OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Model trinitari

El model trinitari és la divisió social en tres grups de funcions i estatus diferenciat. Un dels medievalistes més influents del segle xx, Georges Duby, identifica el model trinitari com el caracteritzador de la societat feudal. Així, es va establir a Europa a finals del Segle XI, com a model de societat en la que es reparteixen els seus diferents membres en tres funcions clarament delimitades: els oratores, o persones que resen per a la salvació de la comunitat, els bellatores, que combaten i defensen el col·lectiu i, finalment, els laboratores, que treballen i aporten el sosteniment per a tothom. D'aquesta manera, amb l'entrada del nou mil·lenni es deixen enrere els models binaris que, fins llavors, havien dominat les organitzacions socials: religiosos davant laics.
La influència d'aquest nou model trifuncional és inqüestionable a partir de la seva entrada en vigor: fins a les revolucions burgeses, al segle xviii, es va mantenir una triple partició social entre el clergat, la noblesa i un tercer estat.
Fins i tot hi ha autors, com Javier Alvarado que consideren aquest model d'organització social com la base que, en un futur, va comportar la divisió de poders que caracteritza les nostres democràcies actuals.

## Referències

* ↑ Duby, Georges. Los tres órdenes o lo imaginario del feudalismo. Barcelona: Taurus, 2000. ISBN 9788430602568.
* ↑ Alvarado, Javier. De la ideología trifuncional a la separación de poderes. Madrid: UNED, 2012, p. 312. ISBN 978-84-362-2937-0.
# George Curzon

George Curzon, 1st Marquess Curzon de Kedleston (Kedleston Hall, 11 de gener de 1859 – Londres, 20 de març de 1925) va ser un polític britànic del Partit Conservador. Va ser Governador General de l'Índia entre 1899 i 1905, època en la qual va crear el territori de Bengala Oriental amb la partició de Bengala. Posteriorment va ser membre del gabinet de guerra de David Lloyd George (1916-19) i Secretari d'Estat d'Afers Exteriors (1919-24), època en la qual va destacar per la proposta de la Línia Curzon, que, un cop acabada la Primera Guerra Mundial, va esdevenir la frontera entre Polònia i la Unió de Soviètica. Se'l va considerar pel càrrec de Primer ministre del Regne Unit però finalment la seva candidatura va decaure en favor de Stanley Baldwin. El seu caràcter inflexible i la seva arrogància han marcat el seu llegat, on el seu talent per la política es va veure contrarestat per gran quantitat de projectes irrealitzats i una gran quantitat d'enemics que va guanyar-se durant la seva carrera.

## Referències

* ↑ «George Curzon». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Xifengita

La xifengita és un mineral de la classe dels elements natius. Va ser descoberta l'any 1983 al meteorit Yanshan, a Chengde (Xina). Rep el seu nom de "Xifengkou", un passatge oriental de la Gran Muralla, on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La xifengita és un silicur amb fórmula Fe₅Si₃. Cristal·litza en el sistema hexagonal i la seva duresa a l'escala de Mohs és de 5. És l'anàleg amb ferro de la mavlyanovita, i va ser aprovada com a nova espècie per l'Associació Mineralògica Internacional i la CNMMN l'any 1983.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la xifengita pertany a «01.BB - Silicurs» juntament amb els següents minerals: zangboita, suessita, mavlyanovita, perryita, fersilicita, naquita, ferdisilicita, linzhiita, luobusaita, gupeiita i hapkeita.

## Formació i jaciments

Es troba envoltada de minerals de níquel-ferro i els seus productes d'oxidació, pel que sembla d'origen extraterrestre, en plaers. A banda de a la seva localitat tipus, establida a Yanshan, a la prefectura de Chengde (Hebei, República Popular de la Xina), on es va trobar el meteorit Yanshan, també se n'ha trobat a Longquan (Prefectura de Lishui, Zhejiang, Xina), al riu Is (Isovsky, Rússia) i a l'oceà Pacífic.

## Referències

* 1 2 «Xifengite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Xifengite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 22 juliol 2015].
# Brianita

La brianita és un mineral rar de la classe dels fosfats. Va ser descobert l'any 1966 a partir d'un meteorit metàl·lic, el meteorit Dayton, a Montgomery County, Ohio, als Estats Units i rep el seu nom en honor de Brian Harold Manson (1917-2009), geòleg neozelandès-nord-americà pioner en l'àmbit científic de la meteorítica.

## Característiques

La brianita és un fosfat de fórmula química Na₂CaMg(PO₄)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És incolora. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 4 a 5. És un anàleg isoestructural de la merwinita, que té fórmula química Ca₃Mg(SiO₄)₂.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la brianita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb 49 minerals més, entre els quals es troben: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, bobfergusonita, hagendorfita, johil·lerita, johnsomervilleïta, marićita, yazganita, qingheiïta, qingheiïta-(Fe$^{2+}$), schäferita, whitlockita i xenofil·lita.

## Formació i jaciments

La brianita apareix com a component molt rar en nòduls de fosfats en meteorits metàl·lics. A part del meteorit original, també ha estat trobada al meteorit Morasko, a Poznań, Polònia.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: panethita, whitlockita, albita, enstatita, schreibersita, kamacita, taenita, grafit, esfalerita i troilita.

## Referències

* 1 2 3 «Brianite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Brianite data on Webmin
* ↑ Moore, P.B. «Brianite, Na₂CaMg(PO₄)₂: A phosphate analog of merwinite, Ca₂CaMg(SiO₄)₂» (en anglès). American Mineralogist, 60, 1975.
* ↑ «Brianite data from the Handbook of Mineralogy». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 24 setembre 2016].
# Bloc Aragonès

El Bloc Aragonès (BAR), Bloque Aragonés en castellà, és un partit polític aragonesista de centre polític, transversal i regeneracionista. Va ser fundat l'any 2011 i el seu congrés fundacional es va realitzar el primer de desembre de 2012.

## Història

El partit és el resultat de la fusió de l'antic Partit Carlista d'Aragó (PCA) i de militants crítics de Terra Aragonesa, després que les negociacions per desenvolupar la coalició sobiranista Bloque Aragonés - Religada Nazionalista (BA-RN) amb aquests dos partits i Estat Aragonès (EA) no acabessin de fructuar per desavinences internes. Des de la seva fundadació, Ernesto José Pérez (provinent del PCA) ha exercit el càrrec de president mentre que Javier Vecilla Olivera (provinent de TA) n'és el secretari general. Juntament amb Renovació Política, UNIÓ, Accio Nacionalista Valenciana i el Partit Regionalista d'Andalusia Oriental crearen la coalició Projecte Europa per presentar-se a les eleccions europees del 2014, les primeres en les quals es pogué donar a conèixer. Un any després, el 2015, es presentà en solitari a les eleccions municipals i autonòmiques de l'Aragó. A les eleccions generals del 2015 i 2016 decidí presentar-se sota la candidatura Recortes Zero - Grupo Verde.

## Resultats electorals
### Eleccions municipals

| Data | Vots província Saragossa | % | Regi- dors |
| 2015 | 552 | 0,12 | 0 |
* ↑ A les eleccions municipals del 2015 només presentaren candidatures a la província de Saragossa

### Eleccions autonòmiques

| Data | Vots província Osca | % | diputats | Vots província Terol | % | Diputats | Vots província Saragossa | % | Diputats | Vots Aragó | % | Diputats |
| 2015 | 56 | 0,05 | 0 | - | - | - | 616 | 0,13 | 0 | 672 | 0,1 | 0 |
* ↑ BAR no presentà candidatura a Terol

### Eleccions al congrés

| Data | Vots província Osca | % | diputats | Vots província Terol | % | Diputats | Vots província Saragossa | % | Diputats | Vots Aragó | % | Diputats |
| 2015 | 248 | 0,2 | 0 | 135 | 0.17 | 0 | 1079 | 0,20 | 0 | 1.462 | 0,20 | 0 |
| 2016 | 214 | 0,18 | 0 | 120 | 0.16 | 0 | 1.163 | 0,23 | 0 | 1497 | 0,21 | 0 |
* 1 2 Dins la coalició Recortes Zero - Grupo Verde

### Eleccions europees

| Data | Vots Aragó | % | Vots Total Espanya | % | Eurodiputats |
| 2014 | 503 | 0,1 | 11.427 | 0.07 | 0 |
* ↑ Dins la coalició ACNV-BAR-PRAO-R.E.P.O-UNIO (Projecte Europa)

## Referències

* 1 2 «Informe del Consello Nazional d'Estau Aragonés» (en castellà). Estat Aragonès, 2012. Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «Web oficial del Bloc Aragonès» (en castellà). Bloc Aragonés, 2012. Arxivat de l'original el 2018-09-10. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «Proyecto Europa» (en castellà). ABC, 2014. Arxivat de l'original el 2018-07-05. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «Web oficial del Bloc Aragonès» (en castellà). Bloc Aragonès, 2016. [Consulta: 9 setembre 2018].
# Brugnato

Brugnato (en lígur: Brugnæ) és un comune (municipi) de la província de La Spezia, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 70 km al sud-est de Gènova i uns 15 km al nord-oest de La Spezia. L'1 de gener de 2018, la seva població era de 1.309 habitants i la seva superfície de 11,90 km².
Limita amb els municipis de Borghetto di Vara, Rocchetta di Vara, Sesta Godano i Zignago.
Brugnato forma part dels "pobles més bells d'Itàlia". Ha rebut la prestigiosa "Bandera taronja" (Bandiera arancione) del Touring Club Italiano des de l'any 2006.

## Història

La fundació de Brugnato es remunta als segles VII o VIII i està vinculada a la construcció d'un monestir que, com altres llocs monàstics a Ligúria i el nord d'Itàlia, depenia de l'abadia de Sant Columbà a Bobbio. L'any 1133, Brugnato es va convertir en la seu d'una diòcesi i es va construir la catedral.
El 25 de novembre de 1820, la diòcesi es va amalgamar amb la de Luni i Sarzana per formar la nova diòcesi de Luni, Sarzana i Brugnato
,que a la vegada es convertiria en la Diòcesi de La Spezia, Sarzana i Brugnato, el 1975.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese (en italià). Nuova Editrice Genovese, 1910.
* ↑ «Istat». [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Tuttoitalia.it». [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «I Borghi più belli d'Italia». [Consulta: 25 gener 2019].
* 1 2 http://www.borghitalia.it/html/borgo_it.php?codice_borgo=347 Arxivat 2012-11-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-05-22. [Consulta: 14 gener 2011].
* ↑ Fitxa a catholic-hierarchy.org
* ↑ Fitxa a catholic-hierarchy.org

## Enllaços externs

* Brugnato a Borghi piu belli d'Italia (italià)(anglès)
# Cabut tucà

El cabut tucà (Semnornis ramphastinus) és una espècie d'ocell de la família dels semnornítids (Semnornithidae) que habita la selva humida i altres formacions boscoses del sud-oest de Colòmbia i oest de l'Equador.
# Cabàs

El cabàs és un tipus de bossa de mà, generalment fet d'espart entreteixit o de fulles de plantes seques (fulles de palma), amb dues nanses (de vegades de cuiro), més ample de boca que de baix, quasi tan alt com ample de boca, que servia antigament per portar-hi tota mena de coses, per anar al mercat i carregar-lo amb productes alimentàris, fruita, hortalisses (verdures, tomàquets, etc.), productes del camp i queviures en general. El terme cabàs té un origen molt antic provençal-català, derivat del llatí vulgar capaceum : (cistella). A França, la paraula cabas es definia d'antuvi en francès com cistell que servia per portar provisions de boca.
* Cabàs d'escombriaire: amb la capacitat que té un cabàs de ser emprat com recollidor fins encara els anys cinquanta els escombriaires l'empraven per a recollir deixalles del terra.
* Cabàs de recollir fems: era un cas especialitzat cabàs d'escombriaire, s'emprava per recollir els fems dels carrers i les carreteres, que s'emprava com a adob
* Una senalla és un cabàs d'espart o de palma, que serveix per a recollir i transportar terra, pedres, sorra, ciment, escombraries, fems, etc. Fins als anys cinquanta els operaris encara feien servir una senalla de les eines, com la senalla de fuster, senalla de lampista

## Vegeu també

* Sac
* Sac de paper
* Sarnatxo
* Bossa de mà
* Cabàs ecològic

## Referències

* ↑ «Cabàs». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Melchior Emmanuel Núñez De Taboada. Diccionario francés-espanol y espanol-francés, 182?, p. 522– [Consulta: 1r juliol 2011].
* ↑ «Cabàs». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Braçalet

El braçalet o polsera (antigament braçalera o bracerola) és una joia més o menys circular que es col·loca al canell, als braços o a la part final de les cames. Pot rebre diferents noms; així, el braçalet que es duu al canell tendeix a anomenar-se polsera, la qual sol ser més fina que el braçalet de braç; l'esclava està formada per diverses voltes unides entre si.
Tradicionalment s'han usat per a adornar el cos o transmetre poder, puix que solien estar fets de metalls preciosos. S'han trobat braçalets des del 5000 aC. Modernament, també poden servir per a donar informació sobre la manera de pensar de la persona o fins i tot per a avisar el metge en cas d'urgència. Algunes polseres s'han fusionat amb rellotges o anells formant nous estils de joies.

## Tipus

Hi ha diversos tipus de braçalets o polseres, depenent del material de què estiguin fetes o del significat que tinguin.
A.Depenent del material:
1.Polseres de boles: són les més bàsiques de totes
2. Polseres de "macramé": les quals són més elaborades i porten més treball i temps.
3. Polseres de fil: més fácils de fer, ja que el fil és molt senzill de manejar.
4. Polseres amb lletres: poden quedar molt originals amb lletres de fustes, es necessiten coneixements específics.
5. Polseres de plata: es necessiten coneixements per manipular el material.
6. Polseres de bijuteria:
7. Polseres de pedreria: en condició a les pedres que porten, poden ser les més cares i difícils de manipular.
8. Polseres d'or: es necessiten coneixements específics per manipular el material.
9. Polseres de metall: S'utilitzen molt sovint materials reciclats.
10. Polseres de pedres sintètiques:
b.Depenent del significat:
1. Pandora: El seu significat literal és "plena de dons". La Pandora va ser, segons la llegenda, la primera dona creada pels déus perquè tots els homes la volguessin per a ells. Tenia l'única missió de mantenir una caixa tancada, però li va poder la curiositat i la va acabar obrint. En aquell moment es van escampar tots els mals que hi havia en ella, deixant només l'esperança al fons. D'aquí es va extreure la idea que "sempre quedarà l'esperança".
2.Polsera de la sort: Segons la llegenda, és l'autèntica polsera dels sants, els que protegeixen de qualsevol mal. Es diu que invoca als Sants i a les Verges per demanar protecció per tu i per la família, amor, pau, harmonia i sort en el treball, entre d'altres.

## Vegeu també

* Braçalet teixit
* Braçalet antiestàtic
* Braçalet energètic
# Burgelu

Burgelu (castellà Elburgo) és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla de Salvatierra. Segons el darrer cens de l'INE, la població bascoparlant és del 19,34%. Limita al nord amb Leintz-Gatzaga (Guipúscoa), al sud amb Bernedo, a l'est amb Barrundia i Dulantzi i a l'oest amb Arratzu-Ubarrundia i Vitòria. Està format per sis concejos:
* Añua
* Arbulu
* Argomaiz
* Azua
* Gazeta (Burgelu)
* Ixona
# Burgaw

Burgaw és un poble del Comtat de Pender a l'estat de Carolina del Nord dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2009 Burgaw tenia 4.371 habitants. Segons el cens del 2000 tenia 3.337 habitants, 954 habitatges i 649 famílies. La densitat de població era de 375,6 habitants per km².
Dels 954 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,7% hi vivien parelles casades, en un 22,2% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 137,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.819 $ i la renda mediana per família de 36.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.750 $ mentre que les dones 21.792 $. La renda per capita de la població era de 13.831 $. Entorn del 13% de les famílies i el 19,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burgaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burgaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Burgeranch

Burgeranch (en hebreu: בּורגראנץ׳) és una cadena de menjar ràpid especialitzat en hamburgueses, que va ser fundada en 1972 com la primera d'aquest tipus en l'Estat d'Israel. Competeix directament al seu país amb McDonald's, i compta amb més de 70 restaurants.
Igual que moltes cadenes que operen a Israel, els ingredients de Burgeranch són kosher i no es venen productes com a hamburgueses amb formatge o cansalada. La majoria de locals operen en règim de franquícia, i alguns tenen preceptes més estrictes que uns altres per als aliments.

## Història

La cadena de restaurants va ser iniciativa de dos empresaris sud-africans, Barry Scop i Ron Lapid, que es van basar en una cadena d'hamburgueseries del seu país anomenada Burger Ranch. El primer local es va obrir en 1972 en un cèntric carrer de Tel-Aviv, i el segon local no va començar a funcionar fins a 1978. La fórmula va tenir èxit, es va iniciar un procés d'expansió per franquícia i a principis dels anys noranta era la primera cadena de menjar ràpid d'Israel, amb 49 restaurants.
Amb l'arribada a Israel de McDonald's en 1993, Burgeranch va negociar amb Burger King la seva absorció en la multinacional, encara que això no es va arribar a fer mai.
En aquest temps, el grup israelià va aguantar la competència i va mantenir una posició de lideratge fins a finals dels anys noranta. En 1997, la majoria de títols de Burgeranch es van vendre a la companyia petroliera Paz, que va prendre el control total en 2001.
Paz va vendre Burgeranch en 2006 a l'empresari Yossi Hoshinski per 20 milions de shequels, que pagaria en diversos terminis. No obstant això, Hoshinski va morir en 2008 i els seus hereus no podien assumir les obligacions, per la qual cosa l'empresa va entrar en nombres vermells. A l'octubre del mateix any, va ser venuda al grup Orgaz, gestor de Burger King a Israel. Ambdues marques van conviure fins a maig de 2010, quan els propietaris van anunciar que tots els locals de Burger King a Israel es convertirien en Burgeranch. D'aquesta manera, la franquícia va recuperar la seva anterior posició i va esdevenir la segona hamburgueseria més gran del país, per darrere de McDonald's.

## Referències

* ↑ «Bino suing to have Burger Ranch sold over NIS 15 million debt» (en anglès). Haaretz, 14-08-2008. [Consulta: 12 febrer].
* ↑ «Burger King abondoning Israel, branches to morph into Burger Ranch» (en anglès). Haaretz, 10-05-2010. [Consulta: 12 febrer].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Burgeranch (hebreu)
# Bébé est ange gardien

Bébé est un ange gardien és una pel·lícula muda francesa escrita i dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 27 de desembre de 1912.
Aquesta pel·lícula forma part de la sèrie Bébé.

## Repartiment

* René Dary : Bébé (com Clément Mary)
* Renée Carl : Madame Labèbe, la mama

## Notes

* ↑ Bébé est un ange gardien, bifi.fr
# Cal Llobet (Florejacs)

Cal Llobet és una casa de Florejacs, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres plantes, pròxim al castell de Florejacs. A la planta baixa, a l'esquerra, hi ha una entrada amb arc de mig punt adovellat, a la seva dreta hi ha una petita espitllera. A la dreta de la façana hi ha una entrada amb llinda de pedra. A la planta següent, a l'esquerra de la façana hi ha una finestra, i a la dreta hi ha dos balcons amb barana de ferro. A la darrera planta hi ha tres petites finestres.

## Referències

* ↑ «Cal Llobet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Cal Llobet

«Cal Llobet» té aquests significats:
* Cal Llobet (Biscarri), masia d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
* Cal Llobet (Cervera), edifici de Cervera (Segarra)
* Cal Llobet (Florejacs), edifici de Torrefeta i Florejacs (Segarra)
* Cal Llobet (Pinell de Solsonès), masia de Pinell de Solsonès (Solsonès)
# Cal Lleó (Porrera)

Cal Lleó és una obra amb elements barrocs de Porrera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici bastit de maçoneria arrebossada i pintada i cobert per teulada a dos vessants. A la façana s'obren una porta i una finestra a la planta baixa dos balcons i dues finestres al pis i dos balcons que emmarquen una galeria de tres arquets a les golfes. Cal destacar al porta, de pedra i arc rebaixat amb un escut amb un lleó i la data de 1797.

## Història

La construcció correspon al període de desenvolupament demogràfic i urbà que experimentà el poble el segle xviii. La casa fou propietat d'una família benestant de Porrera, venuda amb posterioritat als actuals ocupants, que la mantenen en un excel·lent estat de conservació.

## Referències

* 1 2 «Cal Lleó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Cal Lleí

Cal Lleí o Cal Llehir és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC
* ↑ Aquesta és la denominació emprada al padró municipal
# Cala Presili

Cala Presili és una platja de la costa nord-est del municipi de Maó (Menorca). És una platja verge i el seu accés és exclusivament marítim o per a vianants. Està situada dins del territori protegit del Parc Natural de s'Albufera des Grau.
# Branchville (Carolina del Sud)

Branchville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.083 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Branchville tenia 1.083 habitants, 446 habitatges i 276 famílies. La densitat de població era de 127,9 habitants/km².
Dels 446 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 37,9% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.429$ i la renda mediana per família de 34.625$. Els homes tenien una renda mediana de 26.607$ mentre que les dones 20.917$. La renda per capita de la població era de 14.509$. Entorn del 17,5% de les famílies i el 20,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Branchville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Branchville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.