OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Housset

Housset és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 180 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Housset era de 180 persones. Hi havia 60 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 12 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 73 habitatges, 60 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 72 eren cases i 1 era un apartament. Dels 60 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 11 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Housset el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 16 | 40 a 44 | 8 |
| 12 | 35 a 39 | 16 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 20 |
| 12 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 16 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 116 persones, 81 eren actives i 35 eren inactives. De les 81 persones actives 68 estaven ocupades (43 homes i 25 dones) i 13 estaven aturades (5 homes i 8 dones). De les 35 persones inactives 7 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 18 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Housset hi havia 65 unitats fiscals que integraven 189 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 12.617 €.

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'entitats de l'administració pública.
L'any 2000 a Housset hi havia 14 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.232 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Housset a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Housset a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Illa Bonaparte

Illa Bonaparte (Île Bonaparte) és el nom que va portar la moderna illa de la Reunió entre 1806 i 1810. L'Île de Saint Paul (1638-1649) havia estat rebatejada illa de Borbó, nom que va subsistir fins al 1793 quan se li va canviar a illa de la Reunió; però aquest nom fou canviat el 15 d'agot de 1806 a illa Bonaparte en honor de Napoleó Bonaparte. El nom fou efímer, ja que l'illa fou ocupada pels britànics entre el 7 i el 8 de juliol de 1810 i un mes després li van restaurar el seu antic nom prerevolucionari d'illa de Borbó (7 d'agost de 1810) que va persistir fins al 1848.

## Governadors

* 1806 - 1809 Nicolas Ernault de Regnac des Brulys
* 1809 - 1810 Jean Chrysostome Bruneteau de Sainte-Suzanne
* 1810 Henry Sheehy Keating (comandant de les forces britàniques)

## Referències

* Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Illot Gros de na Llarga

L'illot de na Llarga, illot Gros de na Llarga, o simplement illot Gros és un illot de la costa mallorquina situat al terme de Campos, a 360 metres davant la platja del Coto. És anomenat illot de na Llarga per situarar-se a escassos 120 metres al nord de l'illa de na Llarga. Té una forma en planta allargada (60 m. de llargada per 12 d'amplada) i lleugerament cuminada i segueix la direcció nord-est. Té un relleu suau, de tan sols 1 metre d'alçària, i és completament rocós i improvist de vegetació. Tot i estar davant les costes de la Colònia de Sant Jordi, forma part del municipi de Campos, del qual n'és el segon illot en superfície. Juntament amb na Llarga formen un petit arxipèlag i agrupació d'esculls baixos que dificulten el trànsit marítim als voltants de la punta des Tords, però que en canvi protegeixen de temporals la petita platja del coto.
Aquest illot, l'illa de na Llarga i les aigües circumdants estan protegides, ja que formen part del Parc Natural Maritimoterrestre des Trenc - Salobrar de Campos.

## Referències

* 1 2 Abraham Vidal, Sebastià. «Nomenclàtor Toponímic de les Illes Balears: Campos». IEC. [Consulta: 30 setembre 2018].
* 1 2 3 Aguiló Adrover, Cosme. La toponimia de Santanyi i Ses Salines (Tesi: Doctorat). UIB.
* ↑ «Infraestructura de Dades Espacials de les Illes Balears». 'Institut Cartogàfic i Geogràfic de les Illes Balears. [Consulta: 29 juliol 2023].
* ↑ Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001, p. 53. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Parc Natural Maritimoterrestre es Trenc - Salobrar de Campos». Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 2021-02-28. [Consulta: 27 setembre 2018].
# Irene Lecapena

Irene Lecapena, nascuda amb el nom de Maria, en búlgar Ирина Лакапина, en grec antic Μαρία/Ειρήνη Λακαπηνή, que va morir aproximadament l'any 966, va ser emperadriu consort del Tsar Pere I de Bulgària. Era filla de Cristòfol Lecapè, fill de l'emperador romà d'Orient Romà Lecapè, i de la seva esposa Maria.
Pere I era fill del kan Simeó I el Gran, i quan va pujar al poder, per intimidar els països veïns i mostrar que era un excel·lent guerrer, va fer una demostració de força envaint la regió de Tràcia el mes de maig del 927. Va mostrar-se disposat a entaular converses per a aconseguir una pau permanent, i Romà Lecapè li va proposar una aliança matrimonial, entre la seva neta Maria i ell. Per primera vegada una princesa romana d'Orient es casava amb un monarca estranger. Constantí VII, va criticar Romà Lecapè per aquesta decisió. El mes d'octubre del 927 Pere I va arribar a Constantinoble a signar un tractat de pau i el 8 de novembre es va casar amb Maria, que va prendre el nom d'Irene, que en grec significa "Pau".
Irene i Pere I van tenir diversos fills, i entre ells:
* Plenimir
* Boris II de Bulgària, que el va succeir al tron com a emperador de Bulgària l'any 969.
* Romà de Bulgària, que va ser emperador de Bulgària l'any 977.

## Referències

* ↑ Previte-Orton, C. W.. The shorter Cambridge medieval history / vol.1 The later Roman Empire to the twelfth century. Cambridge: Cambridge University Press, 1975, p. 256.
# Inspector (rang policial)

Inspector és un grau utilitzat en molts cossos policials per anomenar els oficials que comanden un grup d'agents i sotsoficials.

## Mossos d'Esquadra

L'Inspector és l'únic rang que hi ha a l'escala executiva del cos dels Mossos d'Esquadra, la policia de la Generalitat de Catalunya. L'inspector és superior al sotsinspector i subordinat a l'intendent. L'ascens a inspector es fa mitjançant oposicions.

## Cos Nacional de Policia

Al Cos Nacional de Policia d'Espanya és un funcionari de l'escala executiva, per damunt del sotsinspector i per sota de l'Inspector en cap. A les policies locals, segons la normativa de cada Comunitat Autònoma són graus no sempre equivalents. Al Regne Unit, és el grau immediatament superior al de sergent i per sota d'Inspector en cap.

## Referències

* ↑ Article 2 de la Llei de modificació de la Llei 10/1994, de l'11 de juliol, de la Policia de la Generalitat - Mossos d'Esquadra
# Janesville

«Janesville» té aquests significats:
* Janesville (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa.
* Janesville (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota.
# Marià Homs i Montserrat

Marià Homs i Montserrat (Manresa, 25 de maig de 1901 - 20 d'octubre de 1975) fou un personatge polifacètic portant a terme activitats com a futbolista, músic i polític.
Fill de pare llauner i mare pagesa, als anys vint va destacar com a futbolista del Centre d'Esports Manresa, i del RCD Espanyol. Es retirà el 12 de febrer de l'any 1928 en un partit d'homenatge que enfrontà el CE Manresa i el RCD Espanyol i que guanyà aquest darrer per 1 gol a 4.
Musicalment fou subdirector de l'Orfeó Manresà. L'any 1927 fundà el Trio Ars on hi tocava el violí. Als anys trenta tocà en diversos conjunts de ball, especialment a l'orquestra Els Fatxendes. El 1935, juntament amb Miquel Blanch i altres músics, crearen una orquestra simfònica sota la protecció de l'Associació de Cultura Musical. Després de l'assassinat del Mestre Blanch, el 1936, ocupà el càrrec de director de l'Escola Municipal de Música de Manresa. També fou president del Sindicat Musical de Manresa i president de la Societat d'Autors.
En l'àmbit de la política, milità a Estat Català, partit del qual en va ser president de les seves Joventuts. El 14 d'abril de 1931 va ser membre de la Junta de Govern Republicana Provisional de Manresa.
L'any 1934 va fundar i dirigir la revista Avançada, que propugnava un republicanisme catalanista i revolucionari. Aquell mateix any, el 20 de març fou ferit en un atemptat al carrer del Born de Manresa. Arran dels Fets del sis d'octubre, fou detingut com a cap dels Escamots d'Estat Català, sent el primer ciutadà manresà en ingressar a la presó de la ciutat. Després de ser alliberat el Nadal d'aquell mateix any, abandonà la política. En acabar la guerra va ser represaliat perdent la posició de funcionari de l'Ajuntament de Manresa i condemnat a 9 anys de presó por rebelión militar.
Durant el franquisme fou professor de violí i de guitarra i es dedicà a la música popular. Fundà la seva pròpia orquestra.
L'any 1956, el president del Centre d'Esports Manresa, Jordi Basiana, li encarregà la reconstitució de l'himne del club, actualment encara vigent, amb motiu de les noces d'or del Club. Abans ja havia compost el del Club Natació Manresa (1945) i després també va escriure el de l'Escola Joviat (1966).
Se li coneix la sardana Amorosa.

## Referències

* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1922/04/18/pagina-2/614323/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1960/07/06/pagina-1/608855/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1928/02/12/pagina-2/616459/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1928/02/15/pagina-3/616467/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1927/12/19/pagina-2/1380772/pdf.html

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
* Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Crisòtemis (escultor)

Crisòtemis (grec antic: Χρυσόθεμις, llatí: Chrysothemis) fou un escultor natural d'Argos que, junt amb Eutèlidas, va fer en bronze les estàtues de Damaret i el seu fill Teopomp, guanyadors als jocs olímpics a les Olimpíades 65 i 66, per la qual cosa es dedueix que va viure al mateix temps, de l'any 520 aC en endavant.
Pausànies parla d'una de les estàtues i cita la inscripció que portava a la base on indicava el nom dels artistes amb un epigrama que deia Τέχναν εἰδότες ἐκ προτέπων, 'hem heretat les nostres habilitats dels mestres més antics'.

## Referències

* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia VI, 10,5
* ↑ Chrysothemis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 706
# Cecília Metel·la (filla de Metel Baleàric)

Cecília Metel·la (en llatí Cacecilia Metella) va ser filla de Quint Cecili Metel Baleàric (Quintus Caecilius Q. F. Q. N. Metellus Balearicus), cònsol l'any 123 aC i germana de Quint Cecili Metel Nepot (Quintus Caecilius Q. F. Q. N. Metellus Nepos), cònsol l'any 98 aC. Pertanyia a la gens Cecília, una antiga família romana d'origen plebeu.
Es va casar amb Appi Claudi Pulcre, cònsol el 79 aC. Va ser la mare d'Appi Claudi Pulcre, cònsol l'any 54 aC i de Publi Clodi Pulcre, tribú de la plebs l'any 58 aC. Va criar també ls dos fills del seu germà Quint Cecili, (Metel Celer i Metel Nepos) junt amb els seus propis fills.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 525.
# Cecília (mare de Lucul·le)

Cecília (llatí: Cæcilia) va ser filla de Luci Cecili Metel Calb, cònsol l'any 142 aC, i germana de Metel Numídic (cònsol el 109 aC).
Es va casar amb Luci Licini Lucul·le, pretor el 103 aC, i va ser la mare del famós Lucul·le, que va derrotar a Mitridates VI Eupator. Formava part de la gens Cecília, una antiga família romana d'origen plebeu. Aquesta Cecília tenia mala reputació moral.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 525.
Viccionari
# Chalonge (cràter)

Chalonge és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, al sud-oest del cràter més gran Lewis, i a la falda exterior del material expulsat que envolta la conca d'impacte de la Mare Orientale. Al sud-est apareixen els Montes Cordillera, un anell de muntanyes que envolten la formació de la Mare Orientale.
* Localització de Chalonge (centre a la dreta de la imatge)
* Imatge obliqua des del Lunar Orbiter 5, vista oest
Es tracta d'un cràter circular amb una vora esmolada, i l'exterior no està erosionat sensiblement. Les parets interiors s'inclinen directament cap a un anell de material derruït que envolta el sòl interior. Chalonge va ser designat prèviament com Lewis R abans de ser reanomenat per la UAI.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Love Streams

Love Streams és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Cassavetes, estrenada el 1984.

## Argument

A punt del divorci i desesperada, Sarah Lawson ret visita al seu germà, Robert Harmon, escriptor vividor i alcohòlic que té una relació amb Susan, una cantant. A Robert li imposen la custòdia del seu fill de vuit anys, que mai no ha vist abans. El nen quedarà terroritzat per l'univers hedonista i decadent del seu pare però li testimoniarà tanmateix el seu amor.
A part del seu fill, Robert, individualista, s'ha d'ocupar ara de la seva germana, la seva «millor amiga». Sarah Lawson, a semblança de Mabel Longhetti, el personatge d'Una dona ofuscada igualment interpretat per Gena Rowlands, és una dona depressiva borderline que s'està sovint a l'hospital. El seu marit Jack, també malalt, desitja en principi divorciar-se i veure només la seva filla els caps de setmana, però aquesta última preferirà finalment viure amb el seu pare i tots dos rebutjaran Sarah.
Refugiada a casa del seu germà, Sarah intenta amb un cert èxit frenar l'autodestrucció nihilista de Robert envoltant-lo d'animals. Viuen un intens amor fraternal.
Els personatges s'interroguen al llarg de la pel·lícula sobre l'existència d'un «flux» (stream) incontrolable representant l'amor, enllaçant les persones unes als altres i podent variar d'intensitat.

## Repartiment

* Gena Rowlands: Sarah Lawson
* John Cassavetes: Robert Harmon
* Diahnne Abbott: Susan
* Seymour Cassel: Jack Lawson
* Margaret Abbott: Margarita
* Jakob Shaw: Albie Swanson
* Eddy Donno: Stepfather Swanson
* Joan Foley: el jutge Dunbar
* Al Ruban: Milton Kravitz
* Tom Badal: Sam, l'advocat

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de Berlín 1984: Os d'Or i premi FIPRESCI.

## Referències

* ↑ «Love Streams» (en anglès). The New York Times.
# Saint-Ouen-le-Houx

Saint-Ouen-le-Houx és un antic municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2018 tenia 86 habitants. Des del 1r de gener de 2016 es va integrar en el municipi nou de Livarot-Pays-d'Auge com a municipi delegat. En reunir vint-i-dos antics municipis, aquest municipi nou és el més gros de tots els municipis nous de França.

## Demografia

El 2007 la població era de 78 persones. Hi havia 32 famílies i 58 habitatges: 34 habitatges principals, 23 segones residències i un desocupat. Tots els 58 habitatges eren cases.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 29 eren actives i 28 eren inactives. Hi havia tres establiments economiques de serveis de proximitat L'any 2000 hi havia 11 explotacions agrícoles que conreaven un total de 252 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Commune de Livarot-Pays-d'Auge (14371)». Insee. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Livarot-Pays d'Auge reste la plus grosse commune nouvelle de France». Ouest France, 12-01-2017.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Albert Corominas Bertran

* Aquest article és sobre el piragüista Albert Corominas Bertran. Per a l'Albert Corominas enginyer industrial, vegeu Albert Corominas Subias.
Albert Corominas Bertran (Banyoles, 26 de desembre de 1981) és un entrenador i esportista de la secció de piragüisme del Club Natació Banyoles.
El 2008 comença amb la modalitat de Kayak Mar quedant 1r al Campionat d'Espanya de Kayak Mar a Portopetro en K2 amb Josep Caixàs Gimeno de company. El mes de desembre participa en el Campionat del Món de Kayak Mar a Dubai, a la famosa competició de Dubai Shamaal, i queda 28è, essent el primer Europeu i el tercer palista d'aigües tranquil·les.
Forma part de l'equip nacional de piragüisme i ha estat subcampió mundial de marató en K2.

## Referències

* ↑ Joan Puntí. «Corominas, satisfet amb els criteris». Banyoles: elpuntavui.cat, 04-02-2010. [Consulta: 19 desembre 2011].
* ↑ «El piragüista Albert Corominas participarà a la competició internacional “Dubai Shamaal” de "surfski"». radiobanyoles.cat, 25-11-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 desembre 2011].
* ↑ «Corominas al descens del Sella». RFEP.es. Arxivat de l'original el 2011-12-14. [Consulta: 20 desembre 2011].
* ↑ «Entrevista al seu company de K2». Marca.com.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2012-01-04 a Wayback Machine.
# Dolores Cano Royo

Dolores Cano Royo (Vila-real, 13 de març de 1858 - Vila-real, 8 d'abril de 1925) va ser la primera llevadora amb titulació universitària de Vila-real.

## Biografia

El 1891 va obtenir el títol i es va convertir en la primera comare (matrona) amb titulació universitària de Vila-real. Va pertànyer a la primera promoció de l'Escola d'Infermeria de la Universitat de València. Una de les condicions per a ser admesa en la matrícula de comare era ser casada o viuda. Les casades havien de presentar llicències dels seus marits en què les autoritzaven per a seguir aquests estudis, i tant les unes com les altres havien de justificar, mitjançant un certificat del capellà, bona vida i costums. Dolores Cano va fer les pràctiques a la sala de maternitat de l'Hospital Provincial de València amb el metge Francesc Cantó i Blasco, introductor de les innovacions europees sobre higiene municipal al País Valencià.
Entre els múltiples avanços deguts a aquest metge i al seu equip de treball, destaca un article que va publicar el 1881, en el Butlletí de l'Institut Mèdic Valencià, en el qual s'adhereix a l'exigència de crear un Cos Municipal d'Higiene i Salubritat. A més, el doctor Cantó, després d'una visita a Suïssa, va incitar els industrials valencians perquè muntaren lleteries higièniques. També va plantejar, el 1888, la profilaxi pública i social de la sífilis, per la qual cosa es va admetre la reglamentació de la prostitució. El 1890 l'asèpsia estava adoptada en tots els centres.
Dolores era filla i neta de comares. Durant anys va ajudar a venir al món molts xiquets i xiquetes i va aconseguir reduir la mortalitat reduir les morts per postpart en aplicar els ensenyaments a l'escola d'infermeria. La mortalitat per febre puerperal va passar d'un 25% a 3'8% i posteriorment al 1'27%.
Cal destacar que en aquesta època el nivell sanitari, social i econòmic comportava que les dones pariren en males condicions i la majoria ajudades només per altres dones de la família. Tots aquests elements provocaven un alt índex de mortalitat dels nascuts i de les dones en el part i en el postpart. Gràcies a la gran tasca realitzada per les comares, que aplicaven mesures preventives, higièniques i dietètiques, es va aconseguir la progressiva reducció d'aquesta mortalitat. D'altra banda la medicina, fins a finals del segle xix, no va comptar el concurs de la microbiologia. La infecció s'explicava com un càstig diví, segons la qual els efluvis miasmàtics produïen les malalties.

## Bibliografia

* AA.VV. (1998). Las mujeres recuerdan. Memoria de ocho municipios de Castellón. Universitat Jaume I.
* Bovaria Broch, Africa i Guinot Usó, Elia (1998). “Nàixer a Vila-real. El dur treball de les comares (1722-1967)”. Revista Cadafal. Vila-real.
* Flores Sacristán, Onofre (2006). Vila-realencs per a recordar. Ajuntament de Vila-real.

## Referències

* 1 2 3 4 «Dolores Cano Royo». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).