OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 347 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 347 del Consell de Segureta de les Nacions Unides, fou aprovada el 24 d'abril de 1974. Preocupat perquè un recent esclat de violència per part d'Israel portés la guerra al Pròxim Orient, el Consell va condemnar la violació per Israel de la integritat territorial del Líban i va tornar a cridar a Israel que s'abstingués d'un exèrcit militar acció contra el Líban. La Resolució condemna la pèrdua de la vida civil i demana a Israel que respecti el dret internacional i torni al Líban als civils que havia segrestat.
La resolució va ser aprovada per 13 vots a cap, mentre que dos membres, l'Iraq i la República Popular de la Xina, no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Estadi René Serge Nabajoth

L'Estadi René Serge Nabajoth (en francés: Stade René Serge Nabajoth) és un estadi multiusos de Les Abymes, una localitat de Guadalupe, un territori depenent de França a les Petites Antilles. Actualment es fa servir sobretot per als partits de futbol. L'estadi té capacitat per 7.500 persones i és l'estadi de la selecció de futbol de Guadalupe. René-Serge Nabajoth va ser un antic alcalde de la comuna de Les Abymes.

## Referències

* ↑ «STADE RENÉ SERGE NABAJOTH» (en anglés). http://el.soccerway.com/.+[Consulta: 7 gener 2017].
# L'encanteri de la bruixa bona

L'encanteri de la bruixa bona (títol original en anglès, The Good Witch's Charm) és un telefilm del 2012 dirigida per Craig Price. Es va estrenar al canal canadenc Hallmark Channel el 27 d'octubre de 2012. S'ha doblat al valencià per a À Punt.
La pel·lícula és la seqüela de La família de la Dama Grisa i el cinquè capítol de la franquícia de mitjans de la Bruixa bona.

## Sinopsi

A Middleton hi ha una onada de robatoris que té la població commocionada. Cassie, l'alcaldessa de la ciutat, rep la visita de la seua mare d'acolliment, a qui no veia des de feia molt de temps. El retrobament és fred i distant i Cassie no vol allotjar-la a casa, sobretot ara que està molt ocupada amb el bebé i les seues funcions d'alcaldessa.

## Referències

* ↑ «Breaking News - The Enchanting Catherine Bell Is Back with a New Career and a Newborn in "The Good Witch's Charm," a Hallmark Channel Original World Premiere, October 27».
* ↑ «Natale 2012 su Rai Due: la programmazione» (en italià), 23-12-2012. [Consulta: 19 octubre 2023].
* ↑ «L'encanteri de la bruixa bona», 27-12-2020. [Consulta: 19 octubre 2023].
# Zinóvios Valvis

Zinóvios Valvis o Zinóvios-Zafirios I. Valvis (en grec: Ζηνόβιος-Ζαφείριος Ι. Βάλβης) (Mesolongi, 1800 - Mesolongi, 1886) fou un polític grec, que exercí per dos breus períodes com a Primer Ministre de Grècia.

## Biografia

Va realitzar els seus estudis a Itàlia, primer de teologia que va canviar després a dret. Valvis es va casar amb d'Arsinoe Ratzikosta amb qui va tenir nou fills. En dues ocasions va ocupar el càrrec com a Primer Ministre de Grècia, però va caure en desgràcia a la seva vellesa i va morir empobrit, després de rebutjar una pensió d'estat a fi de no ser una càrrega per a l'Estat grec. Zinóvios Valvis era el germà de Dimítrios Valvis qui també va exercir com a Primer Ministre. Va morir a Missolonghi el 1886.

## Referències

* ↑ Makrygiannēs, Nikos. Hoi prōthypourgoi tēs Hellados, 1843-1979 (en grec). Ekdot. Hestia, 1979.
# Irmãos Verdades

Irmãos Verdades és una banda musical angolesa constituïda per Gabriel Fernandes, Fernando Pires i Luis Verdades, uns dels responsables de la internacionalització del kizomba. El grup es va formar a Luanda en la dècada del 1980, i inicialment fou un grup de 14 dansaires que en 1986 acompanyà en les seves gires al Duo Ouro Negro per Portugal, Angola, Cap Verd i Moçambic fins que la banda es va dissoldre en 1989. Després acompanyaren Raúl Indipwo al Canadà, França i Estats Units. En 1994 van treure el seu primer disc en solitari i captaren una cantant femenina, Alcinda Ramos. En 2003 van treure el seu primer recopilatori i en 2011 el seu primer disc en directe. han rebut alguns Discs d'Or i alguns Discs de Platí. En 2016 van treure un nou disc.

## Discografia

* Saudades de África, 1993
* Fusão, 1997
* Apaixonados, 1999
* Só + 1 Beijo, 2001
* Best of, recopilatori, 2003
* 5, 2005
* Verdades 10 Anos, recopilatori 2007
* Cocktail, 2008
* Ao Vivo no Coliseu, 2009
* África a Dançar, 2009
* Afrodisíaco, 2012
* Irmãos Verdades, 2016

## Referències

* ↑ Irmaos Verdades a discogs
* ↑ Irmaos Verdades Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine. a maiskizomba.com
* ↑ Irmãos Verdades a infopedia.pt
* ↑ Novo trabalho dos Irmãos Verdades

## Enllaços externs

* Web oficial dos Irmãos Verdades
# Grayville

Grayville és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.725 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grayville tenia 1.725 habitants, 754 habitatges, i 478 famílies. La densitat de població era de 447 habitants/km².
Dels 754 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 24% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 36.944 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.250 $ mentre que les dones 16.579 $. La renda per capita de la població era de 14.318 $. Aproximadament el 9,1% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grayville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grayville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Vicenç vell d'Esterri d'Àneu

Sant Vicenç vell d'Esterri d'Àneu és l'antiga església parroquial de la vila d'Esterri d'Àneu, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà.
Fou l'església seu del deganat de la Vall d'Àneu, fins al segle xvii o xviii, quan fou construïda l'actual església parroquial.

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Vicenç d'Esterri d'Àneu». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «València d'Àneu». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Vicenç vell d'Esterri d'Àneu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* Sant Vicenç a Monestirs.cat
# Sant Vicenç de les Roquetes

Sant Vicenç de les Roquetes és una capella romànica protegida com a bé cultural d'interès local al terme municipal de Sant Julià de Ramis (el Gironès). Establerta com a canònica agustiniana al segle xii passà a ser usada com a masia.
El 1187 el bisbe de Girona dona llicència a l'ardiaca de Girona Ramon per a introduir una canònica agustiniana a l'oratori de Sancti Vicentii de Rocha. El 1204 Joan, capellà de Sant Sadurní de Vilavenut, fa donació a Sancti Vicentii de Rocha de 1.200 sous barcelonins. El 1240 Joan, de Sant Julià, confia a Sancti Vicentii de Rupe el seu cos i 15 sous. El 1250 Guillem ven a l'altar de Sancti Vicentii de Rupe el lot de les seves terres. El 1275 Bernard, prior, té relació amb Sancti Juliani de Rama.
L'edifici és d'una sola nau, de volta de canó lleugerament apuntada i absis semicircular de volta de quart de cercle. Hi ha un lleuger arc triomfal amb una obertura de creu llatina i que dona pas a la volta, arrebossada. L'absis té una cornisa de quart de canya que clou la nau, una finestra de biaix a la part esquerra, tapada a l'exterior per l'acumulació de terra. L'absis està ocupat per una tina de trepitjar raïm, en desús. L'entrada passa per sota del cor posterior, mig desfet. A la part esquerra de la nau hi ha un esbornac de pas que comunica amb Can Sant Vicenç. La part dreta està més desfeta per obertures posteriors. La façana oest no és romànica sinó posterior, cosa que es veu amb el canvi de carreus, menys treballats. La porta dovellada ha estat arrencada. Al damunt hi ha una obertura posterior i una finestra de biaix.
La coberta està plena de vegetació i l'absis està mig soterrat.
La cantonera de la façana està feta amb carreus romans de la torre de guaita romana que hi havia a la muntanya.
La porta dovellada fou recuperada pels amos de Can Cavallé quan estaven a punt de robar-la, i actualment es guarda a casa seva.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Sant Vicenç de les Roquetes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 novembre 2015].
* ↑ «Priorat de Sant Vicenç de la Roca, o Roquetes». Monestirs de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2015].
# Sant Basili

«Sant Basili» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Basili el vell (Cesarea, s. III - c. 350)
** Sant Basili el jove (? - Constantinoble, 952), anacoreta de la rodalia de Constantinoble
** Sant Basili màrtir (? - Constantinoble, 767) mort per la seva oposició a la iconoclàstia decretada per l'emperador.
** Sant Basili d'Aix, bisbe d'Ais de Provença al segle v venerat com a sant per l'Església catòlica
** Sant Basili d'Ancira (? - Ancira, 362), prevere d'Ancira (actual Ankara, Turquia). La seva festa se celebra el 22 de març
** Sant Basili d'Amasia (Àsia Menor, s. III - Amàsia, 321/324), bisbe d'Amàsia del Pont
** Sant Basili de Bolonya (? - 355), bisbe de Bolonya consagrat pel papa Sant Silvestre cap al 330
** Sant Basili de Braga llegendari bisbe catòlic de Braga (Portugal) entre l'any 65 i 90
** Sant Basili de Cesarea, conegut també com a Basili el Gran
** Sant Basili de Constantinoble (Decàpolis, Palestina, segle viii - c. 750), monjo basilià
** Sant Basili del Quersonès, màrtir del segle iii
* Miscel·lània:
** Litúrgia de Sant Basili, manuscrit
** Orde de Sant Basili.
** Regla de sant Basili
# SWAT

* Per a altres significats, vegeu «Swat».
SWAT són les sigles de Special Weapons and Tactics (Armes i Tàctiques Especials), i originalment de Special Weapons Assault Team (Equip d'Assalt d'Armes especials). El terme SWAT fa referència a les unitats especialitzades en intervencions perilloses de diversos cossos policials dels Estats Units.

## Història

La creació dels equips SWAT està especialment lligada amb el Departament de Policia de Los Angeles i de l'aleshores inspector Daryl F. Gates, el qual arribaria a ser cap del Departament. A la fi de la dècada de 1960 es va fer necessari respondre a situacions de risc amb rapidesa i contundència, a causa de recents incidents de gran violència amb civils armats com el cas el 1966 d'un franctirador que disparava indiscriminadament des d'una torre a Texas.
Al principi, el SWAT de Los Angeles s'entrenava sota la supervisió del Cos de Marines dels Estats Units, del qual van treure la major part de les seves tàctiques i armament, encara que havent d'adaptar-se a les necessitats de la policia perquè el lema "Salvar Vides" prevalgui.
El grup tàctic SWAT estava ja reconegut com la força de temps complet per a totes situacions en el departament de policia de Los Angeles; tal va ser així que altres ciutats dels Estats Units ja tenien el seu propi equip SWAT. Després durant la dècada de 1980 els millors agents del SWAT van ser enviats a països d'Europa com Anglaterra, Alemanya, França, Espanya, etc., per a crear-hi altres grups similars. Així es pot veure que van sorgir altres grups tàctics com el GSG9 (Alemanya), el GEO (Espanya), els GEI (Catalunya) i altres forces tàctiques que avui són mundialment reconegudes.

## Els SWAT en la ficció

Els SWAT han aparegut en nombroses pel·lícules i sèries de televisió. El cas més destacat és el de la sèrie homònima dels 1970, coneguda a Espanya com Els homes de Harrelson, en la qual es narraven les aventures del SWAT del Departament de Policia de Los Angeles. El 2003 es va realitzar una pel·lícula basada en la sèrie i protagonitzada per Samuel L. Jackson i Colin Farrell.
Els SWAT també han protagonitzat diversos videojocs, com la saga creada per Sierra Entertainment i el mateix fundador del SWAT Daryl F. Gates. La saga està formada pels jocs Daryl F. Gates' Police Quest: SWAT (1997), Police Quest SWAT 2 (1998), SWAT 3: Close Quarters Battle (1999) i SWAT 4 (2006).

## Referències

* ↑ SWAT (Special Weapons and Tactics) Phillip L. Davidson, Metropolitan Police Department Nashville-Davidson County, Tennesee. Hardcover – 1 Jun 1979, Publisher: Charles C. Thomas, Springfield Illinois, (ISBN: 9780398038908)
# Sant Esteve del Mall

Sant Esteve del Mall és un llogaret del municipi d'Isàvena, a la Baixa Ribagorça d'Osca. Està situat a 1.052 metres d'altitud, al cim d'un serrat, dalt de la vall de l'Isàvena, de l'ermita de Pedrui i de l'afluent del riu Isàvena, per l'esquerra, el barranc de Sant Esteve, contrafort meridional de la serra de Sis.

## Història

L'antic municipi de Queixigar s'havia anomenat fins al 1920 Sant Esteve de Mall, donat que aquest poble era el centre administratiu. Va canviar de nom degut a un canvi de capitalitat. El 1970 el terme d'Isàvena incorporà Sant Esteve del Mall, (Decret 38/70, de 21 de març). Al mateix temps es fusionaven Queixigar i Monesma de Benavarri per formar el terme de Monesma i Queixigar.
El comte Ramon II de Ribagorça s'hi fortificà al segle X per a la conquesta de Roda d'Isàvena.
Dalt del poble trobem les restes de l'edifici de la primitiva església del castrum o fortificació altmedieval de Sant Esteve del Mall, edificada a expenses del comte Bernat Unifred i demolida per Abd-al-Malik en 1006. La família Gausbert, al final del segle XII, va començar la reconstrucció.
L'any 1124 va ser consagrada l'església de Sant Esteve.
Segons el cens de l'any 1381 a Sant Esteve del Mall hi havia 32 llars. L'any 1385, 48 morabatins i 25 cases en el cens de l'any 1554. L'any 1980 hi havia 41 habitants; el 2008 només 6.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Esteve del Mall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sant Esteve del Mall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Sant Esteve del Mall». Arxivat de l'original el 2017-03-15. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ «Sant Esteve del Mall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cruchaga, Luis Javier. PRAMES. Turbón y Sierra de Sis (en espanyol). PRAMES, 2002, p. 40 (Mapas excursionistas, 12). ISBN 84-8321-123-8.
* ↑ «Romànic Aragonés, Sant Esteve del Mall». Arxivat de l'original el 2008-10-07. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «Historia del Condado de Ribagorza». Arxivat de l'original el 2017-10-26. [Consulta: 18 octubre 2015].
# Saccharomycotina

Saccharomycotina és un subfílum dels fongs Ascomycota i conté llevats que no formen ascocarps (cossos fructífers), els seus ascs estan nus i es poden reproduir asexualment per gemmació.
L'única classe en aquest subfílum és Saccharomycetes.
Inclou el ben conegut llevat de forner Saccharomyces cerevisiae i el gènere Candida el qual infecta els humans.

## Referències

* ↑ See the Ascomycota article on the Paleos site Arxivat 2007-05-28 a Wayback Machine. for a definition and explanation of Saccharomycotina.
* 1 2 Vegeu la classificació Systema Naturae 2000 o la classificació O. E. Eriksson (2006) a Taxonomicon per a l'arbre taxonòmic. Altres classificacions no reconeixen necessàriament el nivell de subfílum, per exemple, Index Fungorum posa Saccharomycetes directament com a filla d'Ascomycota.

## Enllaços externs

* Tree of Life: Saccharomycetales
# Santa Cruz de Boedo

Santa Cruz de Boedo és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 97 | 73 | 59 | 52 |
# Santa Maria de Palau de Cerdanya

Santa Maria de Palau de Cerdanya és l'església parroquial, originalment romànica, del poble i terme de Palau de Cerdanya, a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
L'església primitiva era lluny del poble. El segle xix se'n va construir una de nova, l'actual església parroquial, al poble mateix. És al Carrer del Marquès de Tilière, al capdamunt del carrer dels Caçadors, al nord-est del centre de la població.

## Història

La parròquia és citada l'any 1030 i el 1075, però fou profundament remodelada el segle xviii.

## Mobiliari

Conserva una pila baptismal romànica procedent del primitiu edifici. La peça està decorada amb arcuacions sota les quals es troben personatges en l'escena del baptisme per immersió dins d'una pica de la qual surt el cap d'un adult. El sacerdot porta una alba amb un seguit de plecs i sembla tenir a les mans un vas destinat a recollir l'aigua; al davant un escolà porta una creu.
També es conserva part d'un retaule gòtic dedicat a la Mare de Déu de la Llet pintat per Jaume Serra entre els anys 1360 i 1370; i un altre a l'altar major de l'any 1668, procedent del convent dels Servites de Bell-lloc. L'antiga església podria haver albergat la imatge romànica d'una Mare de Déu negra.

## Referències

* ↑ «Santa Maria de Palau de Cerdanya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Santa Maria de Palau de Cerdanya en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Ledesma, 1989.

## Bibliografia

* Ledesma R., Fernando. Guia de la Cerdanya. Santa Maria de Palau de Cerdanya, 1989, p. 163-164.

## Enllaços externs

* Santa Maria de Palau de Cerdanya a Indrets d'escrit al Berguedà
* L'església a Sabentis Arxivat 2019-05-12 a Wayback Machine.
# Santa Maria de Palau de Gurb

Santa Maria de Palau de Gurb és una església amb elements romànics i barrocs situat a Granollers de la Plana, dins del terme de Gurb (Osona)i inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós. Capella de nau única amb capçalera i sense absis. L'entrada es troba a la part de migdia, formant un petit comunidor. La nau és orientada de llevant a ponent, indret on s'eleva un petit campanaret d'espadanya, L'interior està cobert amb volta de canó. Als peus de la nau hi ha un cor al qual s'accedeix mitjançant una escala de cargol. A la part esquerra i adossat a la nau es forma la sagristia. El presbiteri se separa de la nau mitjançant unes escales. S'observa un arc toral a la part de l'altar i un altre al centre de la nau. A l'interior es poden observar restes de pintura, per bé que es troben en molt mal estat. L'exterior és arrebossat i pintat en alguns sectors mentre que en altres la pedra és vista. El mur de migdia és sostingut per un gros contrafort.
Posseïa una imatge gòtica de la Mare de Déu, actualment situada al Mas Pradell.

## Història

Es troba dins la demarcació de Sant Esteve de Granollers de la Plana, a la part més nord del terme, i la seva demarcació primitiva comprenia el terreny situat entre la riera de Sorreigs i el Ter. Palau és documentat des del 930 i fou cedida a Ripoll pel comte Borrell vers el 950. Al segle x s'hi creà la pabordia d'Osona o de Palau, del monestir de Ripoll, que va subsistir fins al 1835. La capella conserva una bona part de la nau romànica, amb la capçalera molt modificada al segle xviii i ampliada amb un atri i una sagristia.
Fins fa poc conservava una imatge d'alabastre de Santa Maria de Palau, avui guardada al mas Pradell.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Santa Maria de Palau de Gurb». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Sean Parker

Sean Parker (Herndon (Virgínia), 3 de desembre de 1979) és un empresari nord-americà relacionat amb programari de computació i Internet. És un dels cofundadors de Napster, Plaxo i Causis, també va ser part de Facebook, Inc. A més a més, té part de les accions de Spotify.

## En la cultura popular

El temps que va passar Parker a Facebook es plasma en la pel·lícula de 2010 The social network, dirigida per David Fincher. paper interpretat per Justin Timberlake. Parker fou el primer president de Facebook i va ajudar a transformar l'empresa d'un projecte estudiantil en un multimilionari negoci.
En 2010, Parker va lliurar 100 000 dòlars a la campanya per legalitzar la marihuana a Califòrnia, moviment encapçalat per la Drug Policy Alliance, que va ser l'encarregada de forçar la Proposició 19 de Califòrnia.
Apareix en la llista de la revista Forbes de multimilionaris amb una fortuna estimada en més de 3100 milions de dòlars (2014). La revista Vanity Fair va fer un article sobre ell a l'octubre de 2010.

## Referències

* ↑ Vascellaro, Jessica E. «Firm Lets Others Choose Start-Ups». Wall Street Journal, 16-04-2009 [Consulta: 18 maig 2009].
* 1 2 «With a Little Help From His Friends» (en anglès). Vanity fair, 01-10-2010. [Consulta: 7 març 2015].
* ↑ «Sean-Parker-cofundador-de-facebook-». Arxivat de l'original el 2016-03-28. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ MacAskill, Ewen «Facebook co-founder gives $100,000 to push to legalise cannabis in California». The Guardian, 10-10-2010 [Consulta: 11 octubre 2010].
# Seixemetka

Seixemetka (Sšm.t k3, "la que va dirigir el Ka") va ser una reina egípcia de la I Dinastia. Era una esposa del faraó Den i la mare d'Anedjib. Els seus títols reials eren "Gran del ceptre d'hetes" (Wr.t-ḥts), "La que veu Horus" (Rmn-Ḥr.(w)), "La que porta Seth" (Rnm.t-Stš).
Seixemetka en jeroglífic :
El poc que se sap d'ella és gràcies a una estela descoberta prop de la tomba de Den a Abidós que avui es troba ara a l'Institut Oriental de Chicago (número d'inventari 5863). Aquesta estela funerària amida 32 cm d'alt per 19,5 cm d'ample. Seixemetka no va ser l'única reina identificada a partir d'esteles funeràries. Altres reines l'estela funerària de les quals es va trobar prop de la tomba de Den són Semat i Serethor. D'aquestes reines, segurament dones del rei Den, no se'n sap res més que els seus noms i títols.
Per la seva banda, l'egiptòleg alemany Wolfram Grajetzki (referenciant als egiptòlegs Petrie, Troy i Roth) considera a Seixemetka una esposa del rei Djer i afirma que hauria estat enterrada prop del complex funerari de Djer a Umm al-Qa'ab, a Abidós.

## Referències

* 1 2 3 Tyldesley, 2006.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004.
* 1 2 Grajetski, 2005.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.