen a l'aigua simbòlicament els pecats. Quan el primer dia de Roix ha-Xanà cau en Sàbat, aleshores el taixlikh es fa el segon dia de Roix ha-Xanà. L'origen del costum i el seu nom es deriven d'un passatge bíblic del llibre de Miquees:
| « | Quin déu es pot comparar amb tu, tu que perdones les culpes i passes per alt les infidelitats de la resta del teu poble, de la teva heretat? No mantens per sempre l'enuig: tu et complaus a estimar. De nou et compadiràs de nosaltres: trepitjaràs les nostres culpes i llançaràs al fons del mar tots els nostres pecats. Seràs fidel amb els de Jacob i misericordiós amb els d'Abraham, tal com vas jurar als nostres pares des dels temps antics. | » |
| — Miquees 7,18-20, Bíblia Catalana Interconfessional |||

## Referències

* ↑ www.chabad.org

## Enllaços externs

* www.es.jabad.com Arxivat 2013-08-19 a Wayback Machine. (castellà)
# Stellifer lanceolatus

Stellifer lanceolatus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit per l'ictoleg estatunidenc John Edwards Holbrook el 1855.

## Morfologia

* Els adults poden assolir fins a 20 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment petits crustacis.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical (38°N-26°N) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Virgínia fins a Texas, llevat del sud de Florida.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Holbrook, John Edwards. Ichthyology of South Carolina (en anglès). Charleston, S.C.: John Russell, 1855.
* 1 2 3 4 5 Luna, Susan M.; Valdestamon, Roxanne Rei. «Stellifer lanceolatus (Holbrook, 1855) American stardrum» (en anglès). FishBase.
* ↑ Robins, C. Richard. A field guide to Atlantic Coast fishes of North America. Boston: Houghton Mifflin, 1986. ISBN 0-395-31852-1.
# Taurisc de Cízic

Taurisc de Cízic (en llatí Tauriscus, en grec antic Ταυρίσκος) fou un artista grec nascut a Cízic.
Treballava la plata i els metalls nobles i Plini el Vell l'anomena caelator (cisellador) i diu que era diferent persona de l'escultor Taurisc de Tral·les. També diu que va florir poc després que Estratònic, cap al 230 aC.

## Referències

* ↑ 2.Tauriscus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 984
# Tazzarine

Tazzarine (en àrab تازارين, Tāzārīn; en amazic ⵜⴰⵣⴰⵔⵉⵏ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.169 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tennis als Jocs Mediterranis de 2018

La competició de tennis dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 26 i el 30 de juny al Club Tennis Tarragona. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Nàpols 1963 a Itàlia.
La competició es va centrar en quatre categories, dues masculines (individual i dobles) i dues femenines (individual i dobles).

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Homes ||||
| Individual | Lamine Ouahab | Lucas Catarina | Jacopo Berrettini |
| Dobles | França Alexandre Muller Corentin Denolly | Tunísia Anis Ghorbel Mohamed Aziz Dougaz | Turquia İlhan Sarp Agabigun Anıl Yüksel |
| Dones ||||
| Individual | Başak Eraydın | Fiona Ferro | Veronika Erjavec |
| Dobles | Turquia Başak Eraydın İpek Öz | Bòsnia i Hercegovina Nefisa Berberovic Dea Herdzelas | Espanya Marina Bassols Eva Guerrero |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Turquia | 2 | - | 1 | 3 |
| 2 | França | 1 | 1 | - | 2 |
| 3 | Marroc | 1 | - | - | 1 |
| 4 | Bòsnia i Hercegovina | - | 1 | - | 1 |
| 4 | Mònaco | - | 1 | - | 1 |
| 4 | Tunísia | - | 1 | - | 1 |
| 7 | Espanya | - | - | 1 | 1 |
| 7 | Itàlia | - | - | 1 | 1 |
| 7 | Eslovènia | - | - | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* ↑ «Tennis - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-24. [Consulta: 23 maig 2018].