OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paipai

El paipai (també: akwa'ala o jaspuy pai, AFI /xaspuj pai/) és una llengua pertanyent a la família lingüística yuma-cochimí, que ha estat inclosa en la controvertida macrofamília hoka. És parlat pels paipais que habiten en el municipi d'Ensenada, en el centre-sud de l'estat mexicà de Baixa Califòrnia.
L'idioma paipai ha estat documentat per Judith Joël i Mauricio J. Mixco, que han publicat diversos textos sobre la seva sintaxi, gramàtica i morfologia.

## Classificació

Com a part de la família yuma, el paipai forma part del subgrup anomenat mico, que inclou l'alt yuma (els dialectes més coneguts del qual són els parlats pels yavapai, hualapai i havasupai, a l'occident d'Arizona). La relació entre el paipai i les llengües alt-yuma és molt propera. Exemple de l'anterior és que el paipai és mútuament intel·ligible amb el yavapai, raó per la qual alguns autors han proposat que ambdues llengües són en realitat dialectes d'un mateix idioma. En contrast, alguns escriptors opinen tot el contrari, i sostenen que es tracta de llengües separades.

## Història

La controvertida tècnica de la glotocronologia suggereix que el grup pai de les llengües yuma-cochimí es va poder haver separat d'altres branques del grup yuma (riueny i del delta) fa uns 1 mil -- 1 mil 700 anys abans. També segons dades glotocronològics, s'ha plantejat que el paipai es va separar de l'alt yuma fa menys de mil anys.

## Referències

* ↑ INEGI, 2005, pàgina 41.
* ↑ INALI. «Paipai». Catalogo de lenguas indígenas nacionales: Variantes lingüísticas de México con sus autodenominaciones y referencias geoestadísticas, 2008.

## Bibliografia

* Mixco, Mauricio J. «Características tipológicas de las lenguas yumanas». A: Estudios de lingüística y sociolongüística, 1994.
# Parc Nacional dels Poloniny

El Parc Nacional dels Poloniny - (eslovac) Národný park Poloniny - és un dels nou parcs nacionals d'Eslovàquia. Es troba al nord-est del país, a la frontera amb Polònia i Ucraïna, a la serralada de Bukovské vrchy, que pertany als Carpats Orientals. Té una àrea de 298,05 km² i una zona perifèrica de 109,73 km².
Es troba al districte de Snina, a la regió de Prešov.

## Vegeu també

* Llista dels parcs nacionals d'Eslovàquia
# Partit Comunista Peruà - Bandera Roja

El Partit Comunista Peruà - Bandera Roja (PCP-BR) (en castellà: Partido Comunista Peruano - Bandera Roja) fou un partit comunista del Perú, fundant l'any 1964 a partir d'una escissió del Partit Comunista Peruà. Fruit de la ruptura sinosoviètica, el partit s'alineà amb el maoisme i la República Popular de la Xina. Alguns dels seus líders van ser Saturnino Paredes, José Sotomayor i, el futur fundador de Sendero Luminoso, Abimael Guzmán, qui formà la seva pròpia organització a partir d'una escissió del partit. El PCP-BR va participar en les eleccions de 1978 dins les llistes del Front Obrer Camperol Estudiantil i Popular (FOCEP).

## Referències

* 1 2 Fumerton, Mario. From Victims to Heroes: Peasant Counter-rebellion and Civil War in Ayacucho, Peru, 1980-2000 (en anglès). Rozenberg, 2003, pàg. 37. ISBN 9051706588.
* ↑ Alexander, Robert Jackson. International Maoism in the developing world (en anglès). Praeger, 1999, pàg. 156. ISBN 0275961494.
* ↑ Mauceri, Philip. State Under Siege: Development and Policy Making in Peru (en anglès). Westview Press, 1998, pàg. 120. ISBN 0813336074.
* ↑ Delury, George E. World Encyclopedia of Political Systems & Parties: Nepal-Zimbabwe, and smaller countries and microstates (en anglès). Facts on File, 1983, pàg. 817. ISBN 0871967804.
# Orestias uruni

Orestias uruni és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Orestias uruni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Orestis Laskos

Orestis Laskos (en grec modern :Ορέστης Λάσκος; Eleusis, 11 de novembre de 1907 - Atenes, 17 d'octubre de 1992) va ser un poeta, actor, guionista, dramaturg, director de teatre i cinema grec.

## Biografia

Orestis Laskos va començar a estudiar medicina abans d'abandonar-la per seguir els cursos de l'escola d'art dramàtic Dimitris Rondiris. El 1927, va ser «descobert» per Dimítrios Gaziadis que li va fer signar un contracte d'actor, amb la seva companyia de producció, Dag-film. Paral·lelament a la seva carrera d'actor, Laskos va començar com a escriptor sota el pseudònim Very Slove.
El 1931 va realitzar la seva primera pel·lícula Dafnis kai Chloe, amb la qual va aconseguir renom internacional. Tanmateix, va preferir dedicar-se a l'escriptura, sobretot la poesia, així com el teatre especialment el musical. Va arribar a la realització, el 1945, amb els Cœurs brisés. Encara que va seguir amb la seva dedicació la literatura.
De fet va començar la seva carrera com a director prolífic el 1953 i que va continuar fins a 1971, quan es va jubilar.

## Filmografia

Com a director (55 pel·lícules):
* Dafnis kai Hloi (1931)
* O prigips ton aliton (1932)
* Ragismenes kardies... (1945)
* I oraia tou Peran (1953)
* I agnostos (1954)
* Golfo (1955)
* Makrya ap' ton kosmo (1958)
* I ftoheia thelei kaloperasi (1958)
* Gerakina (1958)
* Sarakatsanissa (1959)
* Na zisoun ta ftohopaida (1959)
* Nyhtes sto Miramare (1960)
* Antio zoi (1960)
* To exypno pouli (1961)
* Oi haramofaides (1961)
* Ftohadakia kai leftades... (1961)
* Min eidate ton Panai? (1962)
* O gabros mou, o dikigoros! (1962)
* Lafina (1962)
* Dyo manes sto stavro tou ponou (1962)
* Deka meres sto Parisi (1962)
* Zileia (1963)
* Tyfla na'hei o Marlon Brando (1963)
* Triti kai 13 (1963)
* Mikroi kai megaloi en drasei (1963)
* O emiris kai o kakomoiris (1964)
* O eaftoulis mou (1964)
* Kosmos kai kosmakis (1964)
* Allos... gia to ekatommyrio! (1964)
* To prosopo tis imeras (1965)
* Praktores 005 enantion Hrysopodarou (1965)
* O ouranokatevatos (1965)
* Beethoven kai bouzouki (1965)
* Na zi kaneis i na mi zi? (1966)
* Fouskothalassies (1966)
* To ploio tis haras (1967)
* To koritsi tis orgis (1967)
* O modistros (1967)
* O hazobabas (1967)
* O gerontokoros (1967)
* Nymfios, anymfeftos (1967)
* Gia poion htypa i... koudouna (1968)
* O tsahpinis (1968)
* O boufos (1968)
* To stravoxylo (1969)
* Dafnis kai Hloi: Oi mikroi erastai (1969)
* To paidi tis mamas (1970)
* O apithanos (1970)
* O aetos ton sklavomenon (1970)
* Tis zileias ta kamomata (1971)
* Omorfopaida (1971)
* I krevvatomourmoura (1971)
* Diakopes stin Kypro mas (1971)

## Referències

* ↑ «Orestis Laskos Director» (en anglès). IMDb. [Consulta: 2 gener 2014].

## Bibliografia

* Michel Demopoulos (eds.), Teatro Griego, París, Centre Georges Pompidou, al. cine / plural, 1995, p.263, ISBN 2858508135 (francès)

## Enllaços externs

* Perfil d'Orestis Laskos Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine. (grec)
# Palos de la Frontera (Madrid)

* Aquest article tracta sobre barri de Madrid. Si cerqueu municipi andalús, vegeu «Palos de la Frontera».
Palos de la Frontera és un barri administratiu al nord del districte d'Arganzuela, a Madrid. Té forma trapezoïdal, i està delimitat pels carrers Méndez Álvaro (que forma el límit est), Bustamante, Ferrocarril (una prolongació de l'altra, que forma el límit sud), Embajadores (oest), Glorieta de Embajadores (vèrtex nord-oest), Ronda d'Atocha (límit nord) i Plaça de l'Emperador Carlos V (vèrtex nord-est).
El barri fou definit como tal en 1971. Pren el seu nom de l'estació de metro anomenada originalment de l'errònia forma «Palos de Moguer» i inaugurada en 1947 (que alhora va prendre el seu nom del carrer homònim traçat a la fi del segle XIX). Com que «Palos de Moguer» és un topònim erroni i inexistent jurídicament i documental, per a referir-se a la localitat onubense de Palos de la Frontera, el carrer canvià el seu nom en 1979 i set anys després ho va fer l'estació. Tanmateix, la decisió de canviar el nom del carrer per part de l'ajuntament no es va veure acompanyada amb un canvi idèntic pel que fa al nom del barri. L'ajuntament de Palos de la Frontera s'ha dirigit en 2004 i 2007 al de Madrid perquè canviï la denominació del barri, ajustant-la al del carrer i estació de metro, corregides en el seu moment. El 2018 el districte d'Arganzuela va iniciar els tràmits per canviar l'errònia denominació per la correcta «Palos de la Frontera», rebent el suport unànime dels grups del districte per realitzar aquest canvi. Ja, el 2021, l'ajuntament madrileny va iniciar el procediment pertinent per a aquest canvi, i va convocar una consulta popular per conèixer el parer dels veïns, sent el resultat d'aquesta consulta favorable al canvi proposat. El 7 d'octubre de 2022, es va fer oficial el canvi una vegada va ser publicat al Butlletí Oficial de l'Ajuntament de Madrid (BOAM).

## Referències

* ↑ La estación del 'metro' Palos de Moguer se llamará Palos de la Frontera, El País, 13 de febrer de 1986
* ↑ «Palos de la Frontera exige a la capital que cambie el nombre erróneo del barrio «Palos de Moguer»» (en castellà). ABC, 08-08-2007. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ «El barrio de Madrid que ya ha cambiado de nombre por mayoría vecinal» (en castellà). La Razón, 07-10-2022. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ «REGLAMENTO ORGÁNICO 11/2022, POR EL QUE SE MODIFICA EL REGLAMENTO ORGÁNICO 6/2021, DE 1 DE JUNIO, DE LOS DISTRITOS DEL AYUNTAMIENTO DE MADRID» (en castellà) p. 8-9. Boletín Oficial del Ayuntamiento de Madrid, 07-11-2022. [Consulta: 23 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte d'Arganzuela. El barri de Palos de Moguer és el número 26.
* Francisca Rubio Sotes El barrio de Palos de Moguer dentro del Ensanche sur de Madrid PDF
# Partit Democràtic Popular de l'Uzbekistan

El Partit Democràtic Popular de l'Uzbekistan és un partit polític de l'Uzbekistan, que va ser fundat l'1 de novembre de 1991 després que el Partit Comunista de l'Uzbekistan acordés posar fi als seus llaços amb el Partit Comunista de la Unió Soviètica i canviar el seu nom a PDPU. El partit va ser dirigit pel president Islom Karimov des de la seva fundació fins a l'any 2007.
En les últimes eleccions legislatives del 24 de desembre de 2004 i del 9 de gener de 2005, el partit va guanyar 28 de 120 escons. El partit té la seu a la capital, Taixkent.

## Vegeu també

* Partit Comunista de l'Uzbekistan
# Palanquejament

El palanquejament, en comptabilitat, expressa l'efecte multiplicador sobre la rendibilitat de l'empresa que proporciona un endeutament addicional en comptes d'utilitzar recursos propis.
Mirant el balanç, és la relació entre recursos aliens i recursos propis d'un negoci o empresa.
El palanquejament financer és la relació entre la rendibilitat financera i la rendibilitat econòmica d'una empresa o negoci en un temps i circumstàncies determinats (Palanquejament financer = Rendibilitat financera / Rendibilitat econòmica).
El palanquejament és la relació entre actiu i recursos propis: la inversió (actiu) que s'ha dut a terme a l'empresa per cada unitat monetària de recursos propis. L'efecte palanquejament és positiu quan la rendibilitat econòmica és superior al cost del finançament aliè. L'efecte palanquejament és negatiu quan la rendibilitat econòmica és inferior al cost del finançament aliè.

## Vegeu també

* Glossari de termes Arxivat 2005-03-16 a Wayback Machine.
* The Money Glory - Laboratori d'operacions palanquejades
# Palanca de control lateral

La palanca de control lateral és una configuració de coberta de vol en la qual la columna de control, o palanca de control, està ubicada a un costat del pilot, normalment a la dreta (o als costats exteriors en una cabina de dos pilots). Es fa servir habitualment en avions amb control per senyals elèctrics.
Els comandaments de gas normalment estan ubicats al costat esquerre del pilot (o la zona central, en una cabina de dos pilots).
La palanca de control lateral és utilitzada en molts avions militars de reacció moderns, com ara l'F-16 Fighting Falcon, l'F-35 Lightning II, l'F-22 Raptor i el Su-37 Flanker-F, i també en avions civils com els models A320 i posteriors d'Airbus, incloent-hi l'avió de passatgers més gran en servei, l'Airbus A380.
Aquesta configuració contrasta amb el disseny més convencional, que té un volant de control situat al centre de la cabina, entre les cames del pilot.

## Referències

* ↑ Crane, Dale: Dictionary of Aeronautical Terms, third edition, pàg. 463. Aviation Supplies & Academics, 1997. ISBN 1-56027-287-2
# Palanpur (ciutat)

Palanpur és una ciutat i municipi de Gujarat antiga capital del principat de Palanpur i de l'agència de Palanpur, i modernament capital del districte de Banaskantha (a més de capital de la taluka de Palanpur). Està situada a 24° 06′ N, 72° 15′ E﻿ / ﻿24.10°N,72.25°E﻿ / 24.10; 72.25 i consta al cens del 2001 amb 110.383 habitants. La població el 1901 era de 17.799 habitants i incloïa els suburbis de Jainpura i Tajpura.
és esmentada al segle VIII com el lloc on va néixer i créixer Vanaraja fundador de la dinastia chavada de Anhilvada (746-780). Se l'esmenta al segle XIII com a Prahladan Patan, capital de Prahladan Deo de la nissaga ponwar dels Chandravati. Abandonada més tard fou repoblada al segle XIV per Palansi Chauhan del que va agafar el nom.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Papa Lleó VII

Lleó VII (Roma, ? – 13 de juliol de 939) va ser Papa de l'Església Catòlica del 936 al 939.
Després de la mort de Joan XI, el seu germanastre Alberic II de Túsculum va fer escollir Lleó VII com a nou papa, un monjo benedictí que es limitaria a seguir els desitjos del seu protector tal com durant els decennis anteriors ho havien fet els seus predecessors amb Marozia, la mare d'Alberic.
Com a moderador entre Alberic i Hug d'Arles hi va intrenvenir el tercer marit de Marozia, que com a rei d'Itàlia li disputava el poder sobre Roma. Lleó VII va convèncer a Odó, l'abat de Cluny, perquè es desplacés a Roma i intervingues en la disputa, que es va solucionar amb el matrimoni entre Alberic i la filla d'Hug, Alda. Aquesta visita d'Odó a Roma va ser aprofitada per convèncer el Papa i Alberic perquè l'ajudessin en la reorganització del monacat que pretenia portar a terme, no només a la zona de Borgonya, on es trobava la seva abadia, sinó a tot Europa.
Va nomenar vicari apostòlic i legat pontifici a Alemanya a l'arquebisbe de Magúncia, Frederic, a qui va prohibir que bategés per força als jueus alemanys encara que el va autoritzar que els expulsés de les ciutats si rebutjaven el sagrament.
# Papa Lleó VIII

Lleó VIII (Roma, 915? – 1 de març de 965) fou papa de l'Església Catòlica del 964 al 965. El seu pontificat es pot dividir en dues etapes:
* La primera, en què certs historiadors el qualifiquen d'Antipapa, abasta des de la seva coronació en substitució de Joan XII (a finals del 963), fins que va ser deposat al retorn del mateix Joan XII, el febrer del 964.
* La segona s'estén des de la detenció, el juliol del 964, de Benet V (successor de Joan XII a la seva mort) fins a la defunció de Lleó VIII. En aquesta etapa és considerat papa per totes les fonts.
Escollit el 6 de desembre de 963 en el sínode convocat per l'emperador Otó I en què es va deposar Joan XII, Lleó era un seglar que va rebre les ordes sagrades el mateix dia de la seva elecció. Joan XII es veié obligat a fugir i s'emportà els tresors de l'església. Amb aquestes riqueses organitzà un exèrcit i ocupà Roma el febrer del 964, aprofitant que l'emperador Otó havia tornat a Alemanya. Amb l'arribada de Joan XII, Lleó VIII va fugir de Roma i no va assistir al concili que el va deposar com a pontífex i va anul·lar totes les ordenances que havia realitzat.
Al cap de pocs dies de clausurar-se el concili, Joan XII morí, però això no va suposar la tornada de Lleó VIII al tron, ja que el poble romà va escollir Benet V com a successor. Aquesta elecció va provocar el retorn a Roma, el juny del 964, de l'emperador Otó I, que va capturar Benet V, el va deposar al rang de diaca i el va desterrar a Hamburg. Posteriorment va fer seure a la càtedra de Sant Pere al seu protegit, Lleó VIII.
Al pontificat de Lleó VIII s'atribueixen tres documents coneguts com a Privlegium majus, Privilegium minus, i Cessatio donationum, segons els quals el Papa renunciava a totes les donacions que des de Pipí el Breu s'havien fet a l'església. Però la seva autenticitat és dubtosa, ja que semblen falsificacions realitzades amb motiu de la lluita de les investidures.
# Penelope Milford

Penelope Milford (Sant-Louis, Missouri, 23 de març de 1948) és una actriu estatunidenca.

## Biografia

Diplomada a la New Trier High School a Winnetka (Illinois), d'on van sortir diversos actors notables com Charlton Heston, Rock Hudson, Virginia Madsen i Bruce Dern (amb qui després treballarà en Tornant a casa), comença en el món del cinema dels anys '70, interpretant poquíssimes pel·lícules, però en el 1978 actua en Tornant a casa, al costat de Jane Fonda: el rol li suposa una candidatura l'Oscar a la millor actriu secundària el 1979.
Després d'aquesta fama imprevista, només va actuar en una altra pel·lícula de nivell, Endless Love de Franco Zeffirelli.
La seva darrera pel·lícula data del 1997: Night of the Lawyers.

## Filmografia

Filmografia:
* 1970: Maidstone
* 1974: Man on a Swing: Evelyn Moore
* 1977: Valentino: Lorna Sinclair
* 1978: Tornant a casa (Coming Home): Vi Munson
* 1980: The Last Word: Denise Travis
* 1981: Take This Job and Shove It: Lenore Meade
* 1981: Endless Love: Ingrid Orchester
* 1982: Blood Link: Julie Warren
* 1983: The Golden Seal: Tania Lee
* 1988: Fatal Games: Pauline Fleming
* 1989: Cold Justice: Eileen
* 1990: Miss Missouri: Ann
* 1996: Vida normal (Normal Life): Adele Anderson
* 1997: Night of the Lawyers: Anna Carroll

## Referències

* ↑ «Biografia de Penelope Milford». The New York Times.
* ↑ «Penelope Milford, premis». The New York Times.
* ↑ «Filmografia de Penelope Milford». The New York Times.
# Perdiguers (la Baronia de Rialb)

Perdiguers és una masia del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a la part central-nord del terme municipal, al nord del Palau de Rialb. S'alça als plans que s'estenen damunt de la costa de Caubet, al marge dret del Rialb, dominant els fondals dels barrancs de la Font dels Pins Alts i el de Perdiguers.
Està a tocar de la carretera del Forat de Bulí, al km. 2,1. Al seu costat es troba la capella de Sant Joan i, poc més enllà, té inici la pista que mena a Sant Jaume de Sant Cristòfol de la Donzell.

## Descripció

És una casa pairal de planta rectangular, construïda a sobre d'edificacions medievals consistents en unes voltes de canó a les quadres i cellers interiors. Té una eixida adossada al costat de migjorn, també de tres plantes d'alçada. A la banda de ponent hi ha l'església i els coberts agrícoles annexes. La façana té una composició simètrica amb porta rectangular i dues filades de finestres i finestra oberta a les golfes. La coberta és a dos vessants sobre un ràfec de pedra. L'eixida té un doble arc sense pilar intermedi penjant. Cisterna al nord. La data de 1788 apareix al pilar principal de l'eixida afegida.

## Ruta per accedir-hi

* Carretera del Forat de Bulí, km. 2,1

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Casa Perdiguers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Passabarrancs comú

El passabarrancs comú (Cordulegaster boltonii) és una espècie d'odonat anisòpter de la família Cordulegastridae.

## Identificació

Són fàcilment identificats per les seves ratlles grogues i negres. És una espècie molt gran, els mascles fan uns 74 mm i les femelles més grans 84 mm. Fan fins a 101 mm d'envergadura alar.

## Larves

La femella pon els ous en aigües superficials. Les larves peludes viuen en el fons i es camuflen en el llim. Emergeixen després d'aproximadament 2-5 anys, normalment durant les hores de foscor.

## Comportament

Sovint es veuen volant tranquil·lament sobre els rierols de muntanya o un riu; també, de tant en tant, apareixen en estanys. També solen ser vistos volant sobre erms. Les seves ratlles grogues i negres brillants fan que siguin fàcils d'identificar, fins i tot des d'una distància considerable.
S'alimenten principalment d'insectes, tant de petites preses com mosques, fins a papallones o borinots. Són insectes molt acrobàtics que de vegades volen molt alt en el cel.

## Distribució

És l'única espècie del gènere Cordulegaster que ocupa una gran part d'Europa: Europa Occidental, gran part d'Europa del Nord, Europa Central, probablement fins als Urals a l'est.
És una espècie present a Catalunya i a la península Ibèrica.

## Galeria

* Mascle
* Mascle
* Femella
* Femella fent la posta
* Femella fent la posta
* Larva
* Emergència
* Exúvia

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 8 novembre 2021].
* ↑ «UK Safari». [Consulta: 7 febrer 2008].
* ↑ http://www.arkive.org/golden-ringed-dragonfly/cordulegaster-boltonii/ Arxivat 2013-12-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Wild Scotland». Arxivat de l'original el 2008-10-06. [Consulta: 7 febrer 2008].
* ↑ «Dragonflies at Plas Farm». Arxivat de l'original el 2008-02-13. [Consulta: 7 febrer 2008].
* ↑ «Oxygastra, grup d'estudi dels odonats de Catalunya». [Consulta: 6 gener 2016].
* ↑ «Biodiversidad Virtual». [Consulta: 6 gener 2016].

## Enllaços externs

* Catalogue of Life: Cordulegaster boltonii (en)
* Fauna Europaea: Cordulegaster boltonii Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (en)
# Patrick Richard

Patrick Richard (Lafayette, Louisiana, 25 gener de 1990) és un jugador de bàsquet. Amb 1,96 metres d'alçada, juga en la posició d'escorta.

## Carrera esportiva

A la Universitat, va jugar quatre temporades amb els Cowboys de la Universitat Estatal McNeese, en les quals va fer 13,2 punts, 5,1 rebots, 2,5 assistències i 1,0 robatoris de pilota per partit. El 2010 va ser inclòs en el tercer millor quintet de la Southland Conference, mentre que en les dues temporades posteriors ho va ser en el primer, sent a més triat Jugador de l'Any en 2012.
Després de no ser triat en el Draft de l'NBA del 2012, si ho va ser en el Draft de l'NBA D-League, en la setena ronda, en el lloc 105 pels Iowa Energy. Però una lesió abans del començament de la temporada va fer que l'equip l'acomiadés. El març de 2013 va fitxar pel Sandringham Sabres de la South East Australian Basketball League, una lliga semiprofessional australiana, on va acabar la temporada promediant 18,5 punts i 6,4 rebots per partido.
Des de l'estiu de 2013 ha anat canviant d'equip i de lliga cada temporada. Primer ho va fer jugant amb el Matrixx Magixx de la lliga holandesa. El 2014 va fitxar pel Mitteldeutscher BC de la Basketball bundesliga. El juny de 2015 va signar amb el Champagne Châlons Reims francès, fitxant l'any següent pel Maccabi Rishon LeZion de la Lliga israeliana de bàsquet. L'estiu de 2017 va fitxar pel Joventut de Badalona de la lliga ACB. En el mes de juny de 2018 va signar contracte amb els New Zealand Breakers de la lliga neozelandesa, on va jugar 26 partits fent una mitjana d'11 punts, 3,5 rebots i 2,3 assistències per partit. En el mes de febrer va tornar a Europa fitxant pel Grissin Bon Reggio Emilia. La temporada 2019-20 jugarà al Cluj-Napoca de la lliga romanesa, equip que també disputarà la FIBA EuroCup.

## Referències

* ↑ «Patrick Richard». Sports Reference. [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Patrick Richard, quart reforç de la temporada». Penya.com, 25-07-2017 [Consulta: 28 juliol 2017].
* ↑ «Patrick Richard ficha por los New Zealand Breakers de la NBL». ACB, 18-06-2018 [Consulta: 19 juny 2018]. Arxivat 20 de juny 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-06-20. [Consulta: 19 juny 2018].
* ↑ «Patrick Richard şi Rareş Uţă, ultimele două transferuri de la U-BT Cluj-Napoca» (en romanès). monitorulcj.ro [Consulta: 28 juliol 2019].