OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Goodwell

Goodwell és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.192 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goodwell tenia 1.192 habitants, 407 habitatges, i 221 famílies. La densitat de població era de 386,8 habitants per km².
Dels 407 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,8% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 45,7% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,5% tenia menys de 18 anys, un 46,1% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 11,7% de 45 a 60 i un 3,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.583 $ i la renda mediana per família de 42.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.000 $ mentre que les dones 20.750 $. La renda per capita de la població era de 12.531 $. Entorn del 18,1% de les famílies i el 26,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goodwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goodwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Estadi Comunal d'Andorra la Vella

L'Estadi Comunal d'Andorra la Vella és un camp de futbol situat a Andorra la Vella, la capital del Principat d'Andorra.
L'estadi té una capacitat de 1.249 espectadors i, junt amb l'Estadi Comunal d'Aixovall, és l'escenari de tots els partits de la Lliga andorrana de futbol de Primera i Segona divisió, la Copa Constitució i la Supercopa andorrana de futbol. Disposa d'una pista d'atletisme.

## Referències

* ↑ «First Division Clubs in Europe» (en anglès) p. 7. UEFA.
# Matthias Jakob Schleiden

Matthias Jakob Schleiden (Hamburg, 5 d'abril de 1804- Frankfurt del Main, 23 de juny de 1881), va ser un cèlebre botànic alemany. És un dels autors de la teoria cel·lular. Schleiden va ser un dels primers científics alemanys a adherir-se a les tesis evolucionistes de Charles Darwin (1809-1882).
Un any després que Schleiden publiqués la seva teoria cel·lular de les plantes, el seu amic Theodor Schwann ho feu extensiu als animals, unificant-se així la botànica i la zoologia sota una mateixa teoria general.
Va realitzar els seus estudis a Heidelberg entre 1824 i 1827, i començà a practicar dret a Hamburg, però aviat es dedicà al que realment l'apassionava: la botànica. Ensenyà botànica a Jena, Tartu (Estònia), Dresden, Wiesbaden, Frankfurt del Main.
Al seu llibre Beiträge zur Phytogenesis (Contribucions a la fitogènesi, 1838), examina les diferents parts que constitueixen una planta i determina que estan compostes per cèl·lules. Destaca la importància del nucli de la cèl·lula, descobert pel botànic escocès Robert Brown (1773-1858), i el seu paper en la divisió cel·lular. Contràriament als altres botànics de l'època, que s'interessaven principalment per la descripció d'espècies noves i en respondre preguntes de taxonomia, Schleiden utilitza principalment el microscopi per estudiar els vegetals. És ell que animà Carl Zeiss (1816-1888) a produir microscopis d'una manera industrial.

## Obra

Entre les seves publicacions destaquen:
* Beiträge zur Phytogeesis (1838).
* Grundzüge der wissenschaftlichen Botanik (2 volums, 1842-1843).
* Grundzüge der wissenschaftlichen Botanik (1861).
* Die Bedeutung der Juden für den Erhaltung und Weiderbelebung der Wissenschaften (1877).

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Asimov, Isaac. «Schleiden, Matthias Jakob». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 298. ISBN 8429270043.

## Bibliografia

* Olaf Breidbach, Uwe Hoßfeld, Ilse Jahn, Andrea Schmidt (Hrsg.): Matthias Jacob Schleiden (1804 - 1881). Schriften und Vorlesungen zur Anthropologie. Franz Steiner Verlag, Stuttgart 2004, ISBN 3-515-08542-4

## Enllaços externs

* Breu biografia i bibliografia a Virtual Laboratory of the Max Planck Institute for the History of Science. (anglès)
# Gregori Royo Bello

Gregori Royo Bello (Montalbán, 1963) és un escriptor i professor de secundària aragonés que residix al municipi valencià d'Oliva.
Ensenya a l’institut de secundària IES Vall de la Safor de Vilallonga i està especialitzat en les assignatures de grec clàssic i llatí. Va engegar la seua carrera publicant novel·la negra. També va traduir L'Odissea d'Homer al valencià a través de l'editorial Riublanc el 2017. Ha col·laborat als diaris La Opinión de Murcia i Levante-EMV, en el qual tenia una columna setmanal de crítica de cinema i teatre.
El 2019, va ser el vencedor del XXIII Certamen de Poesia Marc Granell de la Vila d'Almussafes amb el recull de poemes Quadern de la Vall, publicat per Edicions 96. El 2020, va obtenir el Premi Vila-real per la novel·la Greal de Sang. El 2022, va guanyar el Premi Literari Teodor Llorente de la Pobla de Vallbona amb el poemari Visat al cor de la bèstia, posteriorment editat per l'Editorial Vincle. També va rebre el XVI Premi de Teatre de la Carrova d'Amposta per l’obra dramàtica Última nit al Beagle.

## Referències

* 1 2 3 4 «Gregori Royo Bello». Alrevés Editorial. Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2022. [Consulta: 6 març 2023].
* 1 2 «Juli Martínez i Gregori Royo guanyen els premis Teodor Llorente 2022». Diari La Veu, 14-07-2022. [Consulta: 23 febrer 2023].
# Antoni Ribera

Antoni Ribera és el nom dels següents personatges:
* Antoni de Ribera (País Valencià ?), músic i compositor a cavall dels segles XV i XVI
* Antoni Ribera i Jordà (Barcelona 1920 - La Garriga, Vallès Oriental 2001), escriptor català
* Antoni Ribera i Maneja (Barcelona 1879 - Madrid 1956), músic i director d'orquestra català
# José Francisco Sigüenza Soto

José Francisco Sigüenza Soto (Elx, 16 d'abril de 1966) és un exfutbolista socorrista valencià, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria esportiva

Després de passar pel Kelme i el filial de l'Elx CF, puja al primer equip il·licità, però no troba lloc i marxa a l'Alcoià. Posteriorment milita al Plasencia i al Reial Múrcia.
L'estiu de 1990 fitxa per l'Orihuela Deportiva, que en aquella època milita a Segona Divisió. Eixa any els del Baix Segura perden la categoria, però el davanter marca sis gols en 32 partits. A l'any següent debuta a primera divisió amb l'Albacete Balompié, però tot just apareix en tres ocasions.
Entre 1992 i 1996 serà titular en diversos equips de la categoria d'argent, com la UE Lleida, el CD Toledo i l'Hèrcules CF, tot aconseguint l'ascens amb catalans i valencians, sense que l'il·licità retornara a jugar en primera divisió.
Des de 1996, la seua carrera prossegueix per conjunts de Segona B i Tercera: Reial Múrcia, Novelda CF, Oriola CF o Horadada.

### Clubs

* 85/86 Kelme Juv.
* 86/87 Il·licità
* 86/87 Elx CF
* 87/88 Elx CF
* 87/88 CE Alcoià
* 88/89 UP Plasencia
* 89/90 Reial Múrcia
* 90/91 Orihuela Deportiva
* 91/92 Albacete Balompié
* 92/93 UE Lleida
* 93/94 CD Toledo
* 94/95 Hèrcules CF
* 95/96 Hèrcules CF
* 96/97 Reial Múrcia
* 97/98 Reial Múrcia
* 98/99 Novelda CF
* 99/00 Oriola CF
* 00/01 Horadada

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Injecció articular

En medicina, una injecció articular (habitualment injecció intraarticular) és un procediment que s'utilitza en el tractament de trastorns inflamatoris de les articulacions, com ara l'artritis reumatoide, l'artritis psoriàsica, la gota, i l'artrosi (quan és força dolorosa). S'injecta una agulla hipodèrmica l'articulació afectada on:
* Amb una infiltració articular (habitualment infiltració intraarticular) s'administra una dosi d'un antiinflamatori, més habitualment un glucocorticoide. Ocasionalment, s'utilitza, intraarticularment, l'àcid hialurònic, a causa de la seva alta viscositat, de vegades s'utilitza per substituir el líquid de la bossa sinovial. S'utilitza periarticularment per la bursitis, tendinitis i la síndrome del túnel carpià.
* Amb una artrocentesi s'extreu el líquid amb finalitat diagnòstica (anàlisi del líquid sinovial) o com tractament (evacuació d'un embassament sinovial o d'una hemartrosi).

## Referències

* 1 2 «intraarticular injection - definition». TheFreeDictionary.com. Farlex, 2010. [Consulta: 9 juny 2010].
* 1 2 Wen, Dennis Y «Intra-articular Hyaluronic Acid Injections for Knee Osteoarthritis». American Family Physician. American Academy of Family Physicians, vol. 62, 3, 01-08-2000, pàg. 565–70, 572. PMID: 10950213. Arxivat 24 de juny 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-06-24. [Consulta: 11 maig 2023].
* ↑ «Carpal Tunnel Review». JohnDRhoads, 25-07-2013. Arxivat de l'original el 30 July 2013. [Consulta: 25 juliol 2013].
# Batalla de Chauché

Batalla de Chauché, va tenir lloc durant la guerra de Vendée. El 2 de febrer de 1794 a Chauché, els vendeans van rebutjar l'atac d'una columna republicana infernal.

## Batalla

Un supervivent del Gir de galerna, Charles Sapinaud de La Rairie va tornar a la Vendée i va aconseguir reconstituir l'exèrcit del centre, reunint 1.800 homes. Informat d'aquesta concentració, Charette, que fa alguns dies que s'amaga a Touvois amb uns quants partidaris, reuneix 800 homes i va a trobar-se amb Sapinaud per establir una cruïlla amb les seves tropes.
La divisió del general Grignon va ocupar Saint-Fulgent i Les Essarts, llavors Grignon va desvincular 500 homes de la seva columna i el mateix nombre d’homes de la columna esquerra es va llançar a atacar els vendesos reportats a Chauché.

## Referències

* ↑ Émile Gabory. Les Guerres de Vendée (en francès). Robert Laffont, 1912-1931, p. 391-392.
* ↑ Jean Julien Michel Savary. Guerres des Vendéens et des Chouans contre la République (en francès). vol. III, p. 134-135.
* ↑ Gras, Yves. La guerre de Vendée. 1793-1796 (en francès). París: Economica, 1994, p. 131 (Campagnes et stratégies). ISBN 978-2-7178-2600-5.
# Annales de Mathématiques pures et appliquées

Els Annales de Mathématiques pures et appliquées (coneguts més popularment com Annales de Gergonne) fou una revista de matemàtiques, fundada per Joseph Diaz Gergonne, que passa per ser la primera revista científica (en el sentit actual del terme) de matemàtiques.

## Bibliografia

* Gérini, Christian. Les "Annales de Gergonne" : apport scientifique et épistémologique dans l'histoire des mathématiques (en (francès)). Villeneuve d'Asq: Presses Universitaires du Septentrion, 2003. ISBN 9782284029304.
# Annales Xantenses

Els Annales Xantenses o Annals de Xanten són una sèrie d'annals escrits probablement a Lorsch durant el període 832 a 852 i a Colònia fins al 873.

## Autor

L'autor a Lorsch és probablement Gerward, un capellà reial, però el seu continuador és desconegut.

## Utilitat

Per aquell període (832–873) els Annales Xantenses suposen una font independent que complementa altres Reichsannalen.

## Bibliografia

* Annals de Xanten, 845-853: Text anglès a la web de la Universitat de Fordham.
* Annals de Xanten, 844 - 861: Text bilingüe llatí - francès, amb anotacions, a la web de Philippe Remacle (1944 - 2011).
# Arabia Terra

Arabia Terra és una vasta regió muntanyenca situada en l'hemisferi nord marcià. Es tracta d'una zona poblada de cràters i densament erosionada. La superfície denota una elevada edat, i Arabia Terra és considerada com un dels terrenys més vells del planeta. La zona cobreix una superfície delimitada per 4.500 km de llarg, centrada a les coordenades 25° N, 5° E, amb els seus extrems oriental i meridional ascendint 4 quilòmetres cap al nord-oest. Juntament amb els seus molts cràters, hi ha multitud de canons a través de l'Arabia Terra, molts dels quals desemboquen a les grans Terres baixes del nord del planeta, amb les quals Arabia Terra confina al nord.
Arabia Terra va ser batejada el 1979, seguint una clàssica designació basada en les característiques d'albedo. El nom deriva de la península aràbiga terrestre.
Una recerca realitzada el 1997 per astrofísics espanyols va definir millor la individualitat de la província. Es va constatar un cinturó equatorial amb un cràter d'edat distintivament més tardana que en la part septentrional de la província i de Noachis Terra al sud. Això es va interpretar com a "sistema back-arc incipient" provocat per la subducció de les terres baixes sota Arabia Terra durant l'Era Noeica.

## Referències

* ↑ "Arabia Terra". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Anguita, Francisco; Anguita, Jorge; Castilla, Gabriel; de La Casa, Miguel-Angel; Domínguez, José-María «Arabia Terra, Mars: Tectonic and Palaeoclimatic Evolution of a Remarkable Sector of Martian Lithosphere». Physics and Astronomy, 77, 1, 1997. Arxivat de l'original el 2019-07-13 [Consulta: 30 agost 2007]. Arxivat 2019-07-13 a Wayback Machine.
# Arabesc

Un arabesc és un motiu artístic ornamental molt desenvolupat en l'art islàmic que es fa servir normalment en els edificis. Sol estar format per sanefes que recorden motius vegetals (sobretot fulles i flors). Per les seves formes corbes, de vegades inclouen cites de l'Alcorà entre els dibuixos. El seu nom és degut al fet que recorda la cal·ligrafia àrab i aquest poble el va utilitzar molt en les seves construccions medievals. El seu origen, però, és anterior, ja que es poden trobar arabescs als temples assiris.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.32. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 7 novembre 2014].
Viccionari
# Arabi Escolàstic

Arabi Escolàstic, en llatí Arabius Scholasticus, en grec antic Ἀράβιος Σχολαστικὸς, fou un poeta grec, autor de set epigrames inclosos a l'Antologia grega.
Va viure probablement durant el govern de l'emperador Justinià I.

## Referències

* ↑ "Arabius Scholasticus." a: Degani, Enzo (Bolonya). Brill's New Pauly. Antiquity volumes edited by: Hubert Cancik and, Helmuth Schneider. Brill Online, 2015. Reference. 28 de març del 2015
# Anthonie van Diemen

Anthonie van Diemen (1593, Culemborg, Països Baixos - 19 d'abril de 1645, Batavia, Indonèsia), va ser un administrador colonial neerlandès que va contribuir a consolidar l'Imperi holandès a l'Àsia sud-oriental.
Quan tenia 23 anys va traslladar-se a Amsterdam a provar sort en el comerç, però va acabar fent fallida. Això el va motivar a ingressar a la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals i va prestar servei a Batavia (actual Jakarta) a partir de l'any 1619.
Com que la Companyia no acceptava persones amb problemes econòmics es va inscriure amb el nom Thonis Meeusz. L'any 1626 el Governador Jan Pieterszoon Coen, que sabia qui era en realitat, el va nomenar director general de comerç i membre del Consell d'Índies. L'any 1630 va assolir el rang d'Almirall.
Com a governador general de les colònies índies holandeses (1636-1645), va facilitar que els Països Baixos guanyessin el monopoli sobre el comerç d'espècies a les illes Moluques, que es conquerissin les àrees productores de canyella de Ceilan (Sri Lanka), que capturessin la principal fortalesa portuguesa de Malaca i que prenguessin Formosa (Taiwan) als espanyols. Pel 1645, van Diemen havia portat les Províncies Unides dels Països Baixos a ser el poder comercial i polític més important de les Índies.
Alhora, va encarregar-se de completar la construcció de Batava seguint la feina feta pel seu predecessor, Jan Pieterszoon Coen, així com de l'aprovació d'estatuts i codis legals per a la regió. També va donar el consentiment per a les expedicions d'Abel Janszoon Tasman i Frans Visscher (1642, 1644), en les quals es van descobrir els territoris de Nova Zelanda, Tonga, Fiji i la costa nord d'Austràlia. Tasmània va ser coneguda fins a l'any 1856 com Terra de Van Diemen, nom que li va posar Tasman en honor del seu mecenes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Anthony van Diemen | Dutch colonial administrator» (en anglès). [Consulta: 18 gener 2021].
* 1 2 3 Douglas, Peter «Anthony van Diemen: the man and his island». New Netherland Institute. Peter Douglas's Totidem Verbis. Arxivat de l'original el 2020-10-26 [Consulta: 18 gener 2021].
* ↑ «Anthony van Diemen, b. 1593». [Consulta: 18 gener 2021].
# Architeuthis dux

Architeuthis dux és una espècie de mol·lusc cefalòpode de l'ordre Oegopsida. Es tracta d'un calamar gegant, el més llarg del món amb uns 12 m. Viu a l'oceà profund de tot el món i ha estat observat viu en molt poques ocasions. Les primeres imatges de l'animal en el seu hàbitat natural van ser preses el 2004 per un equip japonès.
S'ha debatut sobre el nombre d'espècies diferents d'Architeuthis però recents investigacions genètiques suggereixen que només existeix una espècie, A. dux.

## Mida

Architeuthis dux pot arribar a una grandària enorme, oferint un exemple de gigantisme d'aigües profundes; estimacions recents situen la mida màxima al voltant dels 12-13 m per a les femelles i 10 m per als mascles, des de les aletes posteriors fins a la punta dels dos llargs tentacles (més llarg que el calamar colossal, amb uns 9-10 m estimats, però substancialment més lleugers). El mantell fa aproximadament 2 m de llargada (més a les femelles i menys als mascles), i la longitud del calamar excloent els seus tentacles (però inclosos el cap i els braços) rarament supera els 5 m. Les cites d'exemplars de 20 m o més no s'han documentat científicament.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Architeuthis dux Steenstrup, 1857» (en anglès). [Consulta: 7 abril 2021].
* 1 2 McClain, Craig R.; Balk, Meghan A.; Benfield, Mark C.; Branch, Trevor A.; Chen, Catherine «Sizing ocean giants: patterns of intraspecific size variation in marine megafauna». PeerJ, 3, 13-01-2015. DOI: 10.7717/peerj.715. ISSN: 2167-8359. PMC: 4304853. PMID: 25649000.
* ↑ Kubodera, Tsunemi; Mori, Kyoichi «First-ever observations of a live giant squid in the wild». Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 272, 1581, 22-12-2005, pàg. 2583–2586. DOI: 10.1098/rspb.2005.3158. ISSN: 0962-8452. PMC: 1559985. PMID: 16321779.
* ↑ Marshall, Michael. «World's giant squid are one big happy family» (en anglès americà). [Consulta: 8 abril 2021].
* 1 2 3 4 O'Shea, Steve; Bolstad, Kat. «Giant Squid and Colossal Squid Fact Sheet» (en anglès americà). [Consulta: 7 abril 2021].
* ↑ Tracey, D.M., O.F. Anderson & J.R. Naylor (2011). A guide to common deepsea invertebrates in New Zealand waters. Third edition. National Institute of Water and Atmospheric Research, Wellington. 317 pp.
* ↑ Yukhov, V.L. (2014). Гигантские кальмары рода Architeuthis в Южном океане / Giant calmaries Аrchiteuthis in the Southern ocean. [Gigantskiye kalmary roda Architeuthis v Yuzhnom okeane.] Ukrainian Antarctic Journal no. 13: 242–253.
* ↑ Roper, C.F.E.; Jereb, P. Cephalopods of the world. An annotated and illustrated catalogue of species known to date. 2. FAO, 2010, p. 148–178. No. 4, Vol. 2.
* ↑ Atkinson, Kent. «Size matters on 'squid row' (+photos, video)». The New Zealand Herald, 01-05-2008.
# Antonia Arjona Luque

Antonia Arjona Luque (La Carlota (Sevilla), 1930-) és una feminista i emprenedora d'origen andalús, però el seu focus d'actuació va ser Tarragona, on va ser una gran emprenedora.
Va néixer l'any 1930 en una família nombrosa a La Carlota, un poble entre Sevilla i Còrdova. No va anar a l'escola. Als 8 anys ja feinejava al camp. Va anar a servir a Antequera fins que es va casar i va marxar cap a Catalunya. Al principi dels anys seixanta es va instal·lar al barri de Bonavista de Tarragona i va continuar treballant en feines de neteja i, esporàdicament, cosint a casa. Té dues filles i un fill. Quan es van construir la casa a Bonavista, tot era camp i el veïnat hi arribava progressivament.
Ella va ser una de les ànimes de les xarxes de dones que es van teixir al barri i que van contribuir, decisivament, a impulsar les mobilitzacions i l'organització veïnal. Als anys setanta es va legalitzar l'Associació de Veïns i veïnes –pionera a Tarragona– i van aconseguir fites com el clavegueram, l'aigua, l'enllumenat, un metge de la Seguretat Social i, uns anys més tard, un ambulatori. Conjuntament amb la seva cunyada i altres dones, van fixar l'objectiu d'aconseguir una escola. Van cercar- ne la millor ubicació, van mobilitzar el veïnat, van negociar amb càrrecs polítics a Barcelona i a Tarragona i van organitzar assemblees i manifestacions.
Van ser anys d'una vigilància policial molt intensa. El ressò d'aquesta lluita i de la vaga d'autobusos que va fer el veïnat l'any 1974, a causa de la pujada de preu del bitllet, es va estendre per tot Tarragona.
Les mares van continuar les mobilitzacions per l'educació de filles i fills i van crear l'AMPA de l'escola, on ella va ser un referent. Amb la col·laboració del Bloc Feminista de Tarragona, va contribuir a organitzar classes per a dones, que van ser l'embrió de l'escola per a persones adultes. Sempre pendent de tenir cura de l'espai de vida, avui no només explica que les pudors de la petroquímica són un perill, sinó que parla de la manca de flors, i de les llambordes trencades que no es canvien, tot mostrant que és la capacitat femenina de personalitzar els espais aquella que guia el transitar de les dones per la ciutat.

## Referències

* ↑ «Catàleg exposició Veïnes ciutadanes». Institut Català de les Dones. Arxivat de l'original el 9 de gener 2014. [Consulta: 9 gener 2014].
# Apama

Apama és el nom dels següents personatges:
Apama (grec antic: Ἀπάμα, Apáma), nom de diverses princeses:
* Apama (filla d'Artaxerxes II), filla d'Artaxerxes II de Pèrsia, esposa del sàtrapa de Frígia Farnabazos II, mare d'Artabazos II.
* Apama o Artacama, filla del sàtrapa de Frígia Artabazos II, esposa del general Ptolemeu (futur Ptolemeu I Sòter).
* Apama (reina selèucida), filla del noble persa Espitàmenes, esposa del rei Seleuc I Nicàtor, mare d'Apama, Laodice, Antíoc I Sòter i Aqueos.
* Apama, filla de l'anterior i Seleuc I Nicàtor.
* Apama, filla d'Antíoc I Sòter i Laodice, esposa de Magas de Cirene, mare de Berenice II.
* Apama, filla de Demetri II de Macedònia i Estratonice, esposa del rei de Bitínia Prúsies I, mare de Prúsies II.
* Apama de Megalòpolis, filla d'Alexandre de Megalòpolis, esposa del rei dels athamans Amiander.
* Apama, filla de Filip V de Macedònia, esposa del rei de Bitínia Prúsies II, mare de Nicomedes II Epífanes.
* Apama, filla d'Antíoc II Theós i Laodice (filla d'Aqueu).

## Referències

* ↑ Pausànies I. 7. § 3.

## Vegeu també

* Apamea