OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chen Yi

Chen Yi (xinès tradicional: 陳毅, xinès simplificat: 陈毅, pinyin: Chén Yì; Lezhi, Chengdu, Sichuan, 26 d'agost de 1901 - Beijing, 6 de juny de 1972) va ser un comunista xinés, comandant militar i polític de la República Popular de la Xina.
Chen Yi va nàixer a Sichuan, en una família moderadament acomodada. Company de Lin Biao en els seus dies de guerrillers, Chen va ser comandant del Nou Quart Exèrcit, una unitat de l'Exèrcit Nacional Revolucionari durant la Segona Guerra Sinó-Japonesa (1937-1945).
Així mateix, va encapçalar la contraofensiva de Shandong durant l'última fase de la Guerra Civil i, després, va comandar els exèrcits comunistes que van vèncer a les forces del Kuomintang en Huai-Hai i van conquistar la regió baixa del Iangtsé el 1948.
En 1955, Chen Yi va ser nomenat Mariscal (Yuan Shuai) de l'Exèrcit Popular d'Alliberament i, després de la fundació de la República Popular de la Xina en 1949, va ser nomenat alcalde de Shanghai. També va exercir de Vice-primer Ministre de 1954 a 1972 i de Ministre de Relacions Exteriors de 1958 a 1972. També va ser president de la Universitat Xinesa d'Afers exteriors de 1961 a 1969.
En 1967, durant l'anomenada Revolució Cultural, Chen Yi va ser purgat encara que no oficialment destituït, per la qual cosa Zhou Enlai va exercir les màximes tasques diplomàtiques del país en el seu lloc. Després de la mort del mariscal Lin Biao el 1971, va ser restaurat, encara que no a tots els seus càrrecs. Chen mor el 6 de gener del 1972, on es va poder vore Mao Zedong, en la que va ser la seua última aparició pública, així com la única aparició que feu al funeral de ningú durant la Revolució Cultural.

## Referències

* 1 2 3 Stewart, Ian «CHINA ANNOUNCES DEATH OF CHEN YI». The New York Times, 11-01-1972. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Bergère, Marie-Claire Bergère. Histoire de Shanghai (en francès). Fayard, 2002, p. 361. ISBN 9782213609553.
* ↑ Perlez, Jane «A Leader in Mao’s Cultural Revolution Faces His Past» (en anglès). The New York Times, 06-12-2013. ISSN: 0362-4331.
# ZG Mobili (equip ciclista)

L'equip ZG Mobili (codi UCI: ROS) va ser un equip ciclista italià de ciclisme en ruta que va competir de 1991 a 1997.

## Història

L'equip es fundà el 1991 amb la base de l'antic equip del Malvor-Bottecchia. El 1995 Gianni Savio, va deixar l'equip i va anar a fundar el Gaseosas Glacial-Selle Italia, i arribava el patrocinador rus Roslotto.
L'equip va desaparèixer el 1997 i una part de l'estructura va anar a formar el nou equip Ballan.

## Principals resultats
### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 7 participacions (1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997)
** 7 victòries d'etapa:
*** 1 el 1991: Gianluca Pierobon
*** 1 el 1993: Massimo Ghirotto
*** 2 el 1994: Massimo Ghirotto, Andrea Ferrigato
*** 1 el 1996: Alexander Gontxenkov
*** 2 el 1997: Dmitri Kónixev, Mario Manzoni
* Tour de França
** 5 participacions (1993, 1994, 1995, 1996, 1997)
** 1 victòria d'etapa:
*** 1 el 1994: Nelson Rodríguez

## Classificacions UCI

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1995 | 18è | Stefano Colagè (29è) |
| 1996 | 7è | Andrea Ferrigato (22è) |
| 1997 | 17è | Alexander Gontxenkov (27è) |

## Enllaços externs

* Classificacions UCI 1995 a 2008 Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine.
* Plantilles del ZG Mobili a memoire-du-cyclisme.eu
# Andrés Berterreche

Andrés Berterreche Álvarez (Montevideo, 18 de juliol de 1962) és un enginyer agrònom i polític uruguaià pertanyent al Front Ampli. Va ser ministre de Ramaderia del seu país entre 2009 i 2010.

## Biografia

Berterreche va obtenir el grau d'enginyer agrònom de la Universitat de la República el 1987. Anys després va obtenir un màster en Ciències amb menció en Tecnologia de la Fusta.
Des del 2005 treballa com a Docent Honorari a la Facultat d'Agronomia de la UdelaR, en la qual exerceix el càrrec de docent i investigador des de 1991. També va exercir la docència a la Universitat Catòlica de l'Uruguai i a l'Institut de Gestió Agropecuària de Tacuarembó.
Va treballar com a vicepresident de la Sub - Regió Con Sud de les Oficines Forestals Nacionals per a la FAO entre 2006 i 2008.

### Activitat pública

Berterreche pertany al Moviment de Participació Popular, sector pertanyent al Front Ampli.
Després de l'assumpció de Tabaré Vázquez, Berterreche va assumir el 2 de març de 2005 com a director de la Direcció Nacional Forestal. Quan el llavors viceministre, Ernesto Agazzi, va assumir com a ministre després de la renúncia de José Mujica, qui fins a la data ocupava el càrrec, se li va oferir el càrrec de viceministre de la cartera, càrrec que va acceptar.
Va assumir com a ministre de Ramaderia, després de la renúncia d'Ernesto Agazzi, el 5 d'octubre del 2009, càrrec que va ocupar fins a l'1 de març del 2010.

## Referències

* ↑ «Andrés Berterreche: Ministro de Ganadería, Agricultura y Pesca» (en castellà). Semanario Voces, 242. Louro, Jorge / García, Alfredo, 2010. [Consulta: 6 novembre 2010].
# El monstre (pel·lícula)

El monstre (títol original: Il Mostro) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Roberto Benigni i Michel Filippi estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'inspector Frustalupi està desesperat i sense pistes. Després de divuit atacs a dones de la ciutat, el maníac segueix solt davant la impotència de la policia. Després d'un nou atac durant una exhibició de productes de jardineria, creu haver trobat un sospitós: Loris, un lladre d'estar per casa maldestre i prou innocent. Ara la policia busca agafar-lo in fraganti.

## Crítica

"No se la perdi"

## Repartiment

* Roberto Benigni: Loris
* Michel Blanc: Paride Taccone
* Nicoletta Braschi: Jessica Rossetti
* Dominique Lavanant: Jolanda Taccone
* Jean-Claude Brialy: Roccarotta
* Laurent Spielvogel: Frustalupi
* Ivano Marescotti: Pascucci
* Franco Mescolini: professor de Xinès
* Massimo Girotti: resident distingit
* Luciana Pieri Palombi: Claudia
* Vittorio Amandola: venedor d'antiguitats
* Rita Di Lernia: venedora d'antiguitats (Maria Rita Bresadola di Lernia)
* Gennaro Morrone: venedor de diaris
* Vincenzo Vitagliano: Lodger
* Giulio Turli: home gran

## Referències

* ↑ «El monstre». esadir.cat.
* ↑ «Il Mostro». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando El País.
# Iskhak Razzakovitx Razzakov

Iskhak Razzakovitx Razzakov (kirguís: Исхак Раззакович Раззаков) (Óblast de Ferganà, 25 d'octubre de 1910 - Moscou, 19 de març de 1979) va ser el primer secretari del Partit Comunista de Kirguízia del 7 de juliol de 1950 al 9 de maig de 1961. Fou el primer ètnicament kirguís que va assumir aquest càrrec. Considerat un heroi nacional al Kirguizstan, actualment, la seva figura és utilitzada pel nacionalisme kirguís.

## Referències

* ↑ «Kyrgyzstan: Town near Tajik border renamed in nationalist gesture | Eurasianet» (en anglès). [Consulta: 31 desembre 2021].
# Isla

Isla (en francès Isle) és un municipi francès del departament de l'Alta Viena, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 2.909 | 4.372 | 5.808 | 6.863 | 7.292 | 7.691 | 7.517 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1925-1937 | Joseph Cazautets | SFIO |
| 1937-1944 | Lucien Frugier | SFIO |
| 1944-1948 | Claude Mangematin | PCF |
| 1948-1953 | Léonard Boissard | PCF |
| 1953-1995 | Robert Laucournet | PS |
| 1995-2008 | Marcel Faucher | PS |
| 2008- | Gilles Bégout | |

## Agermanaments

* Gunzenhausen

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Criptand

Un criptand és una entitat molecular que comprèn un conjunt cíclic o policíclic de cadenes de carbonis amb tres o més heteroàtoms enllaçats per enllaç covalent que defineix una cavitat molecular la qual permet acomodar-hi una altra entitat molecular (un catió, un anió una espècie neutra), que s'enllaça mitjançant enllaç covalent coordinat als heteroàtoms. El sistema hoste-convidat així format es diu un "criptat". El terme és usualment restringit a entitats moleculars bicícliques o oligocícliques.
Aquest nom prové del llatí crypta i que, a la vegada, prové del grec κρύπτη krýptē, que significa recobert, amagat, ocult, secret. Fou suggerit pel químic francès Jean-Marie Lehn.
Els primers criptands foren sintetitzats el 1969 per Lehn i els seus col·laboradors a la Universitat d'Estrasburg, i per aquesta recerca aconseguí el Premi Nobel de Química el 1987. Lehn partí dels èters corona i substituí dos àtoms d'oxigen situats en posicions oposades per dos àtoms de nitrogen. La trivalència dels nitrògens, enfront de la bivalència dels oxígens, permet la unió d'ambdós nitrògens mitjançant una nova cadena de carbonis de manera semblant a un pont. El compost resultant deixa una cavitat interior que permet acomodar-hi un catió metàl·lic de volum adequat, el qual queda coordinat amb les parelles d'electrons que no formen enllaç dels nitrògens i dels oxígens. Aquests composts s'anomenen criptats.
Sintetitzant criptands de cadenes més o menys llargues és possible obtenir cavitats amb volums diferents que puguin coordinar selectivament diferents cations metàl·lics. Així és possible diferenciar entre cations sodi i potassi, la qual cosa és molt difícil sense l'ús de criptands.

## Referències

* ↑ Postils, V. «Electrurs. Compostos per al món del demà». Revista de la Societat Catalana de Química, 14, 2015, pàg. 83-90. DOI: 10.2436/20.2003.01.69. ISSN: 2013-9853.
* ↑ Alegret, S. «Els sensors químics. Un nou concepte en instrumentació analítica». A: Trenta-dos aspectes de ciència i tecnologia. 1. ed. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1995, p. 385. ISBN 84-7283-298-8.
* ↑ McNaught, A.D.; Wilkinson, A. IUPAC. Compendium of Chemical Terminology, the "Gold Book" (en anglès). 2a edició. Oxford: Blackwell Scientific Publications, 1997. ISBN 0-9678550-9-8 [Consulta: 22 octubre 2016].
* 1 2 3 Dietrich, B.; Lehn, J.M.; Sauvage, J.P. «Les Cryptates». Tetrahedron Lett., 34, 1969, pàg. 2889-2892.
* ↑ Dietrich, B.; Lehn, J.M.; Sauvage, J.P. «Diaza-polioxa-macrocycles et macrobicycles». Tetrahedron Lett., 34, 1969, pàg. 2885-2888.
# Izobilne (Nijniohirski)

* Per a altres significats, vegeu «Izobilne».
Izobilne (en (ucraïnès): Ізобільне, en rus: Изобильное, Izobílnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2021 tenia 938 habitants. Pertany al districte de Nijniohirski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Jaume Tolosa Cardell

Jaume Tolosa Cardell (Llucmajor, Mallorca, 1955), pintor i escultor mallorquí.
Jaume Tolosa estudià a l'Escola Lliure de la Mediterrània a Palma, dirigida per Joaquim Torrents i Lladó (1946-1993), entre 1984 i 1990. El 1980 ja havia fet la seva primera exposició individual a s'Arenal de Llucmajor. Ha exposat a diferents indrets de Mallorca. Com a escultor el 1984 obrà els monuments a Antoni Pujals a Son Serra de Marina (Santa Margalida) i a Marc Ferragut, amb Pere A. Barceló, al costat de l'Auditòrium de Palma, que duu per títol La Lira.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 203. ISBN 84-8661702-2.
# Dascyllus melanurus

Dascyllus melanurus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sumatra fins a Vanuatu, les Illes Ryukyu, Nova Caledònia i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Bleeker, P. 1854: Derde bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van de Banda-eilanden. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië, 6: 89-114.
* Carpenter, K.E. & V.H. Niem 2001: Species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the western central Pacific. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dascyllus marginatus

Dascyllus marginatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig i al Golf d'Oman.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jean-Baptiste Belin de Fontenay

Jean-Baptiste Belin de Fontenay (o Blain de Fontenay le Père) (Caen, 9 de novembre de 1653-París, 2 de desembre de 1715) pintor francès. Són famosos els seus quadres de flors i fruites.

## Referències

* ↑ «Jean-Baptiste Belin de Fontenay (French, 1653 - 1715) (Getty Museum)» (en anglès). [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ Vase of Flowers, Jean-Baptiste Belin de Fontenay the Elder The Metropolitan Museum of Art
# David Martí

David Martí (Barcelona, 1971) és un maquillador i artista d'efectes especials català. El 1991 va crear l'Estudi DDT SFX de Barcelona amb què ha participat en nombroses produccions cinematogràfiques nacionals i internacionals. El 2006 va rebre, al costat de Montse Ribé, l'Oscar al millor maquillatge pel seu treball a El laberinto del fauno.

## Premis i nominacions
### Premis

* 2006. Oscar al millor maquillatge per El laberinto del fauno
* 2006. Goya al millor maquillatge i perruqueria per Fràgils
* 2008. Goya al millor maquillatge i perruqueria per L'orfenat

### Nominacions

* 2012. Premi Gaudí als millors efectes especials/digitals per Mentre dorms
* 2012. Premi Gaudí als millors efectes especials/digitals per Floquet de neu

## Enllaços externs

* Entrevista a Esmas.com Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine.
* Reportatge a Antena 3
# Jardí de la Casa Sorolla (pintura de 1920)

Jardí de la Casa Sorolla és una obra del pintor postimpressionista espanyol Joaquim Sorolla i Bastida. Es tracta d'un oli sobre llenç pintat en 1920. Forma part de la col·lecció del Museu Sorolla.
La pintura, emmarcada en el luminismo, mostra un dels jardins de la casa madrilenya del pintor (on actualment està el Museu Sorolla). El mateix Sorolla va traçar els plànols preliminars del jardí. Entre 1916 i 1920, aprofitant els breus períodes de descans en el seu treball per a la Hispanic Society de Nova York, Sorolla va pintar el seu jardí des de diferents punts de vista, fins a arribar a formar un corpus en la seua obra. Esta versió va ser una de les últimes abans que l'artista sofrís un atac d'hemiplegia i que li va impedir seguir pintant. Sorolla va arribar a pintar més de 40 quadres sobre els jardins de sa casa de Madrid.
El quadre mostra una part dels jardins segon i tercer, que estan separats per unes columnes. El centre l'ocupa una butaca de vímet buida que usava Sorolla. El tercer jardí va ser creat, igual que el primer, en 1911, però plantat entre 1912 i 1913, i replantat en 1917, després d'acabar el segon jardí. El segon va ser l'últim a ser creat, i plantat entre 1915 i 1916. Està inspirat en els jardins del Generalife de Granada. Entre tots dos jardins, que és la zona retratada, va disposar escultures en bronze, que són copies d'escultures del Museu Arqueològic Nacional de Nàpols.

## Referències

* 1 2 3 «Red Digital de Colecciones de Museos de España - Museos» (en castellà). [Consulta: 10 novembre 2018].
* 1 2 «Jardín de la Casa Sorolla» (en castellà). España es cultura. [Consulta: 10 novembre 2018].
* 1 2 «Sorolla. Un jardín para pintar.» (en castellà). Arte en Madrid, 10-08-2018.
* ↑ Cabello, Inés. «De ruta por Madrid: el jardín del Museo Sorolla» (en castellà). Croma Cultura. [Consulta: 10 novembre 2018].
# Jardí de s'Hort des Frares

El jardí de s'Hort des Frares és un jardí urbà situat a Manacor, concretament a la plaça dels Pares Creus i Font i Roig, integrat en el Conjunt Històric del Claustre del Convent, el qual està declarat bé d'interès cultural.
El seu nom al·ludeix a l'hort dels frares dominics que hi havia al voltant del segle XVI i que es trobava darrera el convent de Sant Vicenç Ferrer. El jardí actual, inaugurat el 2022, es situa en els antics aparcaments dels Jutjats.
Es tracta d'un espai de 350 metres quadrats que queda tancat per una reixa metàl·lica. En el seu interior hi destaca la presència de marès, plantes aromàtiques, arbrat i tres alts xiprers. Al centre s'hi ubica una font amb una hídria semblant a les que hi ha al passeig de Na Camel·la i que funciona com a brollador. Una pèrgola vegetal ajudarà a crear ombra.

## Referències

* 1 2 3 «L'AJUNTAMENT CONVERTIRÀ L'ANTIC APARCAMENT DELS JUTJATS DE LA PLAÇA DELS PARES CREUS I FONT I ROIG EN UN JARDÍ URBÀ» (en català).
* 1 2 3 «Així ha quedat la nova plaça on hi havia els aparcaments dels jutjats de Manacor» (en català).
# Jardí de la Nimfa

El jardí de Ninfa o jardí de la Nimfa és un jardí paisatgístic situat a uns 40 km al sud-est de Roma, al municipi de Cisterna di Latina, a la província de Latina. El parc té una superfície de 105 hectàrees, i és un monument natural italià.
El jardí paisatgístic del parc consta de 8 hectàrees i conté ruïnes medievals, diversos roures, xiprers i pollancres, prats herbats, una àmplia gamma de plantes exòtiques de diverses parts del món, nombrosos cursos d'aigua i una gran varietat de roses salvatges, creixent sobre els murs de pedra de les ruïnes. El lloc està dirigit per la fundació italiana Fondazione Roffredo Caetani. Està obert al públic d'abril a novembre. Ninfa ha estat descrita com "el jardí més romàntic del món".

## Referències

* ↑ «Giardini di Ninfa: Monumento naturale Giardino di Ninfa - Oasi Affiliata» (en italian). World Wildlife Fund. Arxivat de l'original el 22 març 2014. [Consulta: 30 març 2014].
# Christian Blanc

Christian Blanc és exbatlle del municipi dels Angles, a la comarca nord-catalana del Capcir, durant els anys 1989-2014. Va ser conseller general dels Pirineus Orientals i president de l'Associació de les Neus Catalanes. A la primeria del 2020 anuncia la seva voluntat de tornar-se a presentar a la batllia dels Angles, en aquest moment en mans de Michel Poudade.
El 2016 s'oposa públicament al macroprojecte d'unió de les estacions d'esquí dels Angles, Font Romeu i Formiguera.
El 2008 denuncia per injúries el prefecte de Catalunya Nord, Hugues Bousiges, arran d'unes seves declaracions públiques en què titllava el batlle d''irresponsable' i de 'suïcida' per no acceptar la proposta de la prefectura de mancomunar la gestió de totes les estacions d'esquí de l'Alta Cerdanya i del Capcir.
L'any 1998, juntament amb el batlle d'Eina, Alain Bousquet, en un acte de l'entorn del Partit per Catalunya, denuncia el Tractat dels Pirineus, pel qual França va annexionar la Catalunya Nord.

## Referències

* ↑ «Christian Blanc vol tornar a ser el batlle antiformigó dels Angles». Arxivat de l'original el 2020-03-23. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Les Angles : Christian Blanc, ancien maire pendant 25 ans, à nouveau candidat» (en francès). [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ Nieve, Lugares de. «¿Estocada mortal al proyecto de la Megaestación de Les Angles-Font Romeu-Formiguères?» (en castellà), 24-09-2016. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «El batlle dels Angles Christian Blanc denuncia el prefecte de Perpinyà». [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ «Christian Blanc denuncia al prefecte». [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ 324cat. «L'alcalde dels Angles denuncia per 'injúria' el representant del govern francès a la Catalunya del Nord», 17-11-2008. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ Llibertat.cat. «1998 Els municipis Eina i els Angles denuncien el Tractat dels Pirineus». [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ País, Ediciones El «Dos pueblos del Pirineo francés amenazan al Gobierno de París con integrarse en Cataluña» (en castellà). El País [Madrid], 04-04-1999. ISSN: 1134-6582.
# Abús (grup de rock)

Abús és un grup català de rock liderat per Agustí Busom.

## Discografia

* Les trampes del sostre, Senitart (2011)
* Esthels, Grabaciones Silvestres (2008)
* A can pistraus, Ariadna Records (2006)
* Mèltic, Discmedi (2004)
* Son, Discmedi (2002)
* Desembre, autoeditat (2001)
* Novembre, autoeditat (2000)
* Octubre, autoeditat (2000)
* V.O.S., autoeditat (2000)
* Abús, autoeditat (2000)

## Referències

* ↑ «Ariadna Rècords». Arxivat de l'original el 2008-12-13. [Consulta: 29 desembre 2008].
* ↑ Publicació del segon disc, Mèltic
* ↑ Entrevista a Agustí Busom amb motiu de la publicació del seu segon disc, Mèltic
* ↑ «Presentació del primer disc Son». Arxivat de l'original el 2005-11-03. [Consulta: 8 agost 2008].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del grup
* http://www.elperiodico.com/es/noticias/ocio-y-cultura/abus-baja-telon-2356713
Viccionari
# Helvetia (equip ciclista)

L'equip Helvetia va ser un equip ciclista suís de ciclisme en ruta que va competir de 1988 a 1992. Malgrat tenir el nom de Weinmann-La Suisse durant la seva primera temporada, no s'ha de confondre amb l'equip Weinmann.

## Principals resultats

* Tour de Romandia: Gerard Veldscholten (1988)
* Campionat de Zuric: Steve Bauer (1989)
* Volta a Llombardia: Gilles Delion (1990)
* Giro de la Romanya: Beat Zberg (1992)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 5 participacions (1988, 1989, 1990, 1991, 1992)
** 3 victòries d'etapa:
*** 1 el 1988: Steve Bauer
*** 1 el 1989: Pascal Richard
*** 1 el 1992: Gilles Delion
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació dels joves: Gilles Delion (1990)
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2014-10-26 a Wayback Machine.
# ZERI

L'organització ZERI (Investigació i Iniciatives d'Emissions Zero) és una organització la finalitat de la qual és l'emissió zero.
És una xarxa global de ments creatives, buscant solucions dels problemes cada vegada més creixents del món. Els membres prenen desafiaments, altra voluntat considera impossible o massa complex. Començant d'idees, basades en la ciència, la visió comuna compartida per tots i cada un dels membres de la xarxa de ZERI han de buscar solucions sostenibles per a la societat. Solucions innovadores constantment són dissenyades pels equips de ZERI dibuixats de moltes condicions socials i mestratge.
Va ser fundada el 6 d'abril de 1994 pel físic Gunter Pauli i el professor Heitor Gurgulino de Souza.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2006-10-06. [Consulta: 2 desembre 2006].

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina oficial
# Archas

Archas (en francès Arches) és un municipi del departament francès de Cantal a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Referències

* ↑ proposat per la secció local de l'IEO
# El Pinar (Granada)

El Pinar és un municipi de la província de Granada, amb una superfície de 37,91 km², una població de 1119 habitants (2004) i una densitat de població de 29,52 hab/km².