OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lila Thomàs Andreu

Lila Thomàs Andreu (Palma, 20 de febrer de 1951) és una professora i política mallorquina, reconeguda pel seu activisme feminista i antifranquista.
Va néixer en el si d'una família nombrosa, de dretes. El seu pare era magistrat. A casa eren set germanes i quatre germans i la família va decidir que només podien estudiar els nois, mentre que les noies havien de treballar. En un ambient molt tancat políticament i molt religiós Thomas va acabar decidint que seguiria estudiant per les nits i que s'afiliaria al Partit Comunista.
Així, Thomas ha estat, des de jove, militant comunista. Va ser Secretària General de la Federació d’Ensenyament de Comissions Obreres de l'any 1992 al 1995 i diputada d'Esquerra Unida al Parlament de les Illes Balears, de l'any 1995 al 1999. A partir del 1999 va passar a l'Ajuntament de Palma, com a representant d'Esquerra Unida-Els Verds, fins al 2003. Després d'aquest període va tornar a la seva feina de professora a l'ensenyament públic. A més, va ocupar el càrrec de Directora de l'Institut Balear de la Dona des del 2007, fins a acabar la legislatura, el 2011, just en el moment de jubilar-se com a professora, als 60 anys.

## Referències

* 1 2 Moneo, Myriam B. «Dos testigos de la represión en la UIB: Magdalena y Lila cuentan la Historia» (en castellà), 16-03-2019. [Consulta: 14 maig 2021].
* 1 2 3 «LILA THOMÀS I ANDREU « L'Altra Mirada» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2021].

## Enllaços externs

* Torres, Eivissa | Marta. «Lila Thomàs, directora del Institut Balear de la Dona: «La violencia machista no es un problema de las páginas de sucesos, sino social»» (en castellà), 05-10-2008. [Consulta: 14 maig 2021].
# Lisbeth Werner

Lisbeth Werner és el pseudònim de dos escriptors danesos, Carlo Andersen (1904-1970) i Knud Meister (1931-1989) que van escriure nombrosos llibres juvenils, com la sèrie d'aventures de l'adolescent PUCK (1952), i la sèrie JAN.
Knud Meiste va ser un periodista danès i autor de novel·les per a joves.Sota el pseudònim de Thomas Ketchup, va publicar la seva primera novel·la policial el 1941; n'escriurà set més abans de dedicar-se a escriure sèries per a joves en col·laboració amb Carlo Andersen. Així, l'any 1942 va aparèixer el primer volum de la sèrie per a nois adolescents, Yann (Jan en versió original). Un gran èxit a Dinamarca, es van escriure 81 novel·les entre 1942 i 19645. Sota el pseudònim A. B. Caroll, és autor d'una altra sèrie per a noies: Tina (Teena en versió original), publicada a Dinamarca del 1956 al 1960.
Carlo Andersen, va ser un escriptor danès. Va començar la seva carrera literària l'any 1938 amb la publicació d'una novel·la policial, Kriegstestamentant (literalment: Testament de guerra), que va guanyar un premi en un concurs de novel·la policial escandinava. Va ser el 1942 quan va començar la seva llarga col·laboració amb Knud Meister, que va durar fins a la mort d'aquest el 1970. Carlo Andersen va continuar escrivint diversos volums addicionals a la sèrie Yann pel seu compte.
L'editorial Toray va publicar 29 títols de la sèrie PUCK els anys setanta i vuitanta, amb edicions en català i castellà. Posteriorment l'editorial Molino del grup RBA ha editat alguns títols de PUCK.

## Referències

* ↑ «Werner, Lisbeth» (en castellà). [Consulta: agost 2015].
* ↑ Algunes traduccions són fetes per Albert Vilanova
* ↑ «Puck series» (en castellà). [Consulta: agost 2015].
* ↑ «Editorial Molino» (en castellà). [Consulta: agost 2015].
# Live in Gdańsk

Live in Gdańsk és un àlbum en directe de David Gilmour. Forma part del seu projecte On an Island que inclou un àlbum, gira, DVD, i un àlbum en directe. Va ser editar el 22 de setembre de 2008. Una David Gilmour Signature Series Fender Stratocaster va sortir al mercat el mateix dia.

## Enregistrament

Es tracta d'un enregistrament de l'últim concert de la seva gira On an Island de 2006, on va tocar davant una audiència de 50.000 a les Drassanes de Gdańsk per a celebrar el fundació de la Solidaritat sindical. L'espectacle va comptar amb la cançó "A Great Day for Freedom", que apareix en l'àlbum d'estudi de Pink Floyd The Division Bell (1994) i va ser l'únic espectacle de la gira en incloure-la. Va ser l'últim concert realitzat per Gilmour durant els seus shows semi-acústics en 2002.
És també el final de les gravacions relacionades amb Pink Floyd que va fer Richard Wright, que va morir el 15 de setembre de 2008, una setmana abans del llançament oficial de l'àlbum. Gilmour i la seva banda van ser recolzats per l'Orquestra Filharmònica Bàltica, dirigida per Zbigniew Preisner amb Leszek Mozdzer al piano.

## Posició a les llistes

L'àlbum va debutar aconseguint la desena posició a la llist d'àlbums britànica i la 26a posició en la llista americana Billboard d'àlbums.

## Referències

* ↑ Jurek, Thom. Live in Gdansk Review a Allmusic. Consulta el 20-09-2002.
* ↑ BBC review
* ↑ «ChartAttack review». Arxivat de l'original el 2009-01-10. [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ «Rock review: David Gilmour, live in Gdansk» (en anglès). The Guardian, 12-10-2008 [Consulta: 20 setembre 2022].
* ↑ «IGN review». Arxivat de l'original el 2009-08-08. [Consulta: 29 maig 2015].
* ↑ Clerk, Carol. David Gilmour - Live in Gdansk. Classic Rock, 2008–09.
* ↑ «David Gilmour | Artist». Official Charts. [Consulta: 12 juliol 2012].

## Enllaços externs

* «Live In Gdańsk at davidgilmour.com». Arxivat de l'original el 21-02-2009.
# Les Clotes (Conques)

Les Clotes és un paratge del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme de Conques. El lloc és al sud de Figuerola d'Orcau i a ponent de Conques, al costat nord-oest mateix del Castell de Castelltallat (Isona i Conca Dellà). La carretera C-1412b travessa pel bell mig aquest paratge, que queda, però, majoritàriament al sud-oest de la carretera. És a l'esquerra de la Segla de les Bassades.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Clots

Les Clots és una partida del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primigeni, al Pallars Jussà.
Estan situats al nord-oest del poble d'Astell, en els vessants sud-orientals del Tossal de les Comes de Guiró, i formen una petita vall subsidiària del barranc de les Forques més amunt del Salt de l'Aigua.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llengües Delta Cross

Les llengües Delta Cross són les llengües que formen part d'una subfamília lingüística de les llengües del riu Cross, que al seu torn són llengües Benué-Congo.
L'ethnologue ha xifrat un total de 59 llengües que pertanyen a aquesta sub-família lingüística. Aquestes pertanyen a quatre grups lingüístics: les llengües Central Delta (9 llengües), les llengües del baix Cross (23 llengües), les llengües de l'alt Cross (22 llengües) i les llengües ogoni (5 llengües). Totes aquestes llengües es parlen a Nigèria, sobretot al sud i al sud-est del país.

## Referències

* 1 2 Llengües Delta Cross a l'ethnologue
* ↑ llengües del riu Cross a l'ethnologue
# Llengües Mzab-Wargla

Les llengües Mzab–Wargla o dialectes dels oasis del Sàhara septentrional són un continu dialectal de les llengües zenetes (amazic septentrional). Són parlades en oasis escampats entre Algèria i Marroc.

## Subclassificació
### Kossmann (2013)

Marteen Kossmann (2013) aplega sis dialectes "oasis del Sàhara septentrional":
* Sud oranès i Figuig
* Gurara
* Tuwat-Tidikelt
* Mzab
* Wargla
* Wad Righ (Tugurt)

### Ethnologue (2009)

AEthnologue XVI (2009), les llengües "Mzab–Wargla" apareixen:
* Tagargrent (Wargli)
* Temacine Tamazight (Tugurt)
* Taznatit ("Zenati": Gurara, Tuwat i Sud oranès)
* Tumzabt (Mozabit)
A diferència de Kossmann, Ethnologue considera el dialecte amazic parlat a Tidikelt com una branca separada del grup zenete, distint del tuwat.

### Blench & Dendo (2006)

Roger Blench i Mallam Dendo (2006) recullen vuit varietats:
* Gurara
* Mozabit
* Wargla
* Tugurt
* Seghrušen
* Figuig
* Senhaja
* Iznacen

## Referències

* ↑ M. Kossmann, The Arabic Influence on Northern Berber, pp.23-24 (Brill, 2013)
* ↑ AA list, Blench & Dendo, ms, 2006

## Bibliografia

Basset, René. Étude sur les dialectes berbères de la Zenatia du Mzab, de l'Ouargla et de l'Oued Righ. Ernest Leroux, 1892.
# Licimni de Sicília

Licimni (Licymnius, Λικύμνιος) fou un antic retòric de Sicília, deixeble de Gòrgies de Leontins i mestre de Polus d'Agrigent, que fou la referència per un llibre de retòrica de nom τεχνή. Va viure al segle v aC. L'esmenten Plató, Aristòtil i Dionís d'Halicarnàs; aquest darrer diu que tenia un estil elegant, però una mica afectat.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Llista d'autors valencians de l'edat moderna en llatí

Aquesta és una llista d'autors valencians que escriviren tota o part de la seva obra en llatí a l'edat moderna

## A

* Joan Baptista Anyés

## B

* Joan Bardaxí
* Pere Antoni Beuter
* Vicenç Blai Garcia

## C

* Jeroni Campos
* Llorenç Coçar
* Lluís Collado

## D

* Francesc Dassió

## F

* Jaume Joan Falcó
* Frederic Furió i Ceriol

## G

* Joan Àngel Gonzàlez

## L

* Miquel Jeroni Ledesma
* Francesc Lloscos

## M

* Pere Agustí Morlà

## N

* Pere Joan Nunyes

## O

* Pere Joan Oliver

## S

* Joan Salaia
* Andreu Sempere

## T

* Gaspar Torrella

## X

* Pere Ximeno

## Referències

* Vilallonga, Mariàngela Studia Humanitatis. Biblioteca Digital. Universitat de Girona [Girona] [Consulta: 31 desembre 2015].
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.
# Directori de Tecnologia i Logística

El Directori de Tecnologia i Logística (en hebreu: (אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל) (també és anomenat: Atal) es un Directori que pertany a la Caserna General de les FDI, es responsable de les tasques logístiques, i en particular la construcció de les bases militars, el manteniment de les estructures durant el temps de pau i en temps de guerres i d'emergències, fer-se càrrec de l'alimentació dels soldats, així com del manteniment i el subministrament de combustible a la flota de vehicles militars de les FDI. Durant una emergència el Directori es també responsable del desplegament de la major part de les tropes de reserva que no son unitats de combat. A l'any 2012, el directori estava dirigit pel General Aharon Haliva. La unitat va ser creada en el mes de febrer de 1948.

## Comandants

| Nom | Data |
| Yosef Avidar | juliol 1947 – juliol 1949 |
| Monty Verd | juliol 1949 – març 1950 |
| Efraim Ben Artzi | març 1950 – març 1952 |
| Zvi Ayalon | març 1952 – març 1954 |
| Meir Ilan | març 1954 – març 1960 |
| Moshe Goren | març 1960 – març 1964 |
| Mati Peled | març 1964 – març 1968 |
| Amos Horev | març 1968 – març 1972 |
| Nehemiah Cain | març 1972 – octubre 1974 |
| Aryeh Levi | octubre 1974 – octubre 1978 |
| Yohanan Gur | octubre 1978 – octubre 1983 |
| Haim Erez | octubre 1983 – octubre 1986 |
| Menahem Einan | octubre 1986 – gener 1989 |
| Ilan Biran | gener 1989 – abril 1992 |
| Shalom Hagai | abril 1992 – abril 1995 |
| Ami Sagis | abril 1995 – abril 1998 |
| Aharon Ze'evi-Farkash | abril 1998 – abril 2001 |
| Udi Adam | abril 2001 – abril 2005 |
| Avi Mizrahi | abril 2005 – desembre 2007 |
| Dan Biton | desembre 2007 – març 2012 |
| Kobi Barak | març 2012 – juliol 2016 |
| Aharon Haliva | juliol 2016 – maig 2018 |
| Yitzhak Turgeman | maig 2018 – novembre 2021 |
| Michel Yanko | novembre 2021 – |

## Enllaços externs

* www.atal.idf.il/ Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine. (hebreu)
# Papatrigo

Papatrigo és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 374 | 343 | 336 | 299 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Can Rusques

Can Rusques és una casa a Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local. Casa entre parets mitgeres, amb carener paral·lel a la façana i coberta a dues vessants de teula àrab. Consta de planta baixa i pis. La façana està arrebossada i pintada. El portal d'accés a la botiga, de grans dimensions, és d'arc rebaixat de teula plana, amb sòcol de pedra. Al primer pis trobem dues finestres, ambdues adovellades amb pedra picada, llinda plana i ampit motllurat. Sembla que la que està situada a l'esquerra de la façana és original i la de la dreta és una restitució integrada estèticament amb l'entorn.

## Referències

* ↑ «Can Rusques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Canthidermis

Canthidermis és un gènere de peixos teleostis de la família dels balístids.

## Particularitats

Es troben a les zones tropicals, fins a les subtropicals dels oceans del món. No es troben al Mar Mediterrani. Contràriament a la majoria dels balístids, els peixos d'aquest gènere són exclusivament pelàgics.
Es troben lluny de les terres fermes al voltant de matèries flotants, com arbres, fustes, plàstics, cordes i peces de deixalles grans. Viuen del micro-hàbitat d'algues i crustacis fixats als detritus errants a prop de la superfície. Llurs hàbits de vida i reproducció no han estat prou investigats. Aquests peixos oceànics són relativament rars i no es veuen gaire llevat que els detritus flotants al voltant dels quals viuen vagin a parar a alguna zona costanera.

## Taxonomia

N'hi han tres espècies reconegudes:
* Canthidermis macrolepis
* Canthidermis maculata
* Canthidermis sufflamen

## Referències

* ↑ Spotted Oceanic Triggerfish - Canthidermis maculata
* ↑ «ITIS». Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 23 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Fishbase (anglès)
* Flotsam Ichthyofauna in the Tropical Waters of the West Pacific Ocean
# Cargolet de Nava

El cargolet de Nava (Hylorchilus navai) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc pluvial del sud de Mèxic, al sud-est de Veracruz i l'adjacent Chiapas.

## Referències

* ↑ «Cargolet de Nava». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Cargolet de Mérida

El cargolet de Mérida (Cistothorus meridae) és una espècie d'ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes dels Andes als Estats de Trujillo i Mérida, al nord-oest de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Cargolet de Mérida». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Cantó de Poitiers-1

El cantó de Poitiers-1 és un cantó francès del departament de la Viena, situat al districte de Poitiers. Compta amb 1 municipi i part del de Poitiers.

## Municipis

* Migné-Auxances
* Poitiers (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1970 | Jacques Masteau | Radical independent |
| 1970-1973 | Pierre Vertadier | UDR |
| 1973-1976 | Pierre Saumon | RI |
| 1976- | Maurice Monange | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Polhon

El cantó de Polhon és un cantó francès del departament de les Landes, situat al districte de Dacs. Té 10 municipis i el cap és Polhon.

## Municipis

* Canhòta
* Estivaus
* Gars
* Havars
* L'Abatut
* Mimbasta
* Misson
* Moscardés
* Ossadjas
* Polhon
* Tilh

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-2001 | Franck Marcade | PCF |
| 2001- | Yves Lahoun | PCF |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 9.196 | 9.564 | 8.952 | 9.038 | 9.090 | 9.508 | 10.348 |
# Cargolet becfí

El cargolet becfí (Hylorchilus sumichrasti) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc pluvial del sud de Mèxic, al centre de Veracruz i extrem nord-est d'Oaxaca.

## Referències

* ↑ «Cargolet becfí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Cantó de Neuilly-sur-Marne

El cantó de Neuilly-sur-Marne és un antic cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, que estava situat al districte de Le Raincy. Comptava amb el municipi de Neuilly-sur-Marne.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Gagny.

## Municipis

* Neuilly-sur-Marne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1982 | Jacques Mahéas | PS |
| 1982-2008 | Anne-Marie Mahéas | PS |
| 2008- | Michèle Bailly | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 15.082 | 22.543 | 30.168 | 31.195 | 31.461 | 33.352 | 33.498 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Neuilly-sur-Seine

El cantó de Levallois-Perret és un cantó francès del departament dels Alts del Sena, situat al districte de Nanterre. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Neuilly-sur-Seine

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-256 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département des Hauts-de-Seine
# Der letzte schöne Tag

Der letzte schöne Tag (en alemany El darrer dia bonic) és un telefilm alemany realitzat el 2011. La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Hof de 2011 i es va emetre a Das Erste el 18 de gener del 2012.

## Sinopsi

L'anestesista Sibylle Langhoff viu una vida aparentment feliç amb el seu marit Lars i els seus dos fills Maike de 14 anys i Piet de 7 anys, però això és enganyós. La jove té depressió, ja no té ganes de viure.
En un dia assolellat deixa els seus fills amb uns amics i se'n va. L'endemà al matí el seu marit Lars, arquitecte paisatgístic, rep un missatge de retard de Sibylle i la troba morta en una clariana al bosc. Quan ho els explica als nens, al principi se senten profundament commocionats. Maike s'assabenta que la seva mare s'ha suïcidat, se'n retreu, però també comença a qüestionar-se l'amor que la mare tenia per ella. Busca un motiu i pensa que el seu pare tenia una relació amb la seva veïna Petra. Per la seva banda, a Piet se li diu que la seva mare només estava malalta, però sent rumors de suïcidi a l'escola i comença a imaginar-se la presència de la seva mare. Mentrestant, Lars i la seva germana Ruth preparen el funeral i reprimeixen la tristor.
Al funeral de Sibylle es desfermen els sentiments mentre Ruth llegeix un poema. Al mateix temps, Piet, s'amaga sota la taula dels seus avis, s'assabenta que la seva mare s'ha suïcidat. Quan després s'enfronta al seu pare i la seva germana i li pregunta la raó, tots dos pensen que realment no ho sabia.
Finalment, els tres tornen a la normalitat; Piet ja no posa quatre plats a la taula del menjador, sinó només tres.

## Repartiment

* Wotan Wilke Möhring ... Lars Langhoff
* Matilda Merkel ... Maike Langhoff
* Nick Julius Schuck ... Piet Langhoff
* Julia Koschitz ... Sybille Langhoff
* Lavinia Wilson ... Ruth
* Heide Simon ... mare de Sybille
* Natascha Paulick ... Petra
* Martin Armknecht ... Georg
* Gisela Keiner ... Mare de Lars
* Rainer Luxem ... Pare de Lars

## Producció

Amb el guió, l'autora Dorothee Schön va processar les seves pròpies experiències personals. La seva mare i la seva germana es van suïcidar en pocs anys. La pel·lícula va ser un encàrrec de Hager Moss Film per la WDR. Quan es va emetre per primera vegada a la sèrie Filmmittwoch im Ersten, la pel·lícula va arribar a 5,7 milions d'espectadors, cosa que corresponia a una quota de pantalla del 17,1 per cent.

## Premis

* Prix Italia 2012 al millor drama de televisió.
* Premis Ondas 2012 al millor programa de televisió.
* Deutscher Hörfilmpreis 2013

## Referències

* ↑ Klaudia Wick: Poröse Empfindungen. Arxivat 2012-03-02 a Wayback Machine. In: Berliner Zeitung, 18. Januar 2012.
* ↑ TV-Quoten: ARD überzeugt mit "Der letzte schöne Tag", digitalfernsehen.de vom 19. Januar 2012
* ↑ Auszeichnung für eine WDR-Produktion in der Kategorie Best TV Drama al web de la WRD
* ↑ «Pàgina web oficial dels Premis Ondas». Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Deutscher Hörfilmpreis geht an "Der letzte schöne Tag" und Ziemlich beste Freunde" Arxivat 2020-02-16 a Wayback Machine., digitale-chancen.de, 10 d'abril de 2013
# Moda (Kadıköy)

Moda és un barri cosmopolita en la part asiàtica de la ciutat d'Istanbul en el districte comercial Kadıköy, i situat a la península amb el mateix nom (Moda Burnu).
Els barris de Turquia no tenen estatus legal, per tant, Moda està dividida en diverses mahalles de Kadıköy.
La Casa-Museu de Barış Manço, famós cantautor turc es troba en Moda. A part el barri té una mesquita (Moda Camii) i dues esglésies. Una de les esglésies (Fransız Katolik Kilisesi – Notre-Dame de L'Assomption) és catolica i l'altra (All Saints Moda Kilisesi) protestant.
La "Fundació d'Història" a Istanbul ha fet Una investigació sobre el barri de Moda el 2003, dins del seu projecte anomenat "Veus de la Mediterrània".
Amb l'ajuda de l'Ajuntament de Kadıköy, s'ha fundat un Cercle de Voluntaris de Moda al novembre de 1999, amb el de cap de preservar el llegat històric del barri. També exist un "Moda Platformu", una organització civil.

## Vegeu també

* Göztepe

## Referències

* ↑ http://www.degisti.com/index.php/archives/10231 Arxivat 2016-06-27 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.modaplatformu.com/moda-semti.htm Arxivat 2014-09-07 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.academia.edu/6055253/T%C3%9CRK_TAR%C4%B0H_VAKFI_AKDEN%C4%B0Z_SESLER%C4%B0_PROJES%C4%B0_-_MODA_SEMT%C4%B0_ARKA_PLAN_%C3%87ALI%C5%9EMASI_Ekim_2003
* ↑ http://www.kadikoybelediyesigonulluleri.com/altsayfa.aspx?ID=1921
* ↑ http://www.modaplatformu.com/hakkimizda.htm Arxivat 2013-01-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Moda
# Guiliovo

Guiliovo (en rus: Гилёво) és un poble del krai de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 935 habitants. Pertany al districte de Lóktevski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Disgèusia

La disgèusia, també coneguda com a paragèusia, és una distorsió del sentit del gust. La disgèusia també s'associa sovint amb l'agèusia, que és la completa falta de gust i la hipogèusia, que és una disminució de la sensibilitat del sabor. Una alteració del gust o de l'olfacte pot ser un procés secundari en diversos estats de malaltia, o pot ser el símptoma principal. Quan la distorsió en el sentit del gust és l'únic símptoma, el diagnòstic sol ser complicat, ja que el sentit del gust està unit a altres sistemes sensorials. Les causes més freqüents de disgèusia inclouen la quimioteràpia, el tractament de l'asma amb albuterol i la deficiència de zinc. Diferents fàrmacs també podrien ser responsables d'alterar el sabor i produir la disgèusia. A causa de la varietat de causes de disgèusia, hi ha molts tractaments possibles que són eficaces per alleujar o acabar els símptomes de la disgèusia. Aquests inclouen saliva artificial, pilocarpina, suplements de zinc, canvis en la teràpia farmacològica i l'àcid alfa lipoic.

## Referències

* ↑ Samuel K. Feske and Martin A. Samuels, Office Practice of Neurology 2nd ed. (Philadelphia: Elsevier Science, 2003) 114.
# Mont Hasan

El Mont Hasan (en turc, Hasan Daği) és un volcà inactiu que es troba entre les províncies de Niğde i Aksaray, a Turquia. Amb una alçada de 3.253 m, és la segona muntanya més alta de l'Anatòlia central. Al voltant de l'any 7500 aC, es va formar una caldera d'entre 4 i 5 quilòmetres prop de l'actual cim, erupció gravada en pintures neolítiques de la zona.
Els habitants de l'antic assentament de Çatalhöyük recollien obsidiana dels voltants del mont Hasan, que després venien a altres assentaments a canvi d'articles de luxe. S'han trobat miralls i escates d'obsidiana a la zona. La importància del mont Hasan Dağ per a la gent de Çatalhöyük es demostra en un mural en el qual es representa el mont elevant-se sobre les cases de l'assentament.
Es necessiten al voltant de sis hores a peu per a pujar al cim de la muntanya, ja que no s'hi pot accedir amb cotxe. Des del cim es pot contemplar l'altiplà d'Anatòlia central, inclosa la Capadòcia.

## Referències

* Informació sobre el Mont Hasan en anglès.