OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# François Bidal d'Asfeld

Claude François Bidal (1665-1743) va ser marquès d'Asfeld i general francés nomenat mariscal de França el 1734.
D'Asfeld fou un destacat militar borbònic en la Guerra de Successió. Va participar de manera decisiva en la victòria borbònica del 25 d'abril de 1707 en la batalla d'Almansa i va dirigir el setge i assalt de Xàtiva. Després de la batalla, D'Asfeld s'havia dirigit amb una columna de 9.000 hòmens a la segona ciutat del Regne, on després d'assetjar-la des de principis de maig va reeixir a penetrar-hi el dia 24. La ciutat es va rendir el dia 6 de juny. D'Asfeld va perdre en total 500 hòmens i tenir molts ferits. Arran d'aquest entrebanc imprevist (atès que València s'havia rendit el dia 8 de maig sense resistència) es considera D'Asfeld un dels principals responsables de l'ordre de cremar Xàtiva. Participà també en el setge i assalt d'Alacant i va esdevenir comandant general de València en substitució de Berwick. Aquest càrrec el va exercir amb crueltat i de fet se li atribuïx la frase: «No hay en València suficientes árboles para colgar a todos los traidores». Més tard estigué també en l'atac a Tortosa, a Mallorca i en el setge de Barcelona. El 1734 va ser elegit per substituir Berwick, escapçat per una bala de canó, en el setge de Philippsbourg. El mateix any va ser nomenat mariscal de França.

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis; Corona Baratech, Carlos E.; Armillas Vicente, José Antonio. Historia general de España y América. Rialp, 1984, p. 257. ISBN 8432121061.

## Enllaços externs

* de Diesbach Belleroche, Benoît. «Bidal d'Asfeld (olim: Vidal)» (en francès).
# François Bidard

François Bidard (Lonlay-l'Abbaye, Orne, 19 de març de 1992) és un ciclista francès, professional des del 2016 fins al 2023.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour de la CABA
* 2014
** 1r al Tour de la CABA
* 2015
** 1r a La Durtorccha

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 94è de la classificació general
* 2019. 24è de la classificació general
* 2023. 125è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 39è de la classificació general
* 2018. 37è de la classificació general
* 2019. 30è de la classificació general
* 2020. 39è de la classificació general
* 2021. No surt (6a etapa)
* 2023. 54è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Normandie. Le coureur cycliste pro François Bidard arrête sa carrière et redevient agriculteur» (en francès). lamanchelibre, 10-10-2023. [Consulta: 19 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ca l'Oliveres

* No s'ha de confondre amb Ca n'Oliveras o Ca n'Oliveres.
«Ca l'Oliveres» té aquests significats:
* Ca l'Oliveres (Campmany), casa dins del nucli urbà de la població de Campmany (Alt Empordà)
* Ca l'Oliveres (Lliçà d'Amunt), masia de Lliçà d'Amunt que fa les funcions de biblioteca del poble
* Ca l'Oliveres (Santa Coloma de Farners), casa de tres plantes a Santa Coloma de Farners (Selva)
* Ca l'Oliveres (la Cellera de Ter), casa de tres plantes a la Cellera de Ter (Selva)
# Büryan

Büryan (també anomenat Kuyu kebabı) és un rostit de xai de la cuina de Turquia, especialment de les províncies de Bitlis i Siirt, a la Regió d'Anatòlia Oriental i Regió d'Anatòlia del Sud-est respectivament. Es tracta d'enfornar la carn d'un xai sencer, sense pell i menuts, penjada d'un ganxo de ferro, dins d'un pou profund (2-3 m) i cobert amb fang, amb foc de llenya.
Actualment Bitlis i Siirt competeixen pels drets al nom d'aquest plat. Taşköprü, província de Kastamonu, a la Regió de la Mar Negra, també reclama els seus drets de propietat, amb el nom de kuyu kebabı (que significa "kebab de pou" en turc).

## Vegeu també

* Kuzu fırın
* Testi kebabı

## Referències

* ↑ http://www.gazetevatan.com/siirt-ve-bitlis-buryan-kebabini-paylasamadi-18418-ekonomi/
* ↑ http://www.haberler.com/taskopru-nun-kuyu-kebabi-tescilleniyor-3327858-haberi/
# Büren an der Aare

Büren an der Aare és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte administratiu del Seeland i a l'antic districte de Büren.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Festa Major de les Tres Torres

La Festa Major de les Tres Torres se celebra la primera setmana de juny al barri de les Tres Torres, al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona. La festa major es va començar a celebrar a principi dels anys vuitanta del segle xx. La festa major dura tres dies durant els que es fan diverses activitats, com ara la festa infantil, el vermut de festa major o el sopar de germanor, a la plaça de Joaquim Pena. La cultura popular hi és present amb una cantada d'havaneres i la ballada de sardanes que clou les activitats. Entre els actes destacats hi ha les sardanes del diumenge a la tarda, en què participen principalment colles veteranes, abans d'un berenar amb pa, vi i sucre.

## Referències

* 1 2 3 «Festa Major de les Tres Torres». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# CSOA l'Horta

El Centre Social Okupat i Anarquista l'Horta és una entitat creada l'any 2012 a partir d'una ocupació a l'Antic centre de Flores Amanda, al Barri de Benimaclet, a la Ciutat de València.
La ocupació va fer-se el març del 2012, influenciats pel 15M i les experiències okupa dels anys noranta. Al centre s'hi han organitzat tallers de diferent tipus, hi ha un projecte d'educació llibertària i autogestionada, un magatzem de roba i una biblioteca social. També hi ha horts urbans.
El 14 de desembre del 2020 fou desallotjat per la policia, i posteriorment reocupat.

## Referències

* 1 2 3 4 «El CSOA l'Horta celebra set anys col·lectivitzant utopies». La Directa, 04-04-2019. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «Reokupan un centro social en Valencia tras ir la Policía a desalojarlo». Estrella Digital, 14-12-2020. [Consulta: 14 desembre 2020].
# Ca l'Arcís (Piera)

Ca l'Arcis o Can Bou és una masia del municipi de Piera (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té la distribució típica de la casa de pagès: dos cellers, uns adossats al seu lateral esquerre i els altres dintre la construcció fonamental en la portalada de la dreta; els corrals també es troben a l'exterior. En la planta baixa s'hi situa el menjador-entrada i al seu darrere la cuina, restaurada però en la que es pot veure la llar de foc i el lloc que ocupava l'antic forn. En la planta superior les habitacions, i més amunt les golfes i el colomer. L'aspecte extern és ben senzill, paret arrebossada ben llisa on hi destaca la portada d'entrada i tres finestres rectangulars.

## Història

Per les característiques de la casa podríem emmarcar-la en el segle xviii, dintre del creixement de les masies de la zona en aquesta època. Verifica també aquesta suposició, l'afirmació del seu actual amo, En Josep Durán.

## Referències

* ↑ Els mapes de l'ICC fan servir per la masia el nom de Can Bou, que també és el nom de la urbanització que hi ha al costat.
* 1 2 «Ca l'Arcis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Ca l'Olotí

Ca l'Olotí és una masia situada al municipi de Sant Feliu de Pallerols a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Ca l'Olotí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Forces Tigre (Síria)

Forces Tigre o Kahwat Al-Nimr (àrab: قوات النمر, Quwāt an-Nimr) és una unitat militar de l'Exèrcit sirià que funciona principalment com una unitat ofensiva en la Guerra Civil Síria. S'ha descrit com una unitat d'elit per a qualsevol ofensiva del govern, però el seu nombre relativament petit fa que sigui difícil utilitzar-la en diversos fronts alhora.
Després de l'èxit de les operacions a Latakia i Hama, se li va encarregar al coronel Suheil Al Hassan un projecte especial per a les Forces Armades i del Comandament Central de Síria en la tardor de 2013 per a crear i entrenar una unitat de forces especials que funcionaria principalment com una unitat ofensiva. Hassan va escollir a molts dels soldats que més tard formarien part de les Forces Tigre. El 25 de desembre de l'any 2015, Suheil Al Hassan va ser ascendit a major general després de negar-se a ser general de brigada de l'any anterior.
Les Forces Tigre tenen una brigada d'operacions especials anomenada les "Forces Guepard". La Brigada de Forces Guepard inclou sub-unitats formades pels Equips 3 i 6. Els soldats de l'Equip 6 van ser els primers que van posar fi als 35 mesos del setge de la Base Aèria Militar de Kuweires, mentre l'equip 3 juntament amb la Brigada Suqur al-Sahara va completar el cercle de l'est d'Alep en contra de l'Estat Islàmic.
Una segona Brigada és coneguda com "Forces Pantera", la que va ser re-desplegada a Homs després de la batalla de Palmira, aparentment hi ha una tercera Brigada és coneguda amb el nom d'Al-Hamza

## Referències

* ↑ Leith Fadel. «Exclusiva: Las Fuerzas Tigre recuperan Hama». Al-Masdar News, 10-11-2015. Arxivat de l'original el 2016-02-16. [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ Leith Fadel. «Las Fuerzas Tigre completan el sitio de Aleppo: más de 800 combatientes del Daesg rodeados». Al-Masdar News, 20-02-2016. Arxivat de l'original el 2017-10-10. [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ Leith Fadel. «¿Quien es el Coronel Suheil Al-Hassan de las Fuerzas Tigre?». Al-Masdar News, 26-02-2015. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ Chris Tomson. «El Ejército Sirio y Hezbollah avance en el Sureste y Este de Aleppo». Al-Masdar News, 11-11-2015. Arxivat de l'original el 2018-07-20. [Consulta: 18 febrer 2016].
* ↑ Leith Fadel. «Las Fuerzas Tigre liberan una base militar contriolada por el Daesh desde hace 3 años». Al-Masdar News, 10-11-2015. [Consulta: 18 febrer 2016].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-04-11. [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-11-24. [Consulta: 11 juny 2016].

## Enllaços externs

* www.forces-tigre.com/ (àrab)
# Cala Salada

Cala Salada és una platja d'Eivissa que es troba al municipi de Sant Antoni. És carretera de Sant Antoni a Santa Agnès de Corona. Des del centre del poble fins a la platja hi ha uns 5 km. La carretera és una mica sinuosa, però no es triga gaire a arribar-hi. Una vegada s'ha passat la rodona que indica direcció Santa Agnès, a aproximadament 1,7 km heu de girar a l'esquerra. A 200 m heu de tornar a girar a l'esquerra i ja es veu la cala. La platja no disposa d'aparcament pròpiament dit però si que hi ha lloc per deixar els cotxes al marge de la carretera sempre que s'arribi en prou temps. La platja no és molt llarga; pràcticament no hi ha sorra, és de pedretes i l'aigua impressiona per la seva claredat i neteja.

## Vegeu també

* Platja de Punta Galera

## Enllaços externs

* Fitxa de la platja Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Cala Sant Vicent

Cala Sant Vicent, Cala Maians o sa Cala és una cala del municipi de Sant Joan de Labritja, a 10 km de la població i a 31 km de la ciutat d'Eivissa (la capital de l'illa, del mateix nom). Des dels promontoris propers es pot gaudir d'unes bones panoràmiques. Cala Sant Vicent és entre es Roig i Punta Grossa o Cap des Llamp, així com al costat de la urbanització homònima. A la seva rodalia cal destacar sa Cova d'es Culleram, santuari púnic en honor de la deessa Tanit (segle v aC), on s'ha localitzat una plaqueta rectangular de bronze amb text tardopúnic.
Aquest enorme entrant de mar en forma de rectangle finalitza en tocar terra ferma en un talús d'arena fina i torrada. La part posterior l'ocupen establiments turístics, una vall frondosa regada pel Torrent de sa Cala i una de les pinedes més extenses i més ben conservades d'Eivissa.
Aquest areny bell presenta un pendent escàs (a 30 metres de la vorera només cobreixen dos metres), una orientació cap al sud-est i una exposició als vents de l'est, sud-est i sud, d'embat fluix i bufant de mar a terra.
Les condicions marines i subaquàtiques són aptes per fondejar una embarcació sobre un fons sorrenc i a l'empara dels corrents eòlics del nord i oest. A la bocana es registra una profunditat de 18 metres i a 150 metres del litoral disminueix a set metres. Cal alertar el navegant d'unes roques que hi ha a 20 metres de la costa i a 1,2 metres de la superfície.
L'accés per carretera és senzill seguint la senyalització viària. El vehicle particular es podrà estacionar gratuïtament pels voltants. També s'hi pot arribar amb autobús. La parada més pròxima dista 50 metres d'aquesta platja.

## Característiques

* Orientació: sud-est.
* Composició: arena fina natural extreta de bancs submarins.
* Fons marí: arena. Poca profunditat en suau progressió.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Abdesmun (´BD´SMN)
* ↑ http://www.platgesdebalears.com/caplaibFront/playa_basico.ct.jsp?cPla=81018&cMun=35&cIsl=IB Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.ibiza.travel/ca/articulo.php?fid=809
# Campionat britànic de trial 2012

La temporada de 2012 del Campionat britànic de trial fou la 62a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 6 proves puntuables, celebrades entre el 15 d'abril i el 16 de setembre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | James Dabill | Beta | 110 |
| 2 | Michael Brown | Gas Gas | 105 |
| 3 | Ross Danby | JTG | 83 |
| 4 | Alexz Wigg | Gas Gas | 67 |
| 5 | Sam Connor | Beta | 66 |
| 6 | Sam Haslam | Gas Gas | 56 |
| 7 | Gary MacDonald | Sherco | 40 |
| 8 | Ben Morphett | Sherco | 33 |
| 9 | Jack Sheppard | Beta | 28 |
| 10 | Dan Thorpe | Gas Gas | 25 |

## Referències

* «Great Britain - 2012» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Ca la Siseta

Ca la Siseta és un edifici del municipi d'Hostalric (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres situat al nucli urbà d'Hostalric, al carrer Major número 95, molt a prop del portal de Barcelona. L'estructura de la casa és de planta baixa i pis, amb el teulat a doble vessant, desaiguat a les façanes principal i posterior (que dona al Carrer Relliguer), que té, a la façana principal, el ràfec doble amb rajols de punta de diamant i una filera de rajols plans, i una canal formada a partir de teules que recullen l'aigua de la teulada que desaigua al carrer a través d'una canal que hi ha adossada a la façana. A la façana posterior també hi ha una canal que recull l'aigua.
A la façana principal, estucada (a la part inferior, per sota la finestra de la plana baixa), arrebossada i pintada de color groc, trobem, a la planta baixa, la porta d'accés a l'habitatge amb la llinda monolítica i els brancals formats a partir de carreus de pedra. Al costat dret de la porta, una finestra amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra, protegida per una reixa de ferro forjat. Al pis, dues finestres amb llinda monolítica i brancals de carreus de pedra. A la façana posterior, dues finestres en arc de llinda a la planta baixa, i un finestral al pis.

## Història

Durant la Guerra del Francès (1808-1814) Hostalric va tenir un important paper donant suport a l'entrada de queviures a la Girona assetjada i destorbant el pas de les tropes enemigues gràcies a la seva situació estratègica en una zona de pas. Per això, als francesos els convenia prendre la vila. El primer atac va arribar el 7 de novembre del 1809 i només trobaren resistència a la Torre dels Frares i a l'església on un grup de gent s'hi havia fet fort. Alguns habitants es van poder refugiar al castell, d'altres van haver de fugir, ja que els francesos van cremar el poble. Això explica que la majoria dels habitatges siguin posteriors.
Els carrers Ravalet, Raval, Major i la Plaça dels Bous són part del recorregut del Camí Ral. També es conserva una variant que segueix paral·lel a les muralles pel costat exterior i que fou utilitzat sobretot al segle xix. El Carrer Major s'estén des de la Plaça dels Bous fins al Portal de Barcelona. Durant l'època de la República el carrer s'anomenà Prat de la Riba. El setembre del 1939 tornà al seu nom original. Al llarg del carrer s'hi troben diverses cases pairals, construïdes sobretot a finals del segle xix i principis del xx.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Ca la Siseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Cal Melcior

Cal Melcior és un masia situada al municipi de Llobera, a la |comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. Arxivat de l'original el 2021-12-29. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Francesc Xavier Ciuraneta i Aymí

Francesc Xavier Ciuraneta Aymí (Palma d'Ebre, Ribera d'Ebre, 12 de març de 1940 – 11 de novembre de 2020) fou un eclesiàstic català. Va ser bisbe de Lleida durant la partició de la diòcesi de Lleida i va ser un dels defensors de les obres d'art de la Franja. També va ser bisbe de Menorca durant vuit anys.

## Biografia

Fou ordenat sacerdot el 28 de juny de 1964 i el 12 de juny de 1991 va ser nomenat bisbe de la Diòcesi de Menorca. A Menorca durant el seu pontificat se celebrà l'Assemblea Diocesana (1966-1967).
El 29 d'octubre de 1999 va ser nomenat bisbe de la diòcesi de Lleida, càrrec que ocuparia fins a febrer del 2007, quan el Papa va acceptar la seva renuncia per motius de salut. Durant aquests anys va gestionar la construcció d'un nou edifici de Càritas diocesana, la remodelació l'Acadèmia Mariana i la construcció de la Casa d'Espiritualitat, així com les parròquies de Santa Teresa Jornet i Sant Antoni Maria Claret de Lleida. Va impulsar el document Arrels cristianes de Lleida i va impulsar la beatificació dels màrtirs de la persecució religiosa de 1931-1939. També va destacar per la defensa de les obres de la Franja.
L'any 2007 rep la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. El mateix any va rebre la Medalla de la Ciutat de Lleida per la recuperació de l'Acadèmia Mariana i la seva trajectòria pastoral i científica a l'Institut de Ciències Religioses.
Va morir el dia 11 de novembre de 2020 a la seva Palma d'Ebre natal i fou enterrat a la Catedral Nova de Lleida.

## Referències

* ↑ «Mor Mons. Francesc Xavier Ciuraneta, bisbe emèrit de Lleida». Facultat de Teologia de Catalunya, 11-11-2020. [Consulta: 19 febrer 2021].
* 1 2 3 4 Religió, Catalunya. «Mor el bisbe Ciuraneta, defensor de l’art sacre de Lleida», 11-11-2020. [Consulta: 11 novembre 2020].
* 1 2 «Ciuraneta Aymí, Mons. Francesc Xavier». Bisbat de Lleida. Arxivat de l'original el 2020-02-22. [Consulta: 18 febrer 2014].
* 1 2 Es redueixen a un terç les Creus de Sant Jordi del 2007 Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine. a Directe.cat, 13 de juny de 2007
* ↑ «Ha mort Francesc Xavier Ciuraneta, bisbe emèrit de Lleida». Ràdio Estel, 11-11-2020. Arxivat de l'original el 2020-11-16. [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ ACN «Muere Francesc Xavier Ciuraneta, exobispo de Lleida y originario de la Palma d'Ebre» (en castellà). Diari de Tarragona. ACN, 11-11-2020 [Consulta: 11 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Biografia de Francesc Xavier Ciuraneta Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
| Precedit per: Manuel Ureña Pastor administrador apostòlic | Bisbe de Menorca 1991 - 1999 | Succeït per: Jesús Murgui Soriano administrador apostòlic |
| Precedit per: Ramon Malla i Call | Bisbe de Lleida 1990 - 2007 | Succeït per: Xavier Salinas i Viñals administrador apostòlic |
# Fuxin

Fuxin (xinès: 阜新, pinyin: Fùxīn, anglès: Fusin) és una ciutat-prefectura de la província de Liaoning, al nord-est de la República Popular de la Xina.
Té una població aproximada de 635.500 habitants i és un centre industrial.

## Administració

Fuxin es divideix en 4 districtes, 1 comtat i 1 comtat autònom:
Mapa :
| # | Nom | Xinès | Pinyin | Població (2003) | Àrea (km²) | Densitat (/km²) |
| 1 | Districte Haizhou | 海州区 | Hǎizhōo Qū | 280.000 | 97 | 2.887 |
| 2 | Districte Xinqiu | 新邱区 | Xīnqiū Qū | 90.000 | 128 | 703 |
| 3 | Districte Taiping | 太平区 | Tàipíng Qū | 180.000 | 108 | 1.667 |
| 4 | Districte Qinghemen | 清河门区 | Qīnghémén Qū | 70.000 | 105 | 667 |
| 5 | Districte Xihe | 细河区 | Xìhé Qū | 160.000 | 126 | 1.270 |
| 6 | Comtat Zhangwu | 彰武县 | Zhāngwǔ Xiàn | 420.000 | 3.635 | 116 |
| 7 | Comtat autònom Fuxin Mongol | 阜新蒙古族自治县 | Fùxīn Měnggǔzú Zìzhìxiàn | 730.000 | 6.246 | 117 |

## Referències

* «Foreign Investment in 2009». Fuxin, China, 26-05-2012. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2012. [Consulta: 7 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Official Government Site (in Simplified Chinese)
* Information about Fuxin Arxivat 2005-02-07 a Wayback Machine.
* Arxivat 2012-02-12 a Wayback Machine. Fuxin City Map
# Cal Po

Cal Po és una obra de Maspujols (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mansió construïda per a ésser la més espectacular de la vila. Fa cantonada entre el carrer de Dalt i el de la Botiga, en la part antiga, dins la mateixa illa que la casa de la Vila, no molt separada del nucli -sembla- originari del poble, cal Pujol. Destaca, en el punt més alt del poble, pels seus colors vermell i blanc. De planta rectangular i àmplia façana, té tres pisos. Destaquen les baranes de ferro dels balcons i finestres.

## Història

Casa residencial feta construir per un indià, acabada el 1888, fent ostentació del seu enriquiment.

## Referències

* 1 2 «Cal Po». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Po». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Francesc Barado i Font

Francesc Barado i Font (Badajoz, 1853 - Barcelona, 1922) fou un historiador i militar català, membre de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

El 1873 es va llicenciar en filosofia i lletres a la Universitat de Barcelona i lluità en la campanya catalana de la tercera guerra carlina, en la qual assolí el grau d'alferes. Va continuar la carrera militar fins al 1913, quan es va retirar amb el grau de comandant.
Va publicar articles d'història militar a La Renaixença i a La Il·lustració Catalana, i va recopilar nombrosa documentació de la història militar espanyola en el seu recull Museo Militar. Historia del Ejército Español, destacable per la precisió tant de les fonts historiogràfiques com en la descripció minuciosa de les armes. El 1905 va ingressar en la Reial Acadèmia de la Història.

## Obres

* César en Cataluña (1881)
* Museo Militar. Historia del Ejército Español (3 vols, 1883-87)
* La Vida militar en España (1887), il·lustrada per Josep Cusachs
* Literatura militar española en el siglo XIX (1889)
* Armas y armaduras (1895)
* Sitio de Amberes en 1584-1585. Con el principio y fin que tuvo la dominación española en los Estados Bajos (1895)
* Don Antonio Franch y Estadella, héroe del Bruch (1901)
* Don Luis de Requesens y la política española en los Países Bajos (1906), discurs de recepció a la RAH

## Referències

* ↑ «Francesc Barado i Font». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Historiadores militares españoles del siglo XIX». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Francisco Barado al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya