OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roma (desambiguació)

«Roma» té aquests significats:
* Toponímia:
** Roma, capital d'Itàlia de la regió del Laci i de la província homònima
** Antiga Roma, civilització que va sorgir de la ciutat estat de Roma, a partir del segle IX aC
** Roma Creek, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
** Aeroport de Roma, diversos aeroports
** Província de Roma, part de la regió del Laci dins d'Itàlia
* Biografies:
** Antonio Roma (Villa Lugano, Buenos Aires, 1932), futbolista argentí que jugava de porter
** Joan Roma Cararach, conegut popularment com a Nani Roma corredor català de ral·lis que va guanyar el Ral·li Dakar del 2004.
** Josep Maria Roma i Roig (Alguaire, 1902 - La Floresta, 1981), pianista i organista, compositor i director d'orquestra
* Miscel·lània:
** Roma-Nàpols-Roma, cursa ciclista per etapes que es disputà anualment a Itàlia entre 1902 i 1961.
** Associazione Sportiva Roma, club de futbol de la ciutat de Roma (Itàlia)
** Tractats de Roma, o Tractat de Roma, tractats constitutius de la Comunitat Econòmica Europea.
** Dea Roma, divinitat que personificava l'estat Romà i la ciutat de Roma
** Club Sportivo Audace Roma, club esportiu de la ciutat de Roma (Itàlia)
* Pel·lícules:
** Roma, ciutat oberta, pel·lícula italiana rodada el 1945, dirigida per Roberto Rossellini.
** Roma (pel·lícula de 1972), pel·lícula semi-autobiogràfica dirigida per Federico Fellini el 1972
** Roma (pel·lícula de 2018), pel·lícula mexicana estrenada l'any 2018 pertanyen al gènere del drama; dirigida, escrita, co-fotografiada i co-produïda per Alfonso Cuarón.
Viccionari
# Riu Jiu

El riu Jiu (pronunciat en romanès: [ʒiw]; en hongarès: Zsil [ʒil]; en alemany: Schil or Schiel; en llatí: Rabon) és un riu al sud de Romania. Es forma prop de Petroșani per la confluència de les capçaleres Jiul de Vest i Jiul de Est.
Flueix cap al sud a través dels comtats romanesos de Hunedoara, Gorj i Dolj abans de desembocar al Danubi prop de Zăval, uns quants quilòmetres aigües amunt de la ciutat búlgara de Oryahovo. Fa 339 quilòmetres de llarg, inclòs el seu naixement al riu Jiul de Vest. Té una conca de 10.080 km².
La vall de Jiu, al voltant de Petroșani i Lupeni, és la principal regió minera de carbó de Romania.

## Pobles i ciutats

Les ciutats següents estan situades al llarg del riu Jiu, des de la font fins a la desembocadura: Petroșani (Jiul de Est), Lupeni (Jiul de Vest), Bumbești-Jiu, Târgu Jiu, Turceni, Filiași, Craiova.

## Afluents

Els següents rius són afluents del riu Jiu (des del naixement fins a la desembocadura):
* Esquerra: Jiul de Est, Izvor, Polatiştea, Radul, Paraul Alb, Păiuşu, Chiţiu, Sadu, Curpenoasa, Tetila, Iazu Topilelor, Hodinău, Amaradia (Gorj), Dâmbova, Cioiana, Gilort, Fratoştiţa, Carnesti, Racari, Bradesti, Amaradia (Dolj), Preajba, Lumaș, Leu, Gioroc
* Dreta: Jiul de Vest, Cândeţu, Murga mica, Murga Mare, Dumitra, Cerbănaşu, Bratcu, Porcu, Sâmbotin, Cartiu, Pietroasa, Susita (Gorj), Tismana, Timişeni, Jilt, Ceplea, Susita (Mehedinţi), Motru, Balta, Racovița, Argetoaia, Raznic, Tejac, Ulm, Prodila

## Referències

* ↑ Jiu (jud.
* 1 2 Danube River Basin District, Part A - Roof Report Arxivat 2016-10-06 a Wayback Machine., IPCDR, p 12
* ↑ 2017 Romanian Statistical Yearbook, p. 13
# Riu d'Odèn

* Aquest article tracta sobre aquest curs fluvial del Solsonès. Vegeu-ne altres significats a «Odèn».
El riu d'Odèn és un riu afluent per la dreta de la riera de Canalda.

## Descripció del seu curs

Inicia el seu curs a 2.311 m d'altitud, a la Coma de la Comtessa, entre el vessant sud del Pedró dels Quatre Batlles i el vessant nord-oriental del Vulturó. Al cap de 5,3 km de recorregut ha salvat un desnivell de 1.000 m i passa pel costat de les primeres cases del poble disseminat del Montnou. Quan porta recorreguts 6,6 km, rep per l'esquerra les aigües del barranc de les Cedres i travessa la carretera de Coll de Jou a Cambrils d'Odèn. 500 m més avall rep, per la dreta les de la rasa de les Marranes (803 m de recorregut) i 1.100 m després, entra travessa el grau de Riulacó tot deixant a la dreta les restes del castell d'Odèn i a l'esquerra, la font del Vermell.
10,2 km després d'haver iniciat el seu curs a la Coma de la Comtessa deixa la direcció NE-SW i pren la direcció N-S. 1.700 m després de fer-ho, rep, per l'esquerra, les aigües de la rasa d'Odèn. 700 metres més avall canvia novament de direcció i torna a avançar en direcció N-S. 400 m després de fer-ho passa per sota les masies de Junyent (masia) Junyent (que deixa a la seva banda esquerra) i d'Orrit (a la banda dreta). 250 metres més avall desguassa a la riera de Canalda a 765 m d'altitud, 230 m aigües amunt del pont d'Orrit.
Durant els primers 6 km del seu curs, és a dir, mentre recorre la vall del Montnou fins que travessa per sota la carretera de Coll de Jou a Odèn, se'l coneix també amb la denominació de rasa de la Covil.

## Referències

* ↑ Cal considerar-lo com a riu pel fet que porta aigua de manera permanent. Tot i això, donada la seva relativa escassa longitud, el gran desnivell que salva i el fet que la major part del seu curs la faci engorjada, se li adjunta la fitxa pròpia dels torrents
# Roche-lès-Clerval

Roche-lès-Clerval és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Roche-lès-Clerval era de 97 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 52 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 41 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Roche-lès-Clerval el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 16 | 50 a 54 | 12 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 40 eren actives i 20 eren inactives. De les 40 persones actives 36 estaven ocupades (24 homes i 12 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 20 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 restaurant.
L'any 2000 a Roche-lès-Clerval hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Roche-lès-Clerval a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Roche-lès-Clerval a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rombidodecadodecàedre

En geometria, el rombidodecadodecàedre és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{38}$. Té un símbol de Schläfli t$_{0,2}${5/2,5}, i per la construcció de Wythoff també es pot anomenar com a gran dodecàedre escantellat.

## Bibliografia

* Wenninger, Magnus. Dual Models. Cambridge University Press, 1983. DOI 10.1017/CBO9780511569371. ISBN 978-0-521-54325-5.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Rhombidodecadodecahedron» a MathWorld (en anglès).
# Sahara Press Service

Sahara Press Service (SPS) és una agència de premsa multilingüe que pertany al govern de la República Àrab Sahrauí Democràtica (RASD). L'agència informa principalment sobre notícies relacionades amb el govern i l'actualitat sahrauí, tant dels territoris alliberats, com dels territoris ocupats pel Marroc i dels camps de refugiats sahrauís a Tindouf, Algèria.

## Història

Es va establir als campaments de refugiats sahrauís el 29 de març de 1999, amb el precedent de l'agència de premsa del Front Polisario que s'havia creat el 1980. Entre els fundadors de l'SPS es trobava el periodista i el llavors Ministre d'Informació de la RASD, Mohamed-Fadel Ould Ismail Ould Es-Sweyih. El seu actual director i editor en cap és Saleh Nafee.
Les notícies es van publicar només en francès fins al 2001, l'any que es va obrir el lloc web de l'SPS. El març de 2001, les notícies van començar a publicar-se també en castellà. El 20 d'abril de 2003 van començar a publicar-se continguts en anglès. El 2005, l'SPS va afegir l'idioma àrab a les opcions del seu lloc web. Des de setembre de 2010, l'SPS publica un butlletí setmanal de notícies en format PDF. L'1 de juliol de 2012 van començar a publicar continguts en rus.
El 25 de gener de 2012, el president de la RASD, Mohamed Abdelaziz,va inaugurar la nova seu de l'agència de premsa als campaments de refugiats sahrauís.

## Referències

* ↑ «15th Anniversary of Sahara Press Service (SPS): “Reinforcing message of credibility, responsibility, professionalism” to confront fallacies of occupation», 01-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-01. [Consulta: 26 agost 2019].
* ↑ «President of Republic appoints new director for Sahara Press Service», 04-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-04. [Consulta: 26 agost 2019].
* ↑ «President of Republic supervises inauguration of SPS new headquarters». SPS, 25-01-2012 [Consulta: 26 agost 2019]. Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-01-03. [Consulta: 26 agost 2019].
# Saint-Quentin-lès-Beaurepaire

Saint-Quentin-lès-Beaurepaire és un municipi francès del departament de Maine i Loira, a la regió del País del Loira.

## Història

Hi ha testimonis de la parròquia des del segle xi. La vila és mencionada per primera vegada sota el nom llatí de Sanctus uintinus el 1153. Al seu territori es fundà un priorat.
Al segle xv, fou annexionada a Echemiré.

## Demografia

1962 - 168 h / 1975 - 165 h / 1990 - 208 h / 1999 - 211 h.

## Patrimoni i turisme

* Església de Sant Quintí. Segles XI-XII.
* Mansió típica del segle xix
* Fàbrica de gres i fusta del segle xix
* Casa de les bugaderes. segle xix

## Enllaços externs

* Lloc de la comuna Arxivat 2008-07-02 a Wayback Machine.
# Saint-Quentin-en-Tourmont

Saint-Quentin-en-Tourmont és un municipi francès del departament del Somme, als Alts de França. França.

## Geografia

Dins el municipi hi ha el Parc de Marquenterre. El municipi està al cantó de Rue, al districte d'Abbeville. El seu codi postal és el 80120.
La seva situació geogràfica és a 50º17'08 de latitud nord i a 1º35'25 de longitud oest. Està entre 2 i 36 metres d'altitud sobre el nivell del mar. El Municipi té una superfície de 32,89 km² i el 1999 tenia 334 habitants.

## Història

La vila fou envaïda per les arenes moltes vegades, sobretot el 1778, any en què la sorra va arribar fins a les finestres de les cases.

## Demografia

1962 - 300 habs / 1975 - 261 habs / 1990 - 309 habs / 1999 - 334 habs.

## Patrimoni i turisme

* Parc Ornitològic de Marquenterre (1973)
* Reserva natural de la Baia de Somme (1994), que inclou el parc de Marquenterre, 250 hectàrees de dunes, boscos i aiguamolls.
* Massis de dunes de Marquenterre, l'aiguamoll de Crotoy i l'estany adjacent.
* Església de Sant Quintí (S. XVII).
* Festes patronals: 8 de desembre.
# Ruidoso

Ruidoso és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 7.698 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ruidoso tenia 7.698 habitants, 3.434 habitatges, i 2.232 famílies. La densitat de població era de 208 habitants per km².
Dels 11.434 habitatges en un 23,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 21,9% entre 25 i 44, un 30,1% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.107$ i la renda mediana per família de 44.846$. Els homes tenien una renda mediana de 30.452$ mentre que les dones 21.974$. La renda per capita de la població era de 22.721$. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ruidoso». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ruidoso». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# San Remo Apartments

El San Remo Apartments (o de vegades The San Remo) és un luxós immoble de pisos en copropietat situat al 145 i 146 Central Park a l'Upper West Side de Manhattan, a New York. Va ser construït el 1929, diverses setmanes abans de la crisi, i el començament de la Gran Depressió. L'edifici està situat immediatament a la vora de Central Park, al nord del no menys cèlebre Dakota Building. La periodista del New York Times, Glen Justice el descrivia com "un immoble enlluernant, amb vistes impressionants sobre Central Park."
L'arquitecte de l'edifici, Emery Roth va treure profit de les noves reglamentacions de l'època de la construcció per construir el primer edifici de New York proveït de torres bessones. Cadascuna de les dues torres de deu pisos s'acaba amb un luxós pis d'inspiració barroca, en un estil proper al de l'arquitecte britànic John Vanbrugh. Les teulades de les dues torres s'inspiren per la seva part en el monument del Lisícrates de l'Acròpoli d'Atenes. Roth havia descobert aquesta arquitectura en ocasió de la World Columbian Exposition de Chicago el 1893. Ha estat igualment l'arquitecte d'un altre edifici molt cèlebre de l'Upper West Side, el Beresford
L'immoble compta i ha comptat entre els seus ocupants diverses personalitats, entre les quals Steven Spielberg, Donna Karan, Steve Jobs, Demi Moore, Dustin Hoffman, Bono, Steve Martin, Bruce Willis, Eddie Cantor, Robert Stigwood, Don Hewitt, Rita Hayworth (qui hi va passar el darrer any de la seva vida) o també els homes de negocis reconeguts tals com Dodi Al Fayed, Luke Knightly, Jack Sherwall, Pete Jihan, Hedy Lamarr, Aaron Spelling o Liz McCowell. Els San Remo Apartments tenen així la reputació, Bruce Willis a banda, d'acollir simpatitzants del partit demòcrata: segons un article del New York Times, en el moment de l'elecció presidencial de 2004, l'edifici és aquell del que els ocupants han fet més donacions al candidat demòcrata John Kerry.

## Vegeu també

* Central Park
* Dakota Building

## Enllaços externs

* Els San Remo Apartments a nyc-architecture (anglès)
* Dossier de The City Reviewer (anglès)
# San Teodoro (Sardenya)

San Teodoro (gal·lurès Santu Tiadoru, sard Santu Deadoru) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 4.020 habitants. Es troba a la regió de Gal·lura. Limita amb els municipis de Budoni, Loiri Porto San Paolo, Padru i Torpè (NU).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giovanni Marongiu | Llista Cívica |
# Rusticitat

La rusticitat de les plantes és un terme botànic utilitzat per descriure la seva habilitat de sobreviure a condicions adverses de creixement. Normalment es limita a debats sobre adversitats climàtiques. Així, la capacitat per tolerar fred, calor, sequera, o vent, es consideren típicament mesurades de rusticitat. En latituds temperades, el terme és més freqüentment usat per descriure resistència al fred, o rusticitat al fred i generalment es mesura per les temperatures més baixes que una planta pot suportar.
La rusticitat d'una planta es divideix en tres categories; susceptible, sensible, mitjà resistent i rústica.
Les plantes varien molt en la seva tolerància a condicions de creixement. La selecció o millorament de varietats capaces de suportar particulars formes climàtiques és una part important de l'agronomia (agricultura, horticultura). Les plantes poden rustizar-se, adaptant-se a alguna extensió de canvis del clima. Part del treball dels hivernacles consisteix en la rustització de plantes, per preparar-les a condicions posteriors de creixement en el camp.
La rusticitat vegetal es defineix per la seva extensió nativa geogràfica: longitud, latitud i elevació. Aquests atributs se solen simplificar definint la zona de rusticitat.

## Referències

* ↑ «Rusticitat».

## Enllaços externs

* «2006 arborday.org Hardiness Zone Map». National Arbor Day Foundation. [Consulta: 7 gener 2007].
* «Differences between 1990 USDA Hardiness Zones and 2006 arborday.org hardiness zones reflect warmer climate». National Arbor Day Foundation. [Consulta: 7 gener 2007].
# SIPP

SIPP, l'acrònim de Single In-line Pin Package (paquet de pins singulars en línia) o SIP (únic paquet en línia), és un paquet de xips que conté només una fila de pins de connexió. És diferent dels DIP (paquets en línia dual), que tenen dues files de pins connectats. Un SIPP consisteix en un circuit imprés en el que es monten varis xips de memòria RAM, amb una disposició de pins correlativa. Té un total de 30 pins al llarg del circuit, que encaixen amb les ranures o bancs de connexió de memòria de la placa base de l'ordinador, i proporciona vuit bits per mòdul. Va ser utilitzat en sistemes 80286 i van sr reemplaçats per les SIMM, més fàcils d'instal·lar i que proporcionen 8 o 32 bits per mòdul (segons si són de 30 o 72 contactes).

## Utilització

Tot i que els SIPP no són tan comuns com els DIP, són necessesaris a l'hora de empaquetar múltiples resistències i xips de RAM amb un pin comú. Tant mitjançant un procés de dispositiu de muntatge en superfície com en un procés DIP, els SIP organitzen col·lectivament xips de RAM en una pissarra petita. La placa inclou una sola fila de pins de connexió, que es connecten a una presa particular d'un sistema o una placa d'expansió del sistema.
Normalment els SIPP son associats a mòduls de memòria, ja que tenen un màxim I/O de 24 i poques despeses de paquets, mentre que els DIP tenen un màxim I/O de 64.
La majoria dels SIPP de forma petita són dispositius de matriu paral·lela de components de valor comú, com matrius de resistència o díodes. Els que són de gran forma solen ser circuits híbrids, com temporitzadors o oscil·ladors.

## Tipus

El cos del SIPP és de ceràmica o de plàstic, amb un contador de plom que oscil·la entre 4 i 64. Hi ha tres tipus de SIPP: modelat, recobert i no recobert.

## Història

Aquest tipus de memòria es va utilitzar en alguns sistemes 80286 i 80386 (80386SX). Ben aviat van substituir-se per SIMMs utilitzant connectors de punta, que eren més econòmics i durables.

## Referències

* 1 2 «What is a Single Inline Package (SIP)? - Definition from Techopedia» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2019].
* ↑ «SIPP (Single In-line Pin Package) - Bauman National Library». Arxivat de l'original el 2019-11-16. [Consulta: 16 novembre 2019].
# Sant Esteve del Prat

Sant Esteve del Prat fou l'església romànica, desapareguda, del veïnat de la Vall, de la comuna d'Espirà de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Era a la zona central del terme d'Espirà de Conflent, a prop al sud-est del poble d'aquest nom.
El lloc de la Vall està documentat des del 1284, i la seva església, des del 1298. No se n'ha conservat cap vestigi. Tampoc no es conserva la capella de Nostra Senyora del Prat.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «58 - Espirà de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Espirà de Conflent». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa. «Esglésies del Conflent anteriors al 1300: Espirà de Conflent. Sant Esteve del Prat». A: {{{títol}}}, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Lloc aproximat on era Sant Esteve del Prat en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Esteve vell de Montesclado

Sant Esteve vell de Montesclado és l'antiga església parroquial romànica, actualment en ruïnes, del poble de Montesclado, en el terme municipal de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada en el cementiri del poble de Montesclado.

## Descripció

Aquesta era l'antiga església parroquial del poble de Montesclado, però actualment tan sols conserva visible el mur de migdia, amb una porta tapiada a l'interior de la qual hi ha la data 1686 gravada en una pedra. A la part més propera a l'absis es conserva una finestra de doble esqueixada. Es nota encara vora un metre d'alçada de l'antic absis i el mur de tramuntana, coberts per la runa i la vegetació.

## Història

Les primeres notícies de l'església són del 1314, quan fou objecte de visita dels deganats de l'arquebisbe de Tarragona, quan formava part del deganat de Cardós. Al principi del segle xvi, la rectoria de Montesclado, juntament amb la de la Glorieta (de Montesclado), regida per Joan Castell, era valorada en 10 lliures i 2 sous, i pertanyia a l'oficialitat de Tírvia.

## Referències

* 1 2 «Sant Esteve vell de Montesclado». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «València d'Àneu». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# Sant Jaume de Torrenteller

Sant Jaume Torrentaller és una capella romànica de Lladurs (Solsonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de les restes d'una antiga capella romànica aïllada situada a la Serra Alta, a prop de la masia enrunada de Torrenteller, en un entorn boscós de la població de Torrents-Vilanova al municipi de Lladurs. Només es conserven restes de la part baixa de l'absis semicircular i de petits trams dels murs laterals contigus, fets de pedres picades allargades de diferents dimensions unides amb morter.

## Referències

* ↑ «Sant Jaume Torrentaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 agost 2021].