OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Xavier Fontova Santallucia

Francesc Xavier Fontova Santallucia fou el fundador de la Ciutat de los Muchachos Nazaret d'Alacant.
Va néixer Francesc Xavier Fontova Santallucia a Algerri, Província de Lleida el dia 7 d'octubre de l'any 1907. Fill de família de pagesos, on va aprendre a experimentar la vida amb austeritat i amb l'amor als pobres. En seus últims moments el pare Fontova sempre ens parlava amb català y s'emocionava amb les visites que li feien els seus germans. Sentia un gran amor pel seu pare lo qual nomenava sempre amb una devoció infinita.
Va fer els estudis eclesiàstics al Seminari de Lleida, del any 1919 fins a l'any 1931 i fou ordenat sacerdot el dia 14 de juny de l'any 1931, any que va marxar a Roma. Va completar els seus estudis a Itàlia, a Bolengo i Avigliana respectivament. Torna a Espanya i acaba de completar els seus estudis de Teologia a Barcelona, de 1941 a 1943, al teòloga de Sarrià on alterna els estudis amb les activitats pastorals als suburbis. Va fer la seva Tercera Provació a Gandia. Des de l'any 1942 fins a l'any 1948 va treballar a Osca com a Director de la congregació i Pare Espiritual del Seminari. El 1949 es va traslladar a Alacant com a Director de la Congregació Mariana i Parroc de Santa Maria. És dins la Congregació d'Alacant on comença a prendre forma la idea que portava sempre dins al cor, i que des d'aquesta hora serà el motor de la seva vida: començar la Croada d'infància per la Caritat segons la idea que li va presentar a les hores la presidenta de les mares catòliques.
El Pare Fontova no volia que els seus nens necessitats, un asil. Aspirava a “la redempció del miserable pel miserable”. Rendirs a si mateix per ajudar a redimir als altres. Que pensen i sàpiguen que hi ha altres iguals a ells. Del 17 de setembre de 1957, any que es van admetre els primers nens a la Congregació, va néixer a Alacant una nova família, una nova llar a la que des del primer moment van nomenar significadament Nazaret. Després de realitzar una encomiable vida dedicada a aquesta Ciutat de los Muchachos de Nazaret de Alacant per ell fundada el Pare Fontova ens va deixar el dia 9 de setembre de 1977.

## Referències

* 1 2 3 4 Royo Sánchez, Jesús. Historia de Nazaret (en castellà). Alacant: Ayuntamiento de Alicante, 1996.
* 1 2 3 4 «Resultados de la búsqueda de Fontova» (en castellà). Alicante Vivo, 28-05-2023. Arxivat de l'original el 2023-05-28. [Consulta: 28 maig 2023].
# Boleslau III

Boleslau III és el nom dels següents personatges:
* Boleslau III de Polònia (1085 - 1138) va ser duc de Polònia des de 1102 al 1238
* Boleslau III de Bohèmia (965-1037), de malnom el Roig, va ser fill i successor de Boleslau II de Bohèmia.
# Platja de s'Alqueria Gran

La platja de s'Alqueria, o platja de s'Alqueria Gran, és una platja del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la petita badia de Racó des Moro, on també hi ha la platja d'en Ballesta, o de s'Alqueria Petita, al nord de la localitat de Portlligat, en una zona mínimament urbanitzada, a 2 km del centre de Cadaqués. Orientada al sud-est, té una longitud de 59 m i una amplada mitjana de 20 m, formada per còdols aplanats. Davant de la platja hi ha l'illot de s'Alqueria, prop de la punta homònima. S'hi practica el nudisme.

## Referències

* ↑ «S'Alqueria Gran». Catalunya.com.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 60-61. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «S’Alqueria». Costa Brava Pirineu de Grona.
# Lasiacis

Lasiacis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Lasiacis acuminata Swallen
* Lasiacis anomala Hitchc.
* Lasiacis divaricata (L.) Hitchc.
* Lasiacis glabra Swallen
* Lasiacis harrisii Nash
* Lasiacis ligulata Hitchc. et Chase
# Frederic Sancho Carles

Frederic Sancho Carles, també conegut amb el nom artístic de Fede Sancho o Frederich Sancho (Tortosa, Baix Ebre, 30 de juny de 1978 - Barcelona, 13 de juny de 2021), va ser un artista multidisciplinar català.
Malgrat que els seus principals àmbits artístics eren la pintura i el dibuix, Sancho va ser un artista plenament multidisciplinar, ja que va fer incursions en el disseny, la moda, el cinema, la publicitat, la fotografia, l'escultura o l'arquitectura, entre d'altres. També havia estat professor de moda i escaparatisme.
A banda de la seva vessant artística, Sancho també va destacar pel seu activisme social, en especial en la lluita en favor dels drets del col·lectiu homosexual i LGBTI+ a les Terres de l'Ebre. De fet, va ser un dels impulsors de l'associació LGTeBre, la primera en aquest àmbit a les Terres de l'Ebre.

## Referències

* 1 2 Moreno Pérez, Gustau «L’artista tortosí Fede Sancho mor als 42 anys». Marfanta.com, 14-06-2021 [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ «Mor l’artista tortosí Fede Sancho». La Ciutat, 14-06-2021 [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ «La mort de l'artista i activista tortosí Frederic Sancho colpix sectors culturals i socials ebrencs». Aguaita.cat, 14-06-2021 [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ «Mor l'artista tortosí Fede Sancho». Setmanari l'Ebre, 14-06-2021 [Consulta: 15 juny 2021].
# Frans Luyckx

Frans Luyckx o Luycks (Anvers, 1604 – Viena, 1668) va ser un pintor barroc flamenc, pintor de cambra de l'emperador Ferran III i del seu successor, Leopold I, i el més important retratista de la cort vienesa a mitjan segle xvii.
Batejat a Anvers el 17 d'abril de 1604, es desconeix tot el relatiu a la seva formació. El 1635 es trobava a Roma i el 1638 va entrar al servei de la cort imperial romanent a Viena almenys des de 1647 fins a la seva mort.
Pintor de temes d'història i motius religiosos, en els quals s'adverteix el coneixement de la pintura de Rubens, Frans Luyckx és conegut principalment pels nombrosos retrats que va pintar dels membres de la cort dels Habsburg, severs i convencionals conforme a l'estil cortesà de la fi del segle xvi. Retrats com el de Maria d'Àustria, reina d'Hongria, del Museu del Prado, evidencien d'altra banda el coneixement de l'obra de Velázquez, gràcies a l'intercanvi d'obres d'art entre les corts europees, però interpretant l'obra del mestre sevillà amb l'estil cal·ligràfic i sec de Joost Susterman i altres mestres flamencs.

## Notes

* ↑ http://www.rkd.nl/rkddb/dispatcher.aspx?action=search&database=ChoiceArtists&search=priref=51454%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 Hans Vlieghe, Arte y arquitectura flamenca, 1585-1700, p. 215., Madrid, Cátedra, 2000, ISBN 84-376-1842-8

## Enllaços externs

* http://www.museodelprado.es/enciclopedia/enciclopedia-on-line/voz/luyckx-frans/?no_cache=1
# Plaça Europa

«Plaça Europa» té aquests significats:
* Plaça Europa, plaça de la ciutat de la Seu d'Urgell a la comarca de l'Alt Urgell.
* Plaça Europa, és una plaça de l'Hospitalet de Llobregat, situada a l'encreuament de la Granvia amb el carrer d'Amadeu Torner.
* Plaça d'Europa és una plaça de Barcelona, situada a l'Anella Olímpica de Montjuïc.
# Francisco Javier Montoya Gómez

Francisco Javier Montoya Gómez, més conegut com a Curro Montoya (Alacant, 13 de febrer de 1977) és un futbolista valencià, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Encara que comença a les categories inferiors de l'Hèrcules CF, la seua progressió fa que siga captat pel València CF. La temporada 99/00 la passa al València B, sense arribar a pujar al primer equip. A l'any següent marxa a Sòria per jugar amb el CD Numancia, que li fa debutar en primera divisió. Eixa temporada, l'alacantí hi disputaria sis partits, els únics de la seua carrera a la màxima categoria.
No continua al Numancia i passa una campanya al Real Jaén abans de fitxar per l'Elx CF. Al club il·licità és titular les dues temporades que hi milita, ambdues a Segona Divisió. Entre el 2004 i 2008 juga a la categoria d'argent amb el Ciudad de Murcia, reconvertit posteriorment a Granada 74, tot i que en la darrera temporada tot just hi apareix en un encontre.
Des del 2009 forma part del planter de l'Oriola CF, de Segona B.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Pla del Vilà

El Pla del Vilà és un jaciment arqueològic d'època epipaleolítica al terme municipal del Cogul de la comarca de les Garrigues, a la província de Lleida. Aquest jaciment és en una explotació agropecuària de camps d'ametllers abancalats a l'oest de la pista del Cogul a Granyena de les Garrigues i a l'est del camí dels Mallols.
La troballa d'aquest jaciment va ser efectuada gràcies a les referències orals de Mateu Esquerda Ribes del Grup Cultural de Granyena de les Garrigues, a més d'actuacions d'afeccionats i clandestins. En aquesta ubicació s'hi va realitzar una prospecció superficial i localitzar diverses restes lítiques disperses, entre aquestes diversos micròlits. Actualment els materials trobats en superfície d'aquest jaciment es conserven a la Sala d'Arqueologia del Grup Cultural de Granyena de les Garrigues a la mateixa localitat.

## Referències

* 1 2 3 «Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 21 abril 2015].
# Base (aritmètica)

En un sistema de numeració posicional, la base és el nombre de dígits diferents utilitzats per a representar els nombres.
Per exemple, en base 2, anomenat sistema de numeració binari, només existeixen dos dígits: 0 i 1. En base 10, el sistema de numeració decimal utilitzat habitualment, existeixen 10 dígits: 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 i 9. En bases superiors a 10 (com l'hexadecimal, base 16), s'usen habitualment lletres com a dígits: 0, 1, ..., 9, A, B, C, D, E i F.
Tot nombre pot representar-se com una suma de dígits multiplicats per la base elevada a la potència representada per la posició que ocupen, sent 0 la posició que ocupen les unitats, 1 la posició que ocupen les desenes, etc.
Per exemple, 45 en base 10, que s'escriu (45)$_{10}$ és 4*10¹+5*10$^0$, mentre que (45)$_{16}$ és 4*16¹+5*16$^0$ = (69)$_{10}$.

## Referències

* Weisstein, Eric W., «Base» a MathWorld (en anglès).
Viccionari
# La Mierla

La Mierla és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 38 | 44 | 31 | 27 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Cal Rosaret

Cal Rosaret és una obra gòtica de Passanant i Belltall (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta casa de tres plantes conserva dues interessants llindes de farga gòtica en la porta d'accés i en una finestra del primer pis. L'estructura de la construcció respon a la fórmula planta-magatzem, planta noble i assecadors. Aquest darrer pis sembla haver estat construït posteriorment. Els dos primers nivells estan bastits amb pedra més o menys regular, mentre que el darrer és resolt amb reble. Cal assenyalar la presència d'un important contrafort que s'entrega en l'arrencament de la planta noble.

## Referències

* ↑ «Cal Rosaret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Boughriba

Boughriba (en àrab بوغريبة, Būḡrība; en amazic ⴱⵓⵖⵔⵉⴱⴰ) és una comuna rural de la província de Berkane, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 20.513 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Phanoperla schmidi

Phanoperla schmidi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a l'Índia: Manipur i Assam.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):121.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Kailash Chandra i R. M. Sharma: Checklist of Indian Stoneflies (Insecta: Plecoptera). Enllaç (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Sartori, Membiela Iglesia, C. Ravizza, Sánchez-Ortega & P. Zwick, 1990. Bull. Soc. Vaud. Sci. Nat. 80(2):171.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Font dels Malalts (Rivert)

La Font dels Malalts és una font del poble de Rivert, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament pertanyia al terme de Toralla i Serradell.
Està situada a 905 metres d'altitud, a prop i al sud-oest de Rivert, sota les Balçs, a la dreta del barranc del Balç.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plaça de l'Oli (Vilafranca del Penedès)

La Plaça de l'Oli és una plaça del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Plaça de l'Oli serveix de nexe ente la zona monumental de la Plaça de Jaume I i la terciaritzada de la Plaça de la Constitució.

## Descripció

És una plaça de planta sensiblement rectangular que enllaça amb la de Jaume I. Està dividida en tres parts, dues laterals per al trànsit rodat i una central per als vianants, amb dues fileres d'arbres als costats. Els edificis que limiten la Plaça de l'Oli són de planta baixa i de dos o tres pisos, d'arquitectura popular i eclèctica. A l'encreuament de les dues places es troba el monument al bisbe Torras i Bages, davant de la casa pairal, posteriorment biblioteca.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça de l'Oli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Mitgenca mota

La mitgenca mota és un contracte del dret català en ramaderia pel qual un soci aporta tot (mota general, essent mota la quantitat de caps de bestiar que un dels socis aporta de més que l'altre soci) o gairebé tot (mota particular) el bestiar i l'altre aporta la feina de guardar-lo i de pasturar-lo.
És propi de la vall d'Àger, on s'anomena, per oposició, mitgenca plana el contracte normal de la mitgenca (La meitat dels productes de la terra o del bestiar, corresponent a cadascun dels socis d'un contracte a mitges) entre propietaris que apleguen els seus ramats i es reparteixen despeses i guanys.
# Cal Roset (la Coma)

Cal Roset és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Situació

Està situada 1.035 m d'altitud, a poc més de 350 m al nord-oest de les Fonts del Cardener, a 165 m al nord-oest de la masia de Cal Ramon Gansola i, talment com aquesta, a la riba dreta de la Rasa de Coll de Port.

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 225
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC i al padró municipal. Al llibre Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. hi apareix escrit Rosset però la gent de la contrada ho pronuncien amb essa sonora
# Philautus ocularis

Philautus ocularis és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & Pethiyagoda, R. 2004. Philautus ocularis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Pennantita

La pennantita és un mineral de la classe dels silicats (fil·losilicats) i que pertany al grup de les clorites. La seva fórmula química és (Mn₅Al)(Si₃Al)O$_{10}$(OH)₈. Va ser descoberta en 1946, any en què Walter Campbell Smith, Frederick Allen Bannister i Max Hutchinson Hey li van donar aquest nom.
És un dels minerals més comuns de la clorita, junt amb el clinoclor i la chamosita.

## Referències

* ↑ Pennantita (castellà)
# Llau

Una llau és, tal com estableix Joan Coromines, el de caiguda, ensorrada o esllavissada de terres. Mot de gènere femení, una llau passà a designar, ja en català medieval, un barranquet que recull l'aigua de la pluja i que la major part de l'any és sec.
El canvi de significat té l'arrencada en el fet que en aquesta mena de barranquets l'aigua sobtada de la pluja produeix una forta erosió que de seguida es tradueix en esllavissades importants. Com que l'efecte d'una caiguda d'una massa de neu produeix el mateix efecte, aviat s'estengué a aquest darrer significat l'accepció del mot; però no abans del darrer terç del segle xix, segons Coromines.
El pas de llau a allau es produeix per aglutinació de la vocal de l'article al substantiu, produint alhora un canvi de gènere: la llau→ l'allau → una llau → una allau. És un fenomen que es produeix amb una certa freqüència, en català i també en altres llengües romàniques. A més, el mot allau, amb el significat de caiguda d'una massa de neu, conserva sovint la forma originària, llau.
Això fa que avui dia es reconeix en el mot llau aquests dos significats:
* Barranquet sec i curt o llit per on rodola l'allau. Mot sobretot utilitzat a la zona pirinenca (comarques de l'Alta Ribagorça, Pallars Jussà i Pallars Sobirà, principalment), sempre amb la forma llau.
* Massa de neu que es desprèn sobtadament i cau muntanya avall. Mot actualment d'abast general, preferentment en la forma allau.

## Referències

* ↑ Coromines, Joan. «Llau». A: Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa de Pensions "La Caixa", 1993. ISBN 84-7256-248-4.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «allau». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
# Barbus mungoensis

Barbus mungoensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius Blackwater, Menge i Mungo.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Le Retour de Marcus Sextus

El Retorn de Marc Sext (Le Retour de Marcus Sextus en francès) és una obra de Guérin (1799) exposada al Louvre. Marcus Sextus (personatge imaginari) va escapar de les proscripcions del dictador romà Luci Corneli Sul·la. Es troba tornant amb la seva filla, plorant, ja que descobreix que la seva dona ha mort. Marc seu a la vora del llit; té la mà de la seva esposa junt amb la seva, mentre que la seva nena abraça els seus genolls. Madame de Staël va dedicar una pàgina de la seva famosa novel·la Delphine a aquesta obra. Els realistes van pensar que havien vist en aquesta obra una referència al retorn dels emigrants. És força dramàtica, la fortalesa i la versemblança que mostren les expressions.

## Referències

* 1 2 «Baron Pierre Narcisse Guérin - La Vuelta de Marco Sexto». reproArte.
* 1 2 «Le Retour de Marcus Sextus». L'Agence Photo.
* ↑ «Marcus Sextus, Guérin». Cosmovisions.com.
* ↑ «Le Retour de Marcus Sextus». Artliste. Arxivat de l'original el 2015-03-15. [Consulta: 19 febrer 2016].
* ↑ «Le Retour de Marcus Sextus». Louvre.
# Calamaïta

La calamaïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de la comuna de Calama, a Xile, a on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La calamaïta és un sulfat de fórmula química Na₂TiO(SO₄)₂·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Representa un nou tipus d'estructura cristal·lina. És el tercer mineral sulfat amb titani dominant després de l'alcaparrosaïta i la innelita. Es tracta també del segon mineral sulfat pur ric en titani. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Mineralògic Fersman, de l'Acadèmia Russa de les Ciències, situat a Moscou, Rússia, amb número de registre 4883/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Alcaparrosa, situada al costat nord del Cerro Alcaparrosa, a uns 3 km al sud-oest de l'estació de ferrocarril de Cerritos Bayos, a Calama, a la província d'El Loa (Regió d'Antofagasta, Xile). És una mina on s'han descobert diverses espècies minerals, sent a més l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Calamaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2017].
* ↑ «Alcaparrosa Mine, Cerritos Bayos, Calama, El Loa Province, Antofagasta Region, Chile» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2017].
# Bougatsa

La bougatsa (grec Μπουγάτσα; búlgar: banitsa; àrab: بوغاتسا) és un pastís típic de les cuines grega, búlgara i siriana. Consisteix en capes de pasta fil·lo farcides amb crema pastissera, formatge o carn picada.
És un plat originari de l'Orient Mitjà i el consum es va estendre pel sud-est d'Europa i del nord d'Àfrica durant l'expansió de l'Imperi Otomà. S'emparenta al turc poğaça (del qual deriva el seu nom) i, com aquest, s'emplenava, antany, amb formatge. Amb el temps, va esdevenir més comú el farciment de crema pastissera.
Hom creu que la variant grega, que duu pasta fil·lo en comptes de pa, es va crear entre els sefardites de Tessalònica. A Síria es fa una versió salada, que es consumeix durant el Shavuot.

## Referències

* 1 2 3 Marks (2010), sv Bougatsa
* ↑ Lowry (2008)

## Bibliografia

* Lowry, Heath W.: The shaping of the Ottoman Balkans, 1350-1550: the conquest, settlement & infrastructural development of Northern Greece. Istanbul, Universitat de Bahçeşehir, 2008. ISBN 978-9756437780
* Marks, Gil: Encyclopedia of Jewish Food. John Wiley & Sons, 2010. ISBN 9780544186316