OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pandèmia de COVID-19 a Lituània

L'arribada de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020 a Lituània es va detectar el 28 de febrer de 2020 arran d'una prova efectuada sobre una dona de 39 anys que tornava de la ciutat de Verona, al nord d'Itàlia. La primera víctima mortal va ser una dona de 83 que va morir a Ukmergė el 20 de març.
En data del 18 de maig, el país comptava 1.547 casos confirmats, 997 persones guarides i 59 morts.

## Cronologia

El govern lituà es va preparar a la propagació de l'epidèmia de Covid-19 a partir del mes de desembre de 2019 amb un exercici a l'aeroport de Vilnius destinat a preparar la contenció del virus. Durant el mes següent, el 25 de gener de 2020, diversos especialistes del Centre Nacional de Salut Pública començaren a parar atenció als viatgers que anaven o venien de la Xina a tots tres aeroports del país. L'endemà es va declarar l'estat d'emergència com a mesura de prevenció per a evitar l'expansió del virus.
El primer cas d'infecció es va confirmar el 28 de febrer a Kaunas amb una dona de 39 anys que tornava d'un viatge de negocis de Verona. Durant el mes següent, el 10 de març, dos nous casos, una parella que havia anat a esquiar a Cortina d'Ampezzo uns quants dies abans, aparegueren a Kaunas.
El 12 de març el govern lituà va demanar l'anul·lació de tots els esdeveniments públics interiors de més de 100 persones.

## Dades estadístiques

Evolució del nombre de persones infectades amb COVID-19 a Lituània
Evolució del nombre de morts del COVID-19 a Lituània

## Referències

* ↑ «Coronavirus: Lithuania declares state emergency», 26-02-2020.
* ↑ «Naujausia šaltinių informacija: 2 koronavirusu užsikrėtę žmonės izoliuoti Kaune» (en lituà), 11-03-2020.
* ↑ «Ekstremalių situacijų metu masiniai renginiai uždarose patalpose nevyks» (en lituà), 12-03-2020. Arxivat de l'original el 11 de juny 2020.
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Pedro Armendáriz Hastings

Pedro Armendáriz Hastings (Mèxic D. F., 9 de maig de 1912 - Los Angeles, Califòrnia, EUA, 18 de juny de 1963) fou un actor cinematogràfic mexicà que també participà en produccions de teatre i televisió. Interpretà algunes de les pel·lícules del realitzador Emilio Fernández, com: María Candelaria, Bugambilia, La Malquerida, La perla, La rebelión de los colgados, etc.

## Referències

* 1 2 «Pedro Armendáriz». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 gener 2024].
# Trofeu Zssdi

El Trofeu Zssdi (en eslovè: Trofeja Združenje Slovenskih Športnih Društev v Italiji; en català: Trofeu dels Clubs Esportius d'Eslovènia a Itàlia) fou una competició ciclista d'un dia que es disputà a Trieste (Friül - Venècia Júlia). La primera edició data del 1977 i va ser amateur fins al 2004. L'any següent va entrar a formar part del calendari de l'UCI Europa Tour. El 2012 es disputà per darrera vegada. Mauro Longo, Fabio Baldato i Biagio Conte són els únics ciclistes que han guanyat la cursa en dues ocasions.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1977 | Atos Santarosa | Gastone Martini | Andreas Lubech |
| 1978 | Pierluigi Sala | Orfeo Pizzoferrato | Alessandro Mainetti |
| 1979 | Ivica Colig | Fioreno Geremia | Bruno Bulić |
| 1980 | Francisco Caneva | Giovanni Moro | Piero Ghibaudo |
| 1981 | Mauro Longo | Maurizio Orlandi | Giuliano Pavanello |
| 1982 | Mauro Longo | Ivan Mazzocco | Daniele Del Ben |
| 1983 | Bruno Bulić | Primož Čerin | Ivan Mazzocco |
| 1984 | Gabriele Ragusa | Primož Čerin | Sandi Papez |
| 1985 | Federico Ghiotto | Primož Čerin | Massimo Favaretto |
| 1986 | Maurizio Fondriest | Moravio Pianegonda | Massimo Favaretto |
| 1987 | Fausto Boreggio | Tiberio Savoia | Fabio Parise |
| 1988 | Flavio Milan | Diego Bittante | Gianni Vignaduzzi |
| 1989 | Fabio Baldato | Flavio Milan | Ivan Beltrami |
| 1990 | Fabio Baldato | Gianluca Bordignon | Massimo Strazzer |
| 1991 | Biagio Conte | Giovanni Lombardi | Aleš Pagon |
| 1992 | Fabio Casartelli | Alessandro Bertolini | Davide Rebellin |
| 1993 | Biagio Conte | Mauro Bettin | Mauro Radaelli |
| 1994 | Sergio Previtali | Federico Tozzo | Claudio Camin |
| 1995 | Luca Prada | Walter Petroni | Leonardo Calzavara |
| 1996 | Giuliano Figueras | Alessandro Spezialetti | Andrej Hauptman |
| 1997 | Simone Simonetti | Emanuele Lupi | Tadej Kriznar |
| 1998 | Flavio Zandarin | Raffaele Ferrara | Martin Fischerlehner |
| 1999 | Maurizio Bachini | Roberto Savoldi | Dmitri Galkin |
| 2000 | Pavel Zerzan | Aleksander Parfimovic | Franco Pellizotti |
| 2001 | no disputada | no disputada | no disputada |
| 2002 | Daniele Pietropolli | Luigi Giambelli | Andrea Moletta |
| 2003 | Alessandro Ballan | Daniel Zych | Luca Conati |
| 2004 | Elia Rigotto | Dario Benenati | Branko Filip |
| 2005 | Maurizio Biondo | Matteo Priamo | Gene Bates |
| 2006 | Marco Bandiera | Breno Sidoti | Filippo Savini |
| 2007 | Simone Ponzi | Massimo Iannetti | Jure Kocjan |
| 2008 | Manuele Boaro | Matija Kvasina | Gianluca Brambilla |
| 2009 | Tomislav Dančulović | Esad Hasanović | Gianluca Brambilla |
| 2010 | Marko Kump | Matej Gnezda | Marco Canola |
| 2011 | Enrico Battaglin | Sonny Colbrelli | Luca Benedetti |
| 2012 | Patrick Facchini | Sergey Rudaskov | Blaž Furdi |

## Referències

* ↑ «Albo d'oro - trofeo ZSSDI». [Consulta: 26 desembre 2022].
* 1 2 «Trofeo ZSSDI (Ita) - Cat. 1.2». [Consulta: 26 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclingbase.com Arxivat 2014-05-31 a Wayback Machine.
# Barranc d'Eroles

«Barranc d'Eroles» té aquests significats:
* Barranc d'Eroles (Fígols de Tremp), barranc del poble d'Eroles, al municipi de Tremp (Pallars Jussà)
* Barranc d'Eroles (els Masos de Baiarri), barranc de la caseria dels Masos de Baiarri, al municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
# Bosc de Nyungwe

El Bosc de Nyungwe està situat al sud-oest de Ruanda, a la frontera entre Ruanda i Burundi, al sud, i el llac Kivu i la República Democràtica del Congo a l'oest. La selva tropical de Nyungwe és probablement la selva tropical més ben conservada de l'Àfrica central. Està situat entre la conca del riu Congo, a l'oest, i la conca del riu Nil a l'est. Des del costat oriental del bosc de Nyungwe també apareix una de les branques de les fonts del Nil. S'hi troben 100 espècies d'orquídia, així com begonia silvestre i lobèlia gegant.
El Parc Nacional del Bosc de Nyungwe es va establir el 2004 i abasta una superfície d'aproximadament 970 km² de selva tropical, bambú, pastura, pantà i pantans. La ciutat més propera és Cyangugu, a 54 km a l'oest. El Mont Bigugu es troba dins dels marges del parc.

## Vida animal

El bosc de Nyungwe té una àmplia diversitat d'espècies animals, cosa que el converteix en una prioritat per a la conservació a l'Àfrica. El bosc està situat en una regió en què es troben diverses zones biogeogràfiques a gran escala i la varietat de biomes terrestres proporciona un ampli ventall de microhàbitats per a moltes espècies diferents de plantes i animals.
El parc conté 13 espècies primats (25% del total d'Àfrica), 275 espècies d'ocells, 1068 espècies vegetals, 85 espècies de mamífers, 32 espècies d'amfibis i 38 espècies de rèptils. Molts d'aquests animals són espècies de rang restringit que només es troben a l'ecoregió selva montana del Rift Albertí a Àfrica. De fet, el nombre d'espècies endèmiques que es troben aquí és més gran que en qualsevol altre bosc del Rift Albertí que s'ha investigat. El bosc, que arriba a la seva altitud màxima de 3000 metres sobre el nivell del mar, és d'especial interès per la presència de colònies de ximpanzés (Pan troglodytes) i còlob d'Angola (Colobus angolensis), aquests últims extingits a Angola per la caça intensa a la qual van ser sotmesos.

### Espècies de primats

* Ximpanzé comú (Pan troglodytes)
* Còlob d'Angola (Colobus angolensis ruwenzori)
* Cercopitec de L'Hoest (Cercopithecus l'hoesti)
* Cercopitec argentat (Cercopithecus doggetti)
* Cercopitec daurat (Cercopithecus kandti)
* Cercopitec de cara de mussol (Cercopithecus hamlyni)
* Cercopitec de cua vermella (Cercopithecus ascanius)
* Cercopitec de Dent (Cercopithecus denti)
* Cercopitec verd (Chlorocebus pygerythrus)
* Papió anubis (Papio anubis)
* Mangabei de galtes grises (Lophocebus albigena)

## Referències

* ↑ «Official Record for Nyungwe». protectedplanet.net. Arxivat de l'original el 2018-08-28. [Consulta: 27 agost 2018].
* ↑ Nyungwe National Park Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine., Rwanda Development Board.
* «Nyungwe Nziza Project website for Nyungwe National Park». Nyungwe Nziza Project. [Consulta: 29 juliol 2011].
* «Nyungwe National Park». Wildlife Conservation Society. Arxivat de l'original el 2007-08-04. [Consulta: 25 maig 2006].
* «Nyungwe National Park, Rwanda». NASA Earth Observatory. Arxivat de l'original el 2006-10-01. [Consulta: 25 maig 2006].

## Enllaços externs

* Atraccions al Bosc de Nyungwe
* Nyungwe National Park wildlife, Tourism & Conservation
# Tusse

Tousin Michael Chiza (1 de gener del 2002), més conegut com a Tusse, és un cantant congolesosuec.
Chiza va néixer a la República Democràtica del Congo i va venir a Suècia tot sol com a refugiat, on viu amb una família al poble de Kullsbjörken des del 2015. Va participar en el concurs Talang 2018 (com a Tousin Chiza), on va arribar al semifinal. El 2019, Tusse va ser finalista al programa Idol. Després de la seva victòria d'Idol 2019, va publicar tres cançons.
El 13 de març del 2021 va participar en Melodifestivalen, la preselecció sueca del Festival de la Cançó d'Eurovisió. Va guanyar amb la cançó Voices i representarà Suècia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021, que se celebrarà a la ciutat neerlandesa de Rotterdam.

## Referències

* ↑ «Tusse Chiza i Idol 2019: 6 saker du inte visste» (en suec). Expressen. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Tusse missade finalen när Talang-juryn röstade på en hund». Dalarnas Tidningar, 02-03-2018. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Freddie och Tusse till ”Idol”-final». [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Semifinalen av ”Idol” 2019 – minut för minut». [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Tusse triumphs at Melodifestivalen with 'Voices'» (en anglès). Eurovision.tv, 13-03-2021. [Consulta: 14 març 2021].
# Parc agrari

Un parc agrari és un espai obert i delimitat, el propòsit del qual és facilitar i garantir la continuïtat de l'ús agrari, preservant-lo de la seva incorporació al procés urbà, tot impulsant programes específics que permetin millorar i desenvolupar el seu potencial econòmic, mediambiental i socio-cultural, protegint el patrimoni natural del seu entorn.
A Catalunya, els parcs agraris més importants són el Parc Agrari del Baix Llobregat i el Parc Agrari de Sabadell.

## Referències

* ↑ El Parc Agrari del Baix Llobregat
* ↑ «El Parc Agrari de Sabadell». Arxivat de l'original el 2009-07-29. [Consulta: 8 maig 2009].
# Trofeu d'escacs Memorial Jordi Puig

El trofeu Memorial Jordi Puig és un premi en honor de Jordi Puig i Laborda que s'atorga des del 2007 a les millors classificacions dels jugadors del mateix club en les categories sub14 i sub16 del Campionat de Catalunya d'Escacs per Edats.
El club que obtingui menys punts sumant la classificació general de tres dels seus jugadors obtindrà el guardó, a més s'entrega trofeu i tres medalles a cadascun dels tres primers clubs. Si dos clubs empaten a punts sumant les classificacions dels seus tres millors jugadors el sistema de desempat serà la suma de punts d'aquests tres jugadors i si continua l'empat guanyarà el desempat el club que tingui el jugador que hagi fet més punts, finalment, si continua l'empat es resoldrà sumant els punts de la classificació de la ronda anterior.

## Guardonats

Quadre amb els tres primers equips classificats.
    AnyCampióSubcampióTercer 2007GerundaColmenaSant Andreu 2008Gerunda 2009Gerunda 2010Sant MartíMolletSant Andreu 2011Foment MartinencSant AndreuSanta Eugènia 2012Gerunda 2013Cerdanyola VallèsSCC SabadellPeona i Peó 2014Peona i PeóGerundaVila Olímpica 2015Ateneu ColónLlinarsVila Olímpica 2016Peona i PeóAteneu ColónLlinars 2017Peona i PeóLlinarsAteneu Colón

## Referències

* 1 2 Butlletí d'escacs, 131, 01-07-2007, pàg. 41 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Premi Jordi Puig». escacs.cat. [Consulta: 9 juliol 2015].
* 1 2 3 «Nou èxit del Gerunda als Campionats de Catalunya d'Escacs». Empordà Info. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Premi Jordi Puig Escacs Base 2010». escacs.cat. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ Butlletí d'escacs, 146-147, 01-07-2011, pàg. 56 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ Butlletí d'escacs, 149, 01-07-2012, pàg. 35 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Trofeu Jordi Puig 2013». [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ Butlletí d'escacs, 152, 01-12-2014, pàg. 16 [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Memòrial Jordi Puig 2015». escacs.cat. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Campionat de Catalunya d'edats 2016». escacs.cat. [Consulta: 29 març 2016].
* ↑ «Campions del Campionat de Catalunya d'edats 2017». escacs.cat. [Consulta: 19 abril 2017].
# Bèlagarda (Tarn)

Bèlagarda (en francès Bellegarde) és un antic municipi francès, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània, fusionat en lo municipi nou de Bèlagarda e Marçal des de 2016.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1876 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2013 |
| 520 | 305 | 290 | 287 | 355 | 335 | 318 | 376 | 441 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Claude Durand | |
| 2008-2015 | Serge Capgras | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Añasco

Añasco és un municipi de Puerto Rico situat a les valls de la costa oest de l'illa. També conegut amb els noms de La Ciudad Donde los Dioses mueren, El Pueblo Del Hojaldre, El Pueblo de los Morcilleros i Los Nativos. Confina al nord amb el municipi de Rincón, Aguada i Moca; al sud amb Mayagüez; a l'est amb San Sebastián i Las Marías; i a l'oest amb el Canal de la Mona. Forma part de l'Àrea metropolitana d'Aguadilla-Isabela-San Sebastián.
El municipi està dividit en 23 barris: Añasco Pueblo, Añasco Abajo, Añasco Arriba, Caguabo, Caracol, Carreras, Casey Abajo, Casey Arriba, Cerro Gordo, Cidra, Corcovada, Dagüey, Espino, Hatillo, Humatas, Marías, Miraflores, Ovejas, Piñales, Playa, Quebrada Larga, Río Arriba i Río Cañas.
El 24 de juny de 1506, Juan Ponce de León va desembarcar a la badia d'Añasco per donar inici a la colonització de Boriquén (nom amb el qual s'identificaba l'illa de Puerto Rico). El grup que va acompanyar a Ponce de León va ser distribuït en regions per complir amb l'empresa colonitzadora. Un dels acompanyants va ser don Luis de Añasco qui va ser assignat a la regió del Yagüeca.

## Referències

* ↑ «Añasco» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, Data incorrecta [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 19 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Añasco Arxivat 2015-06-21 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
# Brunswick (Geòrgia)

Brunswick és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2006 tenia 16.074 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brunswick tenia 15.600 habitants, 6.085 habitatges, i 3.681 famílies. La densitat de població era de 349,8 habitants per km².
Dels 6.085 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,4% hi vivien parelles casades, en un 24,6% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.272 $ i la renda mediana per família de 28.564 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.172 $ mentre que les dones 18.602 $. La renda per capita de la població era de 13.062 $. Entorn del 25,2% de les famílies i el 30,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brunswick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brunswick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tsotne Dadiani

Tsotne Dadiani, fou regent d'Abkhàzia del 1245 al 1250, i va tenir alts càrrecs a Geòrgia i cap al 1260 va succeir al seu germà Vardan III Dadiani com a mtavari de Mingrèlia. Es va casar amb Khwarashan [Khvashak Khanum], filla de Salim Beg Orbèliani, mtavari d'Ibèria i príncep de Surami; i de segones amb Marikha (o Borena) filla del príncep Tbeli de Herèthia). Va morir després del 1260. El seu fill Ianni Dadiani fou eristhavi de Svanètia i un altre fill, Jordi I Dadiani, el succeí a Mingrèlia.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Parsuwaix

Parsuwaix, Parsumaix o Parsamix o Parsuaix o Parsuah o Parsa fou un territori equivalent més o menys al modern Fars, probablement un territori semblant al de l'antiga regió elamita d'Anxan (almenys Anxan era la part nord de Parsuwaix) i que va agafar el nom de la tribu irànica dels parsus (perses) tot i que els seus reis van utilitzar el de reis d'Anxan. La regió es deia en antic persa, Parsa. En resum es tractaria del Fars, equivalent al Anxan o Anzan elamita que en ser ocupat en part (el sud del Fars) pels iranians va agafar el nom de Parsuwaix, i el seu rei va ocupar després el nord (el nord de Fars) i va adoptar pel conjunt el títol que allí era propi. L'antecessor de Cir I d'Anxan, Teispes, és anomenat com a rei dels perses (possiblement Parsuwaix) i no com a rei d'Anxan que si que portava Cir I.
La Parsa o Parsuwaix no s'ha de confondre amb la Parsua o Parsuah situada a la regió de la moderna Kermanxah.

## Formació del regne

Després de reconquerir Babilònia el rei Senaquerib va envair Elam, invasió que va afectar tot el país al nord de Susa. El rei Kudur-Nakhunte es va refugiar a les muntanyes Hidali al modern Khuzestan oriental i el tron fou ocupat per Humbanumena III (vers 692-687 aC) que va renovar la seva aliança amb Babilònia-Assíria. El nou rei va buscar aliances amb els reis veïns entre els quals s'esmenta al rei d'Anxan i Parsuaix. En aquest moment Anxan ja s'havia separat d'Elam al que estava unit encara no gaires anys abans. Sembla que diversos pretendents al tron s'havien apoderat de parts del regne; Tempet-Humban-Inxuixinak de Susa (668-653 aC) va intentar restablir l'antiga federació d'estats elamites però fou derrotat per un exèrcit d'Assurbanipal, que va assolar diversos districtes elamites que foren posats sota control de caps locals fidels als assiris. No obstant les lleialtats canviaven ràpid i vers el 652 aC el governador vassall de Madaktu va donar suport a una revolta a Babilònia contra els assiris; el rebel elamita va ser derrotat pels assiris a Der i va fugir a les muntanyes d'Hidalu buscant ajuda dels seus veïns de la regió de Parsumaix. Mentre una revolta a Elam va provocar la caiguda del rei Humbannikaix al que va succeir Tammaritu I (vers 651-640 aC) que continuà l'oposició als assiris que havia mantingut l'anterior rei; el districte d'Hidalu estava afrontant amb el que s'anomena territori de Parsumaix i va demanar als pobles dels dos territoris ajut contra els assiris, amb molt poc èxit. El 649 aC els assiris eren a la frontera amb Parsumaix i saquejaven la zona. Als següents anys els elamites van recuperar una petita autonomia local als llocs més apartats, però això no va durar i finalment els assiris i els perses els van liquidar.
Un text assiri esmenta la destrucció d'Elam en temps d'Assurbanipal, i dona el nom de Kuraix com a rei de Parsuwaix. Els erudits estan d'acord que aquest Kuraix era el rei Cir I d'Anxan, que es va declarar vassall d'Assurbanipal i va enviar el seu fill a Niniveh com a ostatge.

## Bibliografia

* J. Hansman, Elamites, Achaemenians and Anshan, 1972
* E. Herzfeld, The Persian Empire, Wiesbaden, 1969
* W. Hinz, The Lost World of Elam, Londres, 1972
# Quatre falques

Quatre falques és una escultura situada al Pla de Palau, de Barcelona, davant de la font del Geni Català. Obra de l'escultor alemany Ulrich Rückriem, es va inaugurar el 21 de juliol de 1992, pocs dies abans del començament dels Jocs Olímpics de Barcelona. Consisteix en quatre blocs de granit finlandès, tallats en forma de falca, que es pot interpretar com un homenatge a les quatre barres catalanes.
Forma part de l'exposició Configuracions urbanes, organitzada per la nominació de Barcelona com a seu dels Jocs Olímpics, que consisteix en vuit obres creades per sis artistes estrangers, un madrileny i un de català, que formen un recorregut pels barris de la Ribera, la Barceloneta i el Port Vell. El projecte va estar dirigit per la crítica d'art Gloria Moure.

## Referències

* ↑ «Sense títol, quatre falques». Associació de comerç i turisme de Ciutat Vella.
* ↑ «Art públic». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «L'exaltació olímpica». Ajuntament de Barcelona.
# Añisok

Añisok o Añisoc (Valladolid de los Bimbiles en l'època colonial) és un municipi de Guinea Equatorial, de la província de Wele-Nzas a la Regió Continental. El 2005 tenia 40.395 habitants. Va ser l'última ciutat fundada pels espanyols sobre un llogaret del mateix nom, en la dècada de 1940, abans de la independència de Guinea Equatorial l'any 1968.

## Bibliografia

* Klotchkoff, Jean-Claude. «Añisok». A: La Guinée équatoriale aujourd'hui (en francès). París: Éd. du Jaguar, 2009, p. 165. ISBN 978-2-86950-440-0.
# Tuttle (Dakota del Nord)

Tuttle és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 106 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tuttle tenia 106 habitants, 56 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 163,7 hab./km².
Dels 56 habitatges en un 16,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,2% hi vivien parelles casades, en un 1,8% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 46,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,1% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 12,3% entre 25 i 44, un 36,8% de 45 a 60 i un 31,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 46.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.625 $ mentre que les dones 16.607 $. La renda per capita de la població era de 17.970 $. Cap de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tuttle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tuttle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Parsuah

«Parsuah» té aquests significats:
* Parsua o Parsuah, província assíria vers els segles VIII a VI aC.
* Parsuwash, Parsumash o Parsuah, nom dels Fars vers el començament del segle VII aV i fins al segle VI aC