OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fundació Johan Cruyff

La Fundació Johan Cruyff és una institució benèfica creada a Barcelona el 1995 per Johan Cruyff per donar suport a projectes esportius dirigits a nens amb discapacitat, amb la idea del paper essencial que l'esport té en el seu desenvolupament i millora de la qualitat de vida. També dona suport a joves de tot el món que viuen en zones de més risc d'exclusió social i compten amb menys recursos.
La Fundació dona suport econòmic i orientació, i fa d'intermediària amb altres institucions socials. Organitza diferents esdeveniments per a recaptar fons. Entre els projectes que desenvolupa destaquen els Cruyff Courts, petits camps de futbol públics amb gespa artificial de 42 x 28 metres, situats en barris desafavorits dels Països Baixos i de Catalunya, l'escola de bàsquet amb cadira de rodes i l'escola d'hoquei amb cadira electrònica per a nens amb discapacitat física.

## Les 14 regles

A partir del projecte dels 'Cruyff Courts', que es va iniciar el 2004, Cruyff considerava d'obligat compliment en les activitats afavorides per la seva Fundació 14 regles: esperit d'equip, responsabilitat, respecte, integració, iniciativa, dirigir-se, personalitat, participació social, tècnica, tàctica, desenvolupament, aprendre, jugar junts i creativitat.

## Pati 14

El març de 2016 va signar un conveni de col·laboració amb la Fundació del Barça i l'Obra Social de La Caixa anomenat 'Pati 14', per la rehabilitació de deu patis de diferents escoles de Catalunya mitjançant la millora de les instal·lacions amb pintures i la donació d'un paquet esportiu. El primer pati triat per la rehabilitació fou el de l'escola CEIP Seat de la Zona Franca de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 Payarols, Lluís «La Fundació, el gran llegat de Johan Cruyff». Sport, 24-03-2016 [Consulta: 25 març 2016].
* ↑ «Fundació Johan Cruyff». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Fundació del Barça i la Fundació Cruyff reprenen relacions». La Vanguardia, 05-03-2016 [Consulta: 24 març 2016].
# Fúmie

Un fúmie (踏み絵 fumi, trepitjar i imatge) era una figura de Jesús o de Maria sobre la qual les autoritats religioses del Shogunat Tokugawa del Japó exigien als sospitosos de ser cristians trepitjar amb els peus com a signe de menyspreu, i així provar que no eren membres d'aquesta religió aleshores proscrita. L'ús dels fúmies començà amb la persecució de cristians a Nagasaki el 1629. El seu ús s'abandonà oficialment quan els ports foren oberts als estrangers, el 13 d'abril del 1856, tot i que alguns van continuar emprant-se fins que l'ensenyament cristià rebé protecció formal durant l'era Meiji. Aquests objectes eren també coneguts com a e-ita o ita-e, mentre que la prova forçosa era anomenada e-fumi. La cerimònia de l'e-fumi, trepitjar imatges, era ja prou coneguda a Europa a començaments del segle xviii com per deixar la seva impremta en obres de literatura de ficció com Els viatges de Gulliver de Jonathan Swift, El ciutadà del món d'Oliver Goldsmith i Càndid o l'optimisme de Voltaire. En la literatura moderna aquest objecte és l'element argumental de la novel·la Silenci de Shūsaku Endō. Les execucions pel delicte de professar el Cristianisme foren oficialment suprimides pel Shogunat Tokugawa el 1805.
Els fúmies solien ser de pedra llaurada, però d'altres eren pintures o gravats xilogràfics. Molts d'aquests objectes, si bé no tots, foren fets amb cura, reflectint l'elevat nivell artístic del període Edo. Avui dia n'hi ha molt pocs, atès que molts foren simplement destruïts o reciclats per a altres usos.
# Fúndul (desambiguació)

«Fúndul» té aquests significats:

## Biografies

* Gai Fundani Fúndul, cònsol el 243 aC
* Marc Fundani Fúndul, edil plebeu el 213 aC
# Fúria espanyola

«Fúria espanyola» té aquests significats:
Diverses matances dels Terços de Flandes espanyols després de la fallida del deute sobirà de l'Imperi Espanyol durant la Revolta dels Països Baixos
* Fúria espanyola (Mechelen), 1572
* Fúria espanyola (Anvers), 1576
* Fúria espanyola (Maastricht), 1576
També pot fer referència a:
# Francesc Molné i Rogé

Francesc Molné i Rogé (1883-1980) és un polític d'Andorra que va ser Síndic General d'Andorra de 1936 a 1937. Durant el seu mandat esclatà la guerra civil espanyola. El succeí en el càrrec el síndic Francesc Cairat i Freixes.
# Gai Terenci Varró

Gai Terenci Varró (en llatí: Caius Terentius Varro) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Terència, una família romana d'origen plebeu. Era d'origen humil, i Segons Valeri Màxim era fill d'un carnisser i hauria treballat en oficis senzills en la seva joventut. Va agafar renom com a defensor de les classes populars, i va arribar a ser un dels principals dirigents del partit popular.
Va ser qüestor i edil curul en anys desconeguts. L'any 218 aC va ser pretor. La primera menció coneguda de Varró va ser feta l'any 217 aC, quan va donar suport a la Lex Metilia, proposada pel tribú de la plebs Marc Metili, que donava el mateix poder al magister equitum Marc Minuci Ruf i al dictador Quint Fabi Màxim Berrugós, perquè el dictador portava la guerra contra els cartaginesos de manera poc apropiada.
Va ser elegit cònsol l'any 216 aC junt amb Luci Emili Paule (del partit aristocràtic) tot i l'oposició del senat, ja que tenia el suport popular, que demanava una persona enèrgica per acabar la guerra. La batalla de Cannes del 216 aC la va lliurar contra el consell del seu col·lega, el qual va morir amb la major part dels oficials i de l'exèrcit romà. Varró va ser un dels pocs que es va salvar i va poder arribar amb seguretat a Venúsia acompanyat de 70 cavallers. Sembla que la seva actuació a la batalla va merèixer elogis. Es va dirigir llavors a Canusium on s'havien refugiat i reunit les restes de l'exèrcit romà, i va adoptar les mesures adients a la situació excepcional del moment. Tot i la derrota, quan va tornar a Roma va sortir la gent a rebre'l i el senat li va donar les gràcies després de la batalla i el va utilitzar la resta de la guerra en importants comandaments militars. Segurament no era una persona tan menyspreable com la defineix Titus Livi, ja que el senat no l'hauria promocionat després.
Varró va tenir diversos comandaments en els anys següents fins a quasi el final de la guerra. L'any 203 aC va ser un dels tres ambaixadors enviats a Filip V de Macedònia, i el 200 aC va anar a Àfrica per negociar amb Vermina, fill de Sifax de Numídia, els termes de la pau. En aquest mateix any va ser nomenat Triumviri coloniae deducendae per la creació d'una colònia a Venúsia. Aquest va ser el seu darrer càrrec oficial. La data de la mort no és coneguda.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1222.
# Franklin (Pennsilvània)

Franklin és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 7.212 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklin tenia 7.212 habitants, 3.030 habitatges, i 1.824 famílies. La densitat de població era de 602,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 3.030 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,5% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.063 $ i la renda mediana per família de 37.433 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.088 $ mentre que les dones 22.475 $. La renda per capita de la població era de 16.414 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 17,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fricativa palatal sonora

La fricativa palatal sonora és un so que es representa amb el signe [ʝ] a l'AFI (una lletra "j" minúscula amb un llaç a la cua).
Apareix a llengües com el grec modern, el suec, el neerlandès (flamenc), l'amazic i com a variant posicional en algunes variants del castellà on "ll" i "y" es confonen.

## Característiques

* És un so sonor perquè hi ha vibració de les cordes vocals.
* És palatal perquè la llengua en articular-lo toca el paladar i el contacte produeix una fricció o turbulència en el pas de l'aire que fa que es consideri un so fricatiu.
* És un so pulmonar central.
* És una consonant.

## En català

En català, aquest so existeix només en el subdialecte mallorquí, i encara només en algunes àrees, les mateixes on existeix la realització del so [ɟ] com a al·lòfon de /g/. Aquest so és també un dels cinc al·lòfons del fonema /g/. Concretament, el fonema /g/ presenta l'al·lòfon [ʝ] quan es troba en context d'aproximantització i davant una vocal anterior. Així, trobam aquest so en mots com agafa, hagués, nega o agui(s)ar.
Val a dir que aquest so és coincident amb la realització ieista del fonema /ʎ/, i per tant, un parlant ieiesta pot interpretar el mot "cagar" com a "callar" quan el senti pronunciat per un parlant que fa aquesta peculiar realització.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Frágil

Frágil és una pel·lícula espanyola dirigida el 2005 per Juanma Bajo Ulloa amb guió del propi Bajo Ulloa sota el pseudònim de Catalina Gilabert. Es tracta d'un conte sobre la necessitat de l'amor i l'autotortura que hom s'ha d'infligir per aconseguir un ideal de bellesa impossible. Com va dir el mateix autor, un conte com el de la Ventafocs, però un xic cruel.

## Sinopsi

Venus té 25 anys, és dolça, romàntica i no gaire atractiva. Ella viu amb el seu pare estoic a una aïllada vall del Nord. Tots dos treballen en les tasques del camp i fabriquen mel de flors. La seva relació sempre ha estat cordial però absolutament mancada de qualsevol mostra d'afecte. Quan tenia 9 anys, un nen va donar a Venus el seu primer i únic petó, i els dos es van jurar amor etern. Des d'aquest moment, dia rere dia, ella espera en va el seu retorn. Un matí el pare apareix mort. Venus abandona la seva llar i surt a la recerca de l'amor perdut i dels seus somnis.
No gaire lluny d'allí, David, un jove actor, magnètic i arrogant, espera el començament del rodatge de la superproducció de Hollywood de la qual serà protagonista, "Dark Tale". La idea de començar a ser desitjat i volgut per milions el tortura...perquè li agrada més del que ell voldria.
Aviat David i Venus es trobaran, i ella sentirà per a la finalitat que la seva cerca ha acabat...encara que el món real no és exactament igual que els contes que ella llegia de nena.

## Repartiment

* Muriel: Venus
* Julio Perillán: David
* Violaine Estévez: Chloe
* Lidia Navarro: Isabel
* Imma Colomer: Rita
* Tomás Álvarez: Daniel
* Kandido Uranga: pare de Venus
* Alan Griffin: Charles
* Paul Vincent Black: Thorwald
* Fernando Albizu: Diego
* Gorka Aginagalde: Laguna
* María Bazán: Abi
* David Christoffersen: Nicholas
* Tania de la Cruz: Katherine
* Paula Pizzi: Francesca
* Alicia Pérez: Venus (9 anys)
* Pilar Rodríguez: Juana
* John G. Rubin: Felix
* Bibiana Schönhöfer: María
* Silvia Segovia: Marta

## Palmarès
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu revelació | Muriel | Nominada |
| Millor guió original | Catalina Gilabert | Nominada |

## Referències

* ↑ Encuentraos digitales a El Mundo
* ↑ Juanma Bajo Ulloa filma un cuento sobre la necesidad de amor, El País, 8 d'abril de 2005
* ↑ Juanma Bajo Ulloa reaparece con «Frágil», un cuento envenenado, ABC, 23 de març de 2005
* ↑ Frágil a Fotogramas
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2005». CEC. Arxivat de l'original el 2020-10-02. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Gatosa europea

La gatosa europea (Ulex europaeus) és una espècie d'arbust de fulla persistent de la família de les fabàcies. És una planta nativa d'Europa occidental des de l'extrem nord del Regne Unit i el punt més occidental d'Irlanda fins a Galícia, Polònia i Ucraïna. A Catalunya només es troba a la baixa Vall d'Aran entre els 600 i 800 m d'altitud.

## Descripció

És un arbust semblant a la gatosa però més robust. Creix fins a 2–3 m d'alt. Les tiges joves són verdes, amb els brots i fulles modificats en espines verdes, d'uns 3 cm de llargada. Les fulles dels individus joves són trifoliades. Les flors són grogues d'1–2 cm de llargada, floreix durant tot l'any però principalment de febrer a juny. El fruit és un llegum de 2 cm de llargada i conté 2-3 llavors viables durant uns 30 anys.

## Hàbitat

Landes i brugueres en terrenys silicis. Ràpidament rebrota després dels incendis forestals, pot arribar als 30 anys. Es considera una espècie invasora en alguns llocs on ha estat introduïda com Amèrica, Nova Zelanda, Austràlia i l'oest dels Estats Units. i a Sri Lanka.

## Usos

Aquesta gatosa s'ha utilitzat en algunes zones per alimentar els cavalls i altres ramats. La lectina extreta de les seves llavors serveix com a mètode per identificar la substància-h (H-substance) que és absent en el sistema antigen hh dels glòbuls vermells humans. És una planta que fa la fixació del nitrogen en el sòl.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* 1 2 3 Lalith Gunasekera, Invasive Plants: A guide to the identification of the most invasive plants of Sri Lanka, Colombo 2009, p. 88–89.
* ↑ «Weeds of National Significance». Arxivat de l'original el 2008-10-17. [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ Aiton, William (1811). General View of The Agriculture of the County of Ayr; observations on the means of its improvement; drawn up for the consideration of the Board of Agriculture, and Internal Improvements, with Beautiful Engravings. Glasgow. p. 441

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Washington Burke Museum
* Photo gallery
# Frontera entre Veneçuela i Guyana

La frontera entre Veneçuela i Guyana és una línia sinuosa de 789 km d'extensió, en sentit nord-sud, que separa l'est de Veneçuelade la república de Guyana. S'estén des del nord, litoral del Mar Carib (Oceà Atlàntic), seguint un tram del recorregut del riu Cuyuni fins al trifini Guyana-Brasil-Veneçuela (estat de Roraima), quasi al paral·lel 5° nord. Separa les regions guyaneses de Barima–Waini i Cuyuni–Mazaruni dels estats veneçolans de Delta Amacuro i Bolívar.
Aquesta frontera ha estat objecte de disputes durant dos segles, d'antuvi entre el Regne d'Espanya i el Regne Unit, després entre Veneçuela i el Regne Unit i després entre Veneçuela i la Guyana. Veneçuela reclama la sobirania sobre la part occidental de Guyana fins als marges del riu Essequibo. Veneçuela considera nul el Laude Arbitral del 3 d'octubre de 1899 que delimita la seva frontera amb Guyana. Darrerament hi hagut problemes de seguretat a la frontera, el que ha provocat la seva creixent militarització.

## Vegeu també

* Guaiana Essequiba

## Referències

* ↑ «Guyana». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Guyana reforzará la vigilancia en frontera con Venezuela, El Nacional, 26 de gener de 2018
* ↑ Guyana militarizará frontera con Venezuela por problemas de seguridad, El Nuevo Herald, 17 de febrer de 2018
* ↑ Los pueblos de la frontera de Guyana, amenazados por las bandas violentas venezolanas, eldiario.es, 7 d'agost de 2018
# Frontera entre Zàmbia i Botswana

La frontera entre Zàmbia i Botswana és la frontera fluvial que separa aquests dos països de l'Àfrica Meridional. Amb una longitud aproximada de 150 m, és la més curta de les fronteres internacionals.

## Característiques

El límit es troba al curs del riu Zambezi, que és ampli en aquest punt d'aproximadament 400 m. La frontera no està delimitada amb precisió: comença al trifini Botswana - Namíbia - Zàmbia i acaba 150 m més a l'est al trifini entre Botswana-Zàmbia-Zimbàbue. Depenent de l'escala del mapa observat, pot aparèixer gairebé com un tetrapunt

## Cruïlla

La frontera separa Kazungula a Zàmbia i Kasane a Botswana. Les dues ciutats estan connectades pel Ferry de Kazungula, doues embarcacions pontó motoritzades que transiten entre els ports de duanes a banda i banda del riu Zambezi. .
Després del sotsobre d'un transbordador l'any 2003, els governs d'ambdós països van anunciar l'any 2007 la construcció d'un pont fronterer per reemplaçar-lo.

## Referències

* ↑ Ian Brownlie, Ian R. Burns African Boundaries: A Legal and Diplomatic Encyclopaedia, p. 1099
* ↑ http://www.slate.fr/story/99043/quadripoint-africain#

## Bibliografia

* The Botswana‐Zambia boundary question. A note of warning Christopher R. Hill. A: The Commonwealth Journal of International Affairs, Volume 63, 1973 - Issue 252
# Friedrich Ernst Dorn

Friedrich Ernst Dorn (27 de juliol de 1848 - 16 desembre de 1916) va ser un físic alemany i va ser el primer en descobrir que una substància amb radioactivitat, posteriorment anomenada radó (Dorn en deia simplement una “emanació”), s'emet des del radi, una substància que va rebre la consideració d'element químic i amb el nom de radi des del 1923. Dorn va estudiar a Königsberg i va ser professor a la Universitat de Halle.

## Referències

* ↑ Jungnickel and McCormmach, 1990b: p. 37
* ↑ Dorn, F. E. «Die von radioactiven Substanzen ausgesandte Emanation». Abhandlungen der Naturforschenden Gesellschaft zu Halle, 23, 1900, pàg. 1–15.
* ↑ Rutherford, E.. Radioactive Transformations. New Haven: Yale University Press, 1906, p. 70–94.

## Bibliografia

* Jungnickel, Christa and Russell McCormmach. Intellectual Mastery of Nature. Theoretical Physics from Ohm to Einstein, Volume 1: The Torch of Mathematics, 1800 to 1870. University of Chicago Press, 1990a.
* Jungnickel, Christa and Russell McCormmach. Intellectual Mastery of Nature. Theoretical Physics from Ohm to Einstein, Volume 2: The Now Mighty Theoretical Physics, 1870 to 1925. University of Chicago Press, 1990b.
* Marshall, James L.; Virginia R. Marshall «Ernest Rutherford, The "True Discoverer" of Radon». Bulletin for the History of Chemistry, 28, 2, 2003, pàg. 76–83. Arxivat de l'original el 2010-06-21 [Consulta: 8 març 2017].
* Weeks, Mary Elvira «The Discovery of the Elements. XIX. The Radioactive Elements». Journal of Chemical Education, 10, 1933, pàg. 79–90. Bibcode: 1933JChEd..10...79W. DOI: 10.1021/ed010p79.
* Wigand, A. «Ernst Dorn». Phys. Zeitschrift, 17, 1916, pàg. 299.
# Furna (Brava)

Furna (crioll capverdià Furna) és una vila a la part nord-oriental de l'illa Brava a l'arxipèlag de Cap Verd. Es troba a 2,5 km al nord-est de la capital de l'illa, Nova Sintra.
Furna es va convertir en el port més important de Brava a 1843. En 1982 molts vaixells i algunes cases de Furna van ser destruïts per ones que arribaven a una alçada de fins a 10 metres provocades per la tempesta tropical Beryl. El port va ser millorat en 2000.
La nova escola groga prop de la petita església al sud del poble, pagada pel govern de Bèlgica, té grans pintures murals que motiven als nens a estalviar el màxim d'aigua possible i per ajudar a mantenir l'illa verda.

## Galeria

* Nova escola.
* Carrer principal de Veneçuela

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* ↑ Reitmeier, Pitt: Cabo Verde, p.415. Bielefeld 2009.
* ↑ Osang, Rolf: Kapverdische Inseln, p.151. Cologne 2001.
* ↑ Lipps, Susanne: Kapverdische Inseln, p.270. Ostfildern 2009.

## Enllaços externs

* Web de l'escola de Furna Arxivat 2020-08-03 a Wayback Machine.
* Escola da Furna) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* El Port de Furna a portfocus.com
# Galhac Tolzan

Galhac Tolzan (francès Gaillac-Toulza) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Fustiñana

Fustiñana és un municipi de Navarra, a la comarca de Tudela, dins la merindad de Tudela. Limita al sud amb Buñuel, a l'est amb Cabanillas i Ribaforada i al nord amb les Bardenas Reales.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 2 295 | 2 311 | 2 290 | 2 304 | 2 414 | 2 438 | 2 427 | 2 495 | 2 506 | 2 546 | 2 560 |
| Fonts: Fustiñana i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Història

El seu nom suggereix un hipotètic origen romà, villa Faustiniana. Existia com nucli de població quan Alfons I d'Aragó conquistà la Comarca de Tudela en 1119, un any més tard que la presa de Saragossa en 1118.
# Galomaro

Galomaro és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió de Bafatá. Té una superfície de 508 kilòmetres quadrats. En 2010 comptava amb una població de 15.776 habitants.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
# Cantó de Poitiers-6

El cantó de Poitiers-6 és un cantó francès del departament de la Viena, situat al districte de Poitiers. Compta amb 1 municipi i part del de Poitiers.

## Municipis

* Biard
* Poitiers (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-2008 | Jean-Yves Chamard | RPR, després UMP |
| 2008- | Sandrine Martin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Kalininita

La kalininita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la linnaeïta. Rep el nom en honor de Pavel Vasil'evich Kalinin (1905–1981), mineralogista i petròleg rus de l'Institut d'exploració geològica de Moscou, i investigador de la regió del sud de Baikal.

## Característiques

La kalininita és un sulfur de fórmula química ZnCr₂S₄. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kalininita pertany a «02.D - Sulfurs metàl·lics, amb proporció M:S = 3:4» juntament amb els següents minerals: bornhardtita, carrol·lita, cuproiridsita, cuprorhodsita, daubreelita, fletcherita, florensovita, greigita, indita, linneïta, malanita, polidimita, siegenita, trüstedtita, tyrrel·lita, violarita, xingzhongita, ferrorhodsita, cadmoindita, cuprokalininita, rodostannita, toyohaïta, brezinaïta, heideïta, inaglyita, konderita i kingstonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera de marbre de Pereval, situada a Slyudyanka, a l'àrea del llac Baikal (óblast d'Irkutsk, Rússia). També ha estat descrita en tres indrets més de Rússia: el volcà Mutnovsky (Krai de Kamtxatka), el massís de Kosva (Província d'Sverdlovsk) i el meteorit de ferro Uakit (Krai de Zabaikàlie).

## Referències

* ↑ «Kalininite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 maig 2019].
# Aivove

Aivóve (en ucraïnès: Айвове, rus: Айвовое, Aivóvoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 482 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1948 la vila es deia Efendikoi.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Олекса Гайворонский. «Эфендикойский мавзолей: на пепелище очага». Умма, 27-08-2012. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].