OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# MG 45

La MG 45 (també coneguda com a MG 42V) era una metralladora de propòsit general que comptava amb la base de la MG42. Va ser dissenyada i produïda a l'Alemanya Nazi durant la Segona Guerra Mundial, per l'ús de la Wehrmacht, encara que no va entrar mai en servei oficialment.

## Característiques principals

La MG 45 és una variant de la MG 42. Les dues metralladores eren bàsicament iguals però amb l'excepció que en disparar la MG 45 no tancava completament la recambra, i això li donava una cadència de foc bastant més alta, i una producció més senzilla. L'any 1945, les retallades en materials del Tercer Reich van fer que es desenvolupés una nova variant de la MG 42, per afrontar aquestes faltes de materials, i va sorgir la MG 45 (o MG 42V). Aquesta tenia un sistema de foc diferent, que utilitzava un sistema de retrocés diferent del de la MG 42. Per aquesta raó, la MG 45 es considera com una arma diferent. Utilitzaven menys ferro per a construir-la, i així van aconseguir reduir el seu pes a 9 kg alhora que es conservava el sistema de forrellat lateral. Les primeres proves es van fer el juny de 1944, però el seu desenvolupament va anar caient, fins que només es van completar 10 d'aquestes metralladores. En les proves, les MG 45/42V van disparar unes 120.000 bales, a una cadència d'unes 1.350 bales per minut. La MG 45 va tenir gran influència en el desenvolupament de nous sistemes de retrocés en la postguerra, com els produits per CETME i Heckler & Hoch.

## Vegeu també

* Metralladora Barnitzke

## Referències

* ↑ Wollert, Günter; Lidschun, Reiner. Infanteriewaffen gestern : 1918-1945 / 2.. 2. Aufl. Berlín: Brandenburgisches Verl.-Haus, 1996. ISBN 3-89488-036-8.
* ↑ Stevens, R. Blake. Full circle : a treatise on roller locking. Cobourg, Ont.: Collector Grade Publications, Inc, 2006. ISBN 0-88935-400-6.
# Valentí Moragas i Roger

Valentí Moragas i Roger (Barcelona, 1902 - Barcelona, 28 d'agost de 1970) va ser un escriptor, periodista i comediògraf català. Va escriure en castellà i català.
Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona. Va exercir en el camp del periodisme i de la literatura en la premsa escrita barcelonina, on va exercir diferents tasques: crític teatral del Diari de Barcelona, redactor del Noticiero Universal, col·laborador de Ràdio Barcelona,... També va dirigir la secció literària de diverses publicacions enciclopèdiques. Segons Nestor Luján, parlava sempre en castellà i no permetia que li parlessin en català, perquè volia ser escriptor en llengua castellana
Va fundar el primer teatre de cambra de l'Estat espanyol i va escriure diverses obres dramàtiques, entre elles: La culpable (1935), L'administrador (1936), La gàbia (1939), Demà, l'amor (1941) i El retrat d'Irene ("Premio Jocs Florals de Barcelona", 1952), en castellà; i Romeu de 5 a 9, escrita en col·laboració amb Lluís Elias, que va superar les mil representacions als escenaris barcelonins. També va ser autor d'una novel·la: El destí s'imposa, i d'alguns llibres de viatge i d'assaig.. Va rebre els premis de ràdio i de premsa.

## Teatre

* 1935: La culpable.
* 1940: La jaula. Estrenada al Teatre Victòria de Barcelona.
* 1941: Mañana, el amor. Estrenada al Teatre Urquinaona de Barcelona.
* 1942: Gastos secretos. Estrenada al Teatre Urquinaona de Barcelona.
* 1957: Romeu: de 5 a 9. Comèdia en tres actes. Amb la col·laboració de lluís Elias. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona. Protagonitzada per Joan Capri.

## Referències

* 1 2 «Valentí Moragas i Roger». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Luján, Nestor. El túnel dels anys 40. 1º. Barcelona: Edicions La campana, 1994, p. 176. ISBN 84-86491-79-7.
# Faixa

* Per a altres significats, vegeu «Faixa (desambiguació)».
La faixa és una peça d'indumentària que es caracteritza per ser molt més llarga que ampla i per la seva resistència. Serveix per a cenyir el cos per la cintura, rodejant aquesta i donant-li diferents voltes. Al segle xix la duien els pagesos i artesans per a escalfar els ronyons i protegir els lumbars durant el treball al camp. Els burgesos la duien més aviat com a símbol de poder, en tenien de diferents colors i de tres metres de llargada. Avui està present en moltes danses tradicionals de les festes majors.
Aquesta peça de roba era habitual als Països Catalans i a Occitània. La faixa roja formava part de la indumentària tradicional catalana.

## Diferents utilitats

* Castellers: Peça fonamental del vestuari casteller. De color negre i de llargada i amplada variables segons edat, alçada i pes del qui la du. S'enrotlla a l'alçada dels ronyons i té una doble funció; protegir la zona lumbar dels esforços que rep per les càrregues i els moviments de l'estructura, i com un dels punts de suport perquè els castellers puguin fer les maniobres de pujada i baixada del castell.
* Sardanistes: Peça opcional del vestuari sardanista masculí. D'un color determinat en funció de la colla; de llargada i amplada variables segons edat, alçada i pes de qui la du; i en algunes ocasions amb dibuixos o bé lletres inicials representatives de la colla. Menys ampla que la faixa dels castellers. S'enrotlla a l'alçada dels ronyons, té una funció estètica i alhora serveix per protegir la zona lumbar dels esforços fets mentre es ballen sardanes a nivell competitiu.
* Falcons i geganters: Peça fonamental dels falcons, ja que el color d'aquesta diferència les colles unes de les altres. Enrotllada per la cintura serveix també per protegir la zona lumbar dels esforços realitzats durant la realització de les diverses figures.
* Militar: La faixa constitueix, en alguns exèrcits, el distintiu insígnia principal dels generals (de mariscal de camp en avant). Està feta generalment de seda, guarnint la cintura i s'acostuma a afegir-hi amb borles d'or. Antigament, es podia portar també sense borles, sobreposada o no a la part inferior de l'armilla, quan anaven de paisà.

## Referències

* ↑ «faixa». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 10 agost 2022].
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.220. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ «Indumentària occitana al segle xix». Arxivat de l'original el 2013-01-01. [Consulta: 30 agost 2012].

## Enllaços externs

* Efectes de la faixa
* La vestimenta tradicional catalana
Viccionari
# Marisol González Felip

Marisol Gonzàlez i Felip (Nules, Plana Baixa, Castelló, 17 de juny de 1962) és una poetessa valenciana. El 1985 es va llicenciar per la Universitat de València. A continuació va esdevindre professora de valencià d'ensenyament secundari i membre de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Ha publicat entre d'altres Les hores baixes (1988), Afegiràs abril (1993), Paral·lelament a la fosca (1999). Si bé la seua producció és majoritàriament en llengua catalana, ha publicat també en castellà. Ha rebut diversos premis per la seua activitat literària.

## Obra
### Poesia

* Les hores breus (Nules: Ajuntament de Nules, 1988).
* L'edat deserta (Vila-real: Ajuntament de Vila-real, 1990).
* La tendresa dels freixes (Nules: Ajuntament de Nules, 1991).
* Aprenc la separació (Vila-real: Ajuntament de Vila-real, 1992).
* Afegiràs abril (València: Derzet i Dagó, 1993).
* Sirimiri (València: La Forest d'Arana, 1994).
* Chubascos dispersos (València: Amós Belinchón, 1994).
* Mar d'heura (Vila-real: Ajuntament de Vila-real, 1995).
* Papallones de dilluns (Palma: Editorial Moll, 1996).
* Paral·lelament a la fosca (Benicull de Xúquer: Editorial 7 i mig, 1999).
* Pasqual (Benicull de Xúquer: Editorial 7 i mig, 2001).
* Paraula de retorn (Tria personal: 1988-2000) (València: Brosquil, 2002).

### Contes infantils

* Contes d'aigua i rima amb un raget de llima (València: Derzet i Dagó, 1995).

### Diccionaris

* Frases fetes al nord de la llengua. Diccionari de les comarques de Castelló (Castelló: Diputació de Castelló, 2000) (ISBN 8489944512; o 84-89944-51-2)

## Referències

* ↑ «Marisol González, secretaria de la Acadèmia con 12 de los 19 votos» (en castellà). El País, 08-04-2003. [Consulta: 17 juliol 2012].
* ↑ Lluís Alpera. "Una suggerent intertextualitat estellesiana: el poemari Suite de València, de Marisol González i Felip", dins Sobre poetes valencians i altres escrits, Volum 3, Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2004, p.52
* 1 2 «Acadèmia Valenciana de la Llengua, fitxa de l'autora a la secció "Acadèmics i acadèmiques"». Arxivat de l'original el 2010-10-03. [Consulta: 5 febrer 2011].
# Big Water

Big Water és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 417 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Big Water tenia 417 habitants, 171 habitatges, i 117 famílies. La densitat de població era de 26,5 habitants per km².
Dels 171 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.278 $ i la renda mediana per família de 37.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.091 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 15.026 $. Entorn de l'11% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Big Water». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Big Water». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vilaseca

* No s'ha de confondre amb Vila-seca.
«Vilaseca» té aquests significats:
* Toponímia:
** Vilaseca (occità) o Villesèque (francès)
** Vilaseca de las Corbièras, municipi francès al departament de l'Aude (regió de Llenguadoc-Rosselló)
** Vilaseca de Solcina, vila i municipi de la comarca del Tarragonès
** Vilaseca-Landa, municipi del departament de l'Aude a la regió francesa del Llenguadoc-Rosselló.
** Casa Vilaseca (Calonge), edifici protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Calonge (Baix Empordà).
** Torre de Vilaseca, torre de defensa del veïnat de Vila-seca al municipi de Palafrugell (Baix Empordà)
* Biografies:
** David Vilaseca (Barcelona, 1964 – Londres, 2010), escriptor i filòleg català
** Francesc de Paula Vilaseca i Rovellat terrassenc, procurador dels Tribunals
** Isidre Vilaseca i Rius (Manresa, 1835 - 1900) sacerdot i pedagog català
** Jaume Vilaseca (Barcelona, 1968), pianista de jazz
** Joan Vilaseca i Segalés, metge i historiador de Santa Coloma de Gramenet
** José Antonio Vilaseca Triviño (Linares, 1972), futbolista andalús
** Josep Vilaseca i Mogas (Barcelona, 1830 - 1899), advocat i polític català
** Josep Vilaseca i Casanovas (Barcelona 1848-1910), arquitecte, dibuixant i aquarel·lista català
** Josep Lluís Vilaseca i Guasch (Barcelona, 1930), advocat català
** Josep Maria Vilaseca, diversos personatges
** Salvador Vilaseca i Anguera (Reus, 1896 - 1975), historiador i metge
** Xavier Vilaseca (Manresa, Bages, 1981), pilot de bicitrial i de trial català

## Vegeu també

* Vila-seca (desambiguació)
# Oxoanió

Un oxoanió és un compost químic la fórmula genèrica del qual és A$_x$O$_y$$^{z−}$ (on A representa un element químic, generalment un no-metall, i O representa un àtom d'oxigen). Els oxoanions es formen amb una gran diversitat d'elements químics. Les fórmules dels oxoanions simples es determinen per la regla de l'octet. Les estructures dels oxoanions condensats es poden considerar en termes d'unitats polièdriques AO$_n$ que comparteixen els vèrtexs o les arestes entre aquests poliedres. Els èsters de monofosfat (AMP) i de polifosfat (ADP i ATP) són importants en biologia.
L'element central de l'oxoanió pot ser un àtom de no-metall (exclòs l'hidrogen), un àtom de semimetall o fins i tot un àtom de metall dels elements del grup 5 (V, Nb, Ta), dels elements del grup 6 (Cr, Mo, W) o dels elements del grup 7 (Mn, Tc, Re) de la taula periòdica.
Els oxanions simples o monòmers són del tipus AO$_n$$^{m−}$, depenent de l'estat d'oxidació de l'element A i de la seva posició en la taula periòdica dels elements.
| Estat d'oxidació | Nom | Fórmula | Geometría de l'ió |
| +1 | Ió hipoclorit | ClO$^−$ | Lineal |
| +3 | Ió clorit | ClO₂$^−$ | Angular |
| +5 | Ió clorat | ClO₃$^−$ | Piràmide trigonal |
| +7 | Ió perclorat | ClO₄$^−$ | Tetraèdrica |

## Oxoanions més freqüents

* Amb grups òxid terminals:
** borat
** carbonat
** nitrat, nitrit, hiponitrit
** aluminat
** silicat
** fosfat, fosfit, hipofosfit
** persulfat, sulfat, sulfit, hiposulfit
** perclorat, clorat, clorit, hipoclorit
** cromat
** permanganat, manganat
* Amb grups òxid terminals i grups òxid de connexió entre dos àtoms de no-metall:
** dicromat
** pirofosfat
** polioxometalats tals com fosfomolibdats i fosfowolframats.

## Referències

* ↑ Greenwood & Earnshaw.
* ↑ Ríos, Enrique Gutiérrez. Química (en castellà). Reverte, 1984. ISBN 9788429172164.
# Friedrich Wilhelm Meyer

Friedrich Wilhelm Meyer (1818 - 1893) fou un director d'orquestra alemany.
El 1854 es trobà amb Lachner a l'Òpera de la Cort de Múnic, esdevenint-ne director de música el 1858 i mestre de capella el 1869, on tingué com a alumnes entre d'altres a Oscar Straus. Considerat un mestre conservador, ensenyà contrapunt, harmonia i composició a Richard Strauss entre 1875 i 1880. Strauss li dedicà diverses obres.

## Referències

* ↑ Holden, Raymond. The Virtuoso Conductors: The Central European Tradition from Wagner to Karajan. Yale University Press, 2005. ISBN 9780300093261.
# Vescomtat de Pommiers

El vescomtat de Pommiers fou una jurisdicció feudal de França sorgida de la senyoria de Pommiers centrada al castell de Pommiers a les comunes de Vérac i de Villegouge al cantó de Fronsac a la Gironda.
Els senyors de Pommier apareixen a la història relativament tard encara que haurien sorgit al segle xi quan els primers Pommiers apareixen al cartulari de La Réole. Al segle xii havien adquirit Vérac (Veyrac o Beyrac). Abans del segle xiii van construir el castell al costat de l'antiga vila de Pommiers que estava en ruïnes; el 1273 el senyor Guillem Sanç declarava tenir en feu d'Anglaterra el castrum de Pomeriis. El castell fou destruït vers 1303 a la guerra de Gascunya (fou reconstruït i engrandit durant el segle XIV). El 1335 Guillem Sanç II va morir i el va succeir el seu fill Guillem Sanç III. Els Pommiers van adquirir el vescomtat de Fronsac. Guillem Sanç IV com la majoria dels senyors de Gascunya s'inclinava per ajudar a França a eliminar el poder anglès a Guyena però el seu complot fou descobert i tot i els serveis que el seu pare i altres ancestres havien fet a la corona anglesa, no fou perdonat i va morir vers 1367; els seus dominis foren confiscats. Assalida de Pommiers va aportar els drets a Elies III de Grignols (vers 1364-1401) i després van passar al seu fill Francesc de Grignols (vers 1401-?) que es va titular vescomte de Fronsac en els dominis heretats de la mare. Pommiers va passar a mans dels Acard, els Fronsac i el Brons que hi van residir rarament. El 1805 el darrer vescomte va vendre el castell i el poble de Pommiers.

## Referències

Sanç IV i els seus parents
# Faixa (desambiguació)

«Faixa» té aquests significats:
* Faixa, peça de roba que es col·loca a la cintura.
* Faixa (elàstica), peça elàstica que cenyeix el cos per motius estètics o mèdics.
* Faixa (heràldica), element d'un escut
* Faixa (tipografia), franja de paper afegida a un llibre
# Kuseis

Kuseis (àrab: كريسة الشرقية, Kuraysa ax-Xarqiyya) és una vila palestina de la governació d'Hebron, a Cisjordània, situada 7 kilòmetres l'oest d'Hebron. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 2.276 habitants el 2006. Les instal·lacions d'atenció primària de salut del poble estan designades pel Ministeri de Salut com a nivell 1.

## Referències

* ↑ 2007-2016 PCBS census Arxivat 2013-07-05 at Archive.is. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). p. 107.
* ↑ West Bank Health care
# Santa Maria del Prat (Sant Andreu de Sureda)

Santa Maria del Prat, o Santa Maria de Sureda, fou l'església romànica parroquial del poble de Sant Andreu de Sureda, al Rosselló (Catalunya Nord).
Estava situada al costat de migdia del monestir de Sant Andreu de Sureda. En el lloc on es dreçava, a finals del segle xx es va construir un terreny per al joc de boles.

## Història

Esmentada el 1121 en l'acta de consagració del monestir de Sant Andreu de Sureda, pertanyia al mateix monestir.

## L'església

Del tot desapareguda, l'únic vestigi que en queda és una ara de marbre blanc de Ceret, conservada en l'església del monestir al qual pertanyia.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Andreu de Sureda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Sant Andreu de Sureda. Santa Maria de Sureda». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Lloc on era l'església de Santa Maria del Prat, o de Sureda, en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-04-25. [Consulta: 17 abril 2016].
# Mad

«MAD o mad» té aquests significats:
Viccionari
* Mad (revista satírica), revista estatunidenca de còmics
* Mad (Eslovàquia), vila i municipi a Eslovàquia
* MAD, abreviatura de l'Aeroport de Madrid-Barajas
* MAD, acrònim anglès per a la doctrina de la destrucció mútua assegurada, teoria concebuda per Neumann per descriure una situació en la qual l'ús d'armament nuclear per qualsevol de dos bàndols oposats podria resultar en la completa destrucció d'ambdós
* MAD, acrònim anglès per a la detector d'anomalies magnètiques, equip emprat per detectar petites variacions en el camp magnètic terrestre
* MAD Studio o MAD Architects, estudi d'arquitectura que dissenya arquitectura futurista
# Faixa amb gap alcista

Faixa amb gap alcista o Tasuki amb gap alcista (en anglès: Bullish Upside Tasuki Gap) és un patró d'espelmes japoneses que, malgrat l'espelma negra llarga, indica continuïtat de la tendència alcista doncs l'espelma negra és solament una presa de beneficis. És una variant, poc freqüent, del Triple formació amb gap alcista però sense omplir el gap alcista previ.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és alcista
* Es formen dues espelmes blanques, amb un fort gap alcista entre elles
* Al tercer dia es forma una espelma negra llarga, que obra en el cos de l'anterior i no omple totalment el gap previ

## Explicació

La Faixa amb gap alcista és un patró que apareix enmig d'una tendència alcista. Les dues espelmes blanques indiquen que la tendència és alcista, i el fort gap alcista evidencia que aquesta és forta. Tot i així el tercer dia s'obre per dessota de l'anterior i es forma un espelma negra, però que no omple completament el gap previ. Si la tendència anterior era fortament alcista i s'havia produït sobrecompra, la presa de beneficis que representa l'espelma negra tan sols serà un intermedi en aquesta tendència. Al no omplirt-se completament el gap alcista previ, aquest es converteix en un bon suport.

## Factors importants

És important comprovar que no es produeix un augment significatiu del volum en l'espelma blanca. És imprescindible que el gap baixista format no sigui omplert en cap moment, de manera que actua com a poderós suport. Malgrat la força dels bulls i la presa de beneficis, se suggereix esperar l'endemà per confirmar la continuació de la tendència en form d'espelma blanca amb tancament superior o obertura amb gap alcista.

## Bibliografia

* «Bullish Upside Tasuki Gap». Candlesticker. [Consulta: 12 maig 2011].
# PMC (companyia)

* Per altres conceptes o organitzacions anomenats igual, vegeu PMC
PMC (Penske Media Corporation), anteriorment Mail.com Media Corporation (MMC), és una companyia de mitjans digitals controlada i operada pel seu president i director general Jay Penske.
La companyia controla Variety, Boy Genius Report, Deadline.com, OnCars.com, HollywoodLife.com, Movieline, MailTimes i TVLine.

## Referències

* ↑ "Son Adopts Father's Passion"; 15 de maig de 2007; The Columbus Dispatch; consultat el de 10 de novembre de 2007
* ↑ Ben Fritz «Nikki Finke's Deadline Hollywood Daily is sold to Mail.com». Los Angeles Times, 24-06-2009.
* ↑ Don Reisinger «Mail.com lands $35 million in funding». cnet, 21-10-2008. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-10-26. [Consulta: 27 octubre 2012].
* ↑ MMC Announces January 2011 Launch Of TVLine.com
# Kononenko

Kononenko (en rus: Кононенко) és un poble (un khútor) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia vuit habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Veyrier

Veyrier és un municipi suís del cantó de Ginebra.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sant Joan Fumat

Sant Joan Fumat és un nucli de població i una entitat municipal descentralitzada de les Valls de Valira, a l'Alt Urgell. El 2019 hi vivien 32 habitants. Es troba vora el riu de Civís, aigua avall del poble d'Ars.
L'església parroquial està dedicada a sant Joan. A poca distància del poble hi ha el nucli agregat de Farrera dels Llops, amb la capella de Santa Agnès; i, ja prop del poble d'Asnurri, el nucli avui deshabitat de Ministrells i el Mas Trullà, que també són part integrant del terme de Sant Joan.
Evolució demogràfica :
| 1990 | 1991 | 1994 | 1995 | 1996 | 2001 | 2003 | 2005 |
| 42 | 48 | 48 | 50 | 47 | 43 | 43 | 51 |

## Referències

* ↑ «Sant Joan Fumat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Sant Joan Fumat». municat.gencat.cat. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ «252398 Valls de Valira, les». Idescat. [Consulta: 23 agost 2020].
# Quintet per a clarinet

«Quintet per a clarinet» té aquests significats:
* Quintet per a clarinet (Mozart)
* Quintet per a clarinet (Brahms)
# PML

PML té els següents significats:
* Lliga Musulmana del Pakistan (del seu nom en anglès Pakistan Muslim League), partit polític històric del Pakistan
* Partit Marxista-Leninista (Reconstrucció Comunista), partit polític d'Espanya
* Producte marginal del treball (del seu nom en italià Produttività Marginale del Lavoro), mesura de la variació de la producció, en Economia, en funció del factor treball
* Proteïna de leucèmia promielocítica (del nom en anglès Promyelocytic Leukemia), gen localitzat al cromosoma 15
* pml també és el codi ISO 639-3 de la lingua franca, pidgin usat a la Mediterrània fins a mitjans del segle XIX