OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esteles dels límits

Les esteles dels límits d'Akhenaten són unes inscripcions del faraó Akhenaton (dinastia XVIII) que parla de la fundació de la ciutat d'Akhet-Aton (Tell al-Amarna); estan gravades a la roca als turons propers a la ciutat. La fundació està datada vers el 1345 aC. Estan escrites en egipci antic però en un llenguatge més proper al parlat durant l'Imperi Nou (1550-1070 aC) que al parlat durant l'Imperi Mitjà (2025-1700 aC). El faraó presenta la ciutat com una ofrena feta per ell a l'únic déu que adorava, el déu sol Ra en la seva única forma visible, el disc solar Aton (egipci Aten). El nom d'Akhenaton a les inscripcions fou esborrat durant el regnat de Ramsès II.
S'han identificat dos grups d'esteles:
Les X, M i K, als extrems nord i sud dels alts de la ciutat, a la part oriental del riu, que estan força damnades i és difícil de llegir la data al començament, potser el sisè any del regnat del faraó. Les tres porten la mateixa inscripció amb la dedicació de la ciutat al déu Aton.
Les altres onze esteles, estan millor conservades (la millor és la lletra S), també totes amb la mateixa inscripció que s'inicia amb l'any sisè del regnat, establint els límits del territori de la ciutat que arribava a l'oest als camps de cultiu, que havien de proveir l'aliment a la ciutat. La inscripció especifica que el rei no podia traspassar les fronteres de la ciutat (es va interpretar inicialment que el faraó havia de romandre tancat a la ciutat la resta de la seva vida, però com que se sap que va continuar viatjant pel país, la interpretació correcta ha de ser una altra, probablement que els límits de la ciutat no podien ser ampliats, ja que altres terrenys no havien estat consagrats al déu Aton); l'any vuitè es va afegir una inscripció, renovant la dedicació de la ciutat al déu Aton.

## Referències

* ↑ Murnane, W.J.; van Siclen III, C.C.. The Boundary Stelae of Akhenaten (en anglès). Londres i Nova York: Kegan Paul International, 1993, p. 12.

## Bibliografia

* Murnane, William J. and Charles C. Van Siclen III. 1993. The Boundary Stelae of Akhenaten. Kegan Paul International: London. pàgs 1-6.

## Enllaços externs

* Boundary Stelae. Amarna Project. (anglès)

## Vegeu també

* Heretgia d'Amarna
* Creu de terme
# Etheostoma fusiforme

Etheostoma fusiforme és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma grahami

Etheostoma grahami és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Texas i Mèxic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma hopkinsi

Etheostoma hopkinsi és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Carolina del Sud i Geòrgia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eriòpids

Els eriòpids (Eryopidae) és un grup extint de tetràpodes temnospòndilsque visqueren en el període Permià en el que avui és Amèrica del Nord i Europa.
Es defineixen com tots els Eriopoïdeus amb buits interpterigoideus (espais a l'os interpterigoideu) que són arrodonits per davant; i grans nàrnies externes (Laurin i Steyer 2000). No tots els gèneres inclosos anteriorment als Eryopidae (Carroll 1988) es conserven sota les revisions dels clades actuals.

## Galeria

* Onchiodon
* Cheliderpeton
* Crani de Cheliderpeton
* Clamorosaurus

## Referències

* ↑ «Temnospondyli». tolweb.org. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Eryopidae Cope 1882 (tetrapod)». Palobiology Database. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ YATES, ADAM M.; WARREN, A. ANNE «The phylogeny of the ‘higher’ temnospondyls (Vertebrata: Choanata) and its implications for the monophyly and origins of the Stereospondyli». Zoological Journal of the Linnean Society, 128, 1, 01-01-2000, pàg. 77–121. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2000.tb00650.x. ISSN: 0024-4082.
* ↑ «Eryopoidea: Eryops.». palaeos.com, 15-07-2007. Arxivat de l'original el 2007-07-15. [Consulta: 11 agost 2024].
# Etheostoma kantuckeense

Etheostoma kantuckeense és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Kentucky i Tennessee.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Ceas, P.A. i L.M. Page, 1997. Systematic studies of the Etheostoma spectabile complex (Percidae; Subgenus Oligocephalus), with descriptions of four new species. Copeia (3):496-522.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma kanawhae

Etheostoma kanawhae és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Virgínia i Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma longimanum

Etheostoma longimanum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Virgínia i Virgínia Occidental.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Estereotip (desambiguació)

«Estereotip» té aquests significats:
* Estereotip, resultat de la tècnica de l'estereotípia.
* Estereotip, concepte de sociologia
# Excavar

Excavar és el procés pel qual es remou material d'una superfície sòlida, generalment sòl o sorra de la superfície de la terra, mitjançant les urpes mans o ferramentes. Molts animals excaven, tant per a fer-se caus com per a buscar aigua o aliment al subsòl. El verb excavar no té el mateix significat que cavar

## Faena agrària

L'acció de trencar el perfil del sòl fins a una profunditat suficient amb un aixada o un càvec s'anomena tonyar o cavar en algunes regions. La tonyada o cavament no són la mateixa feina que la llaurada. La profunditat de la tonyada o de la cavada depenen de l'objectiu de la faena: airejar, despedregar, fer guaret, o també de la profunditat de les arrels de futura planta que s'haja de desenvolupar en el terreny.

## Referències

* ↑ Zen Faulkes, "Morphological Adaptations for Digging and Burrowing" (2013), p. 276-295.
* ↑ «DIEC 2 - Cerca». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 10 abril 2020]. «Fer (en un terreny) sots, valls, galeries, etc. Hem excavat la terra al voltant de l'arbre per deixar les arrels al descobert.»
* ↑ «DIEC2 - Cerca». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 10 abril 2020]. «Treballar amb l'aixada, el càvec o altra eina similar. Cavar la terra per girar-la, treure’n l'herba. Cavar un camp. Cavar la vinya. Cavar la llavor.»
Viccionari
# Falooda

Falooda (hindi:फ़लूदा) (urdu:فالودہ) (bengalí: ফালুদ], pronunciat faludà), és una beguda refrescant típica dels països del Sud d'Àsia, s'elabora amb una barreja de llet, fideus d'arròs, llavors d'alfàbrega (sabja/takmaria), tutti frutti i sucre, tot això amb gelat. Els fideus emprats s'elaboren amb Maranta en lloc de blat. Els sabors més populars de la falooda són els de rosa, kesar (safrà), mango, xocolata, o ficus, si bé és una recepta que s'adapta als gustos de cadascú.
La falooda és una beguda molt popular al Nord de l'Índia, al Pakistan i a Birmània (on és conegut per la denominació Pha-loo-da) i pot demanar als hotels i a les guinguetes de la platja. Una variant és el falooda kulfi, on el falooda i el kulfi se serveixen junts amb xarop. El sabor més comunament emprat com a additiu és aigua de roses.

## Variants

* Faloodeh

## Vegeu també

* Gastronomia de l'Índia

## Referències

* ↑ «Fall for falooda» (en anglès britànic), 16-08-2008. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ «The Royal Falooda» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-05-28. [Consulta: 4 abril 2016].
# Falou

Falou és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès. En forma part la capella de Sant Isidre de Falou.
# Estany de Pradet

L'Estany de Pradet, o Estanyol de la Grava, és un estany del Pirineu, situat en el terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
És a 2.258 metres d'altitud situat al nord de la Serra de Coll Roig i del Ras del Carlit, al nord-est del Carlit, i al sud de l'Estanyol. Com aquest, es troba a la conca de la Tet.
L'Estany de Pradet és un indret visitat habitualment per les rutes excursionistes del sector nord del Massís del Carlit.

## Referències

* ↑ L'Estany de Pradet en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta excursionista pels llacs dels Pirineus
# FIV

FIV té els següents significats:
* Fecundació in vitro, tècnica de fecundació fora del cos de la mare
* Virus de la immunodeficiència felina (del seu nom en anglès Feline Immunodeficiency Virus), virus del gènere dels Lentivirus que és causa de malalties en els gats
# Estrées (Nord)

Estrées és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.055 habitants. Limita al nord-est amb Gœulzin, a l'est amb Cantin, al sud-est amb Arleux, al sud amb Hamel, al sud-oest amb Tortequesne, a l'oest amb Bellonne i al nord-oest amb Gouy-sous-Bellonne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 738 | 786 | 854 | 946 | 1.027 | 1.038 | 1.055 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Daniel Laczny | |
| 2008- | Clovis Pintiaux | |
# Fernando Rufino

Fernando Rufino de Paulo (Mato Grosso do Sul, 22 de maig de 1985) és un paracanoista brasiler. Va representar al seu país en els Jocs Paralímpics d'Estiu 2020, en la prova masculina VL2 i va guanyar una medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Fernando RUFINO DE PAULO» (en anglès), 21-09-2019. [Consulta: 6 setembre 2021].
* ↑ «Canoe Sprint RUFINO de PAULO Fernando - Tokyo 2020 Paralympics» (en anglès americà). [Consulta: 6 setembre 2021].
# Fernando Sabio Dutoit

Fernando Sabio Dutoit (Madrid, 21 de gener de 1896 - ????) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Nascut en 1896, va ingressar en l'Exèrcit espanyol i va aconseguir el rang de capità d'intendència. En 1930 va ingressar en la francmaçoneria, iniciant-se en la Lògia «Hèrcules» de Ceuta.
Al començament de la guerra civil es trobava retirat de l'Exèrcit. Sabio Dutoit es va mantenir fidel a la República i es va integrar en el «Cinquè Regiment», del qual va arribar a convertir-se en cap honorari. Durant les primeres setmanes de la contesa va arribar a manar una columna miliciana en la Serra de Guadarrama. Posteriorment ingressà en el Cos de Carabiners. A la tardor de 1936 se li va lliurar el comandament de la 5a Brigada Mixta, de nova creació. En el transcurs de la batalla de Madrid la unitat va combatre durament i el mateix Sabio Dutoit va resultar ferit prop del Cerro Garabitas, havent de cedir el comandament de la brigada. Durant algun temps va manar la 13a Divisió.
Sabio Dutoit arribaria a aconseguir el rang de Tinent coronel. Posteriorment, va manar els carabiners desplegats a la regió catalana. En tal condició es va dirigir a les autoritats militars del govern d'Andorra en la tardor de 1938 mitjançant entrevista amb el prefecte René Baulard, reclamant d'elles que no acollissin a les valls a partides d'elements civils revoltats que utilitzaven Andorra per a mantenir dipòsits d'armes i, si escau, dirigir-se cap a la Seu d'Urgell. Per a justificar la seva postura va apel·lar als tractats signats en la Primera Guerra Carlina entre el govern d'Isabel II i Andorra en 1834. Cap a finals de 1938 estava destinat en l'Estat Major del Grup d'Exèrcits de la Regió Oriental (GERO). Al final de la contesa va passar a l'exili.

## Família

El seu germà Rafael també era militar i durant la contesa arribaria a ser comandant dels enginyers de la zona central.

## Referències

* 1 2 Manuel de Paz Sánchez (2004). Militares masones de España: diccionario biográfico del siglo XX, UNED Alzira-Valencia pág. 389
* 1 2 3 Michael Alpert (2013). The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936–1939, Cambridge University Press, pàg. 349
* ↑ Enrique Moradiellos (2015). Negrín: Una biografía de la figura más difamada de la España del siglo XX, Ediciones Península, pág. 167
* 1 2 Carlos Engel Masoliver (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 13
* ↑ Michael Alpert (2013). The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936–1939, Cambridge University Press, pàg. 75
* ↑ Carlos Engel Masoliver (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 204
* ↑ Peláez, Manuel J. «Informes jurídicos y notas políticas sobre la situación política y jurídica de Andorra remitidos al prefecto de los Pirineos Orientales (1881-1965) por el Ministerio de Asuntos Exteriores Galo, por el Comisario Extraordinario para los Valles de Andorra René Baulard (1933 y 1936-1940) y por otras autoridades y personalidades políticas y académicas (segunda parte)». Contribuciones a las Ciencias Sociales. Juan Carlos M. Col, 01-06-2010. ISSN: 1988-7833.
# Falcó mostatxut europeu

* Per a altres significats, vegeu «albanell (desambiguació)».
El falcó mostatxut europeu o falcó mostatxut o albanell o falconet o milà guatlerer a les Balears) (Falco subbuteo) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) És semblant al falcó pelegrí i al falcó de la reina, però de mida més petita. Es troba a Euràsia i passa l'hivern a Àfrica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Morfologia

* Fa 30-35 cm de llargària.
* Té la cua més curta i les ales molt més llargues que el falcó pelegrí.
* Té una taca blanca al clatell i les franges fosques del pit són més nombroses.
* Igual que el falcó pelegrí, però encara més accentuat, si hom el mira de front, sembla que llueixi un magnífic bigoti negre.

## Costums

És més àgil que el falcó pelegrí i molt ràpid. És migratori, però també nidifica als Països Catalans.

## Alimentació

Caça ocells menuts (orenetes, etc.) i insectes al capvespre, a les zones lleugerament arbrades, on viu, per tot Catalunya.

## Distribució geogràfica

Cria a Euràsia i hiverna a Àfrica.

## Reproducció

Cerca nius abandonats de còrvids a dalt d'un arbre. Al maig-juny hi pon els 3-5 ous corresponents que triguen 28 dies a descloure's. Després de 28-32 dies d'ésser alimentats pels pares, els falconets deixen el niu.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó mostatxut europeu». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Ortega i Gonzàlez, Enric; Institut d'Estudis Catalans; Secció de Ciències Biològiques Diccionari etimològic dels noms científics dels ocells dels Països Catalans: Enric Ortega i Gonzàlez ; revisió etimològica de Mercè Grané Ortega. Institut d'Estudis Catalans, 1 juny 2017, p. 70–. ISBN 978-84-9965-362-4.
* ↑ Freds, ocells, volcans, i capellans: crònica dels ocells menorquins a la primera meitat del XIX. Xavier Ferrer
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 356. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Eurasian Hobby. Falco subbuteo» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, pàgina 39. ISBN 84-315-0434-X

## Enllaços externs

* Estudi del falcó mostatxut al Principat de Catalunya. (català)
* Àmplia informació sobre aquesta espècie d'ocell (francès)
# Ferran Gay Massó

Ferran Gay Massó (Reus, 1894 - 1920) va ser un escriptor i periodista català.
El seu pare, un boter del Vendrell instal·lat a Reus, va procurar-li estudis, i ja de ben jove es dedicà al periodisme. Amb 17 anys era col·laborador habitual del Diario de Reus, on signava amb el seu nom i amb el de Màrius Oliver. També va escriure habitualment a Las Circunstancias durant el 1913. Durant els anys 1916 i 1917, després d'haver-se afiliat al Foment Nacionalista Republicà, va col·laborar a Foment, òrgan d'aquest partit. Però el 1917 va deixar el món de la premsa i va dedicar-se a escriure novel·les i a traduir. Va ser autor d'una peça còmica, "Aguas primaverales" (1915), no publicada però sí representada, del monòleg El somrís acusador, publicat a Reus el 1917, i de la novel·la Alas de amor: apuntes para una novela de sociología médica, publicada el 1918 també a Reus. Va traduir al català Los intereses creados de Jacinto Benavente. Va morir de sobte amb 26 anys.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Joep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 315.
# Ferran Gerhard

Ferran Gerhard (Valls, 1953 - Tarragona, 2020) va ser un periodista català.
Va néixer a les Cases Barates fins que es va traslladar al carrer Méndez Núñez. Provenia d'una família de comerciants suïssos instal·lats a Valls al principi del segle xix.
Llicenciat en Ciències de la Informació a la UAB, va ser redactor i cap d'informatius a la Cadena Cope de Reus i de Tarragona. Va ser responsable del suplement Catalunya Nova i col·laborador de Mestral. Va treballar a El Periódico de Catalunya Sud, que va funcionar entre 1982 i 1982, i després a El Periódico com a corresponsal entre el 1983 i el 2009.
Des del 2009 es va dedicar a escriure. Va publicar poemaris com Electrofenia (1983) i Blade Runner Blues (2010) i també llibres de narrativa. Destaca Gatos Rumberos (Silva, 2013) on reviu personatges d'anteriors relats escrits i orals de la Tarragona de finals del segle xx. També va escriure Ladridos de plata (Silva, 2014) i Burdelatura (2017) sobre els bordells.
El febrer del 2021 el pare del periodista va lliurar a l'Ajuntament de Tarragona el llegat literari i musical del periodista Ferran Gerhard, format per uns 10.000 llibres i més de 2.000 discos.

## Referències

* ↑ admin. «Es mor el periodista Ferran Gerhard», 08-10-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «La familia del periodista Ferran Gerhard dona su biblioteca a Tarragona» (en castellà), 03-02-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-03. [Consulta: 18 març 2021].
* 1 2 Redacció; CompsaOnline. «El llegat literari i musical de Ferran Gerhard ja és a l’Ajuntament», 03-02-2021. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ Reus, La Guia de. «Ferran Gerhard, adéu a un periodista», 08-10-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ Redacció. «Ferran Gerhard dona tot el seu llegat literari i musical a Tarragona», 03-02-2021. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Gatos rumberos, de Ferran Gerhard, es presentarà a Valls», 04-03-2013. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ Redacció; CompsaOnline. «Mor l'escriptor i periodista tarragoní, Ferran Gerhard», 08-10-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ admin. «Un llibre recull la història dels prostíbuls a Tarragona a través de relats», 29-03-2017. [Consulta: 18 març 2021].