OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estadi Rei Guillem II

L'Estadi Rei Guillem II és un estadi polivalent a Tilburg, Països Baixos, i la seu del Willem II Tilburg. Actualment s'utilitza principalment per a partits de futbol. L'estadi té capacitat per a 14.700 persones, va ser construït l'any 1995 i renovat l'any 2000 per afegir a l'edifici principal allotjament de negocis, un restaurant, sales de conferències, un club de negocis i un bar de seguidors.
El nou estadi està construït al mateix lloc que l'antic estadi, el Gemeentelijk Sportpark Tilburg, que tenia una capacitat menor i menys instal·lacions. Aquest estadi va ser enderrocat l'any 1992. L'estadi actual es va inaugurar el 1995. Els inquilins Willem II Tilburg són llogaters de l'estadi des de 1995.
El nom original era Willem II Stadion, però el 2009 l'estadi va ser rebatejat com a Koning ("Rei") Willem II Stadion, en honor de Guillem II dels Països Baixos.

## Referències

* ↑ «Koning Willem II Stadion». Soccerway. [Consulta: 18 agost 2017].
# Estació de Bellvitge Rambla Marina

Mapa Metro Línia 1 :
Bellvitge Rambla Marina, és la segona estació de la L1 del Metro de Barcelona, operat per TMB, està situada sota la Rambla Marina al barri de Bellvitge a L'Hospitalet de Llobregat. Va ser inaugurada el 19 d'octubre de 1989 en el perllongament de la L1 entre Avinguda Carrilet i Feixa Llarga (avui Hospital de Bellvitge) sent aquesta estació l'intermèdia entre ambdues.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Hospital de Bellvitge | Hospital de Bellvitge | | Avinguda Carrilet | Fondo |

## Accessos

* Rambla Marina (2 accessos)

## Referències

* ↑ «Canvi de nom en 10 estacions de metro, Rodalies i tramvia». [Consulta: 9 maig 2022].
* ↑ Detall-linia-metro

## Vegeu també

* Estació de Bellvitge/Gornal (estació d'adif de la línia Barcelona-Vilanova)
* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Excipient

Un excipient és aquella matèria que, inclosa en les formes galèniques, s'afegeix a les substàncies medicinals o a les seves associacions per a servir-les de vehicle, possibilitar la seva preparació i estabilitat, modificar les seves propietats organolèptiques o determinar les propietats fisicoquímiques del medicament i la seva biodisponibilitat.
# Evelyn Pierce

Evelyn Pierce (Del Rio, Texas, 5 de febrer de 1908 - Oyster Bay, Estat de Nova York, 9 d'agost de 1960) va ser una actriu cinematogràfica estatunidenca de l'època del cinema mut i de principis dels anys trenta.

## Biografia

Nascuda en Texas, es va traslladar a Hollywood per a treballar com ballarina professional, sent descoberta per caça-talents que la van estimular per a fer una carrera com a actriu a mitjans els anys vint. El seu primer paper, sense aparèixer en els crèdits, va ser en la pel·lícula de 1925 Excuse Me. El seu primer paper amb crèdits ho va fer eixe mateix any en Don't, al costat de Sally O'Neil. Va ser, a més, una de les tretze xiques seleccionades com "WAMPAS Baby Stars" en 1925, llista que incloïa a l'actriu June Marlowe. Després d'això va signar un petit contracte amb la Metro-Goldwyn-Mayer (MGM), que va durar fins a 1931.
Entre 1927 i 1931 Pierce va treballar en set pel·lícules, dues d'elles sense aparèixer en els crèdits. Seguí actuant fins a 1935, després d'haver finalitzat el seu contracte amb la MGM, però de les sis pel·lícules en les quals va treballar en eixe període, solament va aparèixer en els crèdits d'una.
Es va casar amb l'actor Robert (Tex) Allen, i encara que el seu marit va seguir treballant fins als anys vuitanta, Pierce va abandonar la interpretació. Van tenir una filla, Katherine Meyer, i un fill, Ted Baehr, que és un conegut crític, així com president de "The Christian Film and Television Commission" i editor de Movieguide. Allen i Pierce es van domiciliar a Oyster Bay, on residien en el moment de la seua mort en 1960.

## Filmografia parcial

* The Ten Commandments (1923)
* Excuse Me (1925)
* Don't (1925)
* Tenderloin (1928)
* The Million Dollar Collar (1929)
* Once a Gentleman (1930)
* Pistolers d'aigua dolça (1931
* An American Tragedy (1931)
* Broadway Bill (1934)
* Carnival (1935)
* Death Flies East (1935)
* Men of the Hour (1935)
* Love Me Forever (1935)
* The Girl Friend (1935)
* Rex the Wonder Dog (1952)

## Referències

* ↑ Katchmer, George A. A Biographical Dictionary of Silent Film Western Actors and Actresses (en anglès). McFarland, 2015-05-20, p. 307. ISBN 978-1-4766-0905-8.

## Enllaços externs

* Evelyn Pierce, WAMPAS Baby Star, 1925
# FC Flora Tallinn

El FC Flora Tallinn és un club de futbol estonià de la ciutat de Tallinn.

## Història

El club va ser fundat el 1990 amb jugadors, majoritàriament, del club Tallinna Lõvid. Guanyà la seva primera lliga el 1994, després de la desqualificació del Tevalte Tallinn.

## Palmarès

* Lliga estoniana de futbol: (15)
1993-94, 1994-95, 1997-98, 1998, 2001, 2002, 2003, 2010, 2011, 2015, 2017, 2019, 2020, 2022, 2023.
* Copa estoniana de futbol: (4)
1994-95, 1997-98, 2007-08, 2008-09.
* Supercopa estoniana de futbol: (4)
1998, 2002, 2003, 2004.

## Jugadors destacats

* Ragnar Klavan
* Andres Oper
* Raio Piiroja
* Mart Poom
* Vegeu la llista completa de jugadors del club a la web del Flora

## Entrenadors

| Temporada | Nom |
| 1990-91 | Aivar Pohlak |
| 1992 | Raimondas Kotovas |
| 1993-95 | Roman Ubakivi |
| 1996-99 | Teitur Thordarson |
| 2000 | Tarmo Rüütli |
| 2001-04 | Arno Pijpers |
| 2004-05 | Janno Kivisild |
| 2006-20?? | Pasi Rautiainen |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Pàgina a UEFA.com
# Falomir Juegos

Falomir Juegos, nom amb què és coneguda comercialment Juguetes Falomir, S.A., és una empresa valenciana fabricant de jocs i joguines situada a l'Eliana (Camp de Túria). És una empresa familiar fundada el 1945 per José Luis Falomir Alcorisa, dedicada a la fabricació de jocs de taula educatius i de societat, així com a la distribució de productes relacionats amb el sector joguinaire. L'empresa va anar creixent a poc a poc, va començar en un baix del Barri de Torrefiel a València, i d'ací el 1985 va passar a una fàbrica de 1.500 metres quadrats al Camí de Montcada. El 1989, a causa de l'augment de la demanda de productes van fixar la seua seu a l'Eliana. Actualment ocupen una superfície de 10.000 metres quadrats aproximadament.
Des del 2017 comercialitzen els jocs de Marigó, empresa catalana fundada en 1929, que ha sigut un referent en la fabricació de jocs clàssics, i un dels seus productes estrella fou el parxís, que ara fabricaran ací. Amb aquesta aliança l'empresa valenciana aposta pels jocs de taula i torna als orígens.

## Jocs destacats

* Cifras y letras
* Pincha el pirata
* Bingo XXL Premium
* No lo digas
* Sillas
* El primero de la clase

## Referències

* ↑ «Falomir, una partida con 70 años de historia empresarial». Las Provincias, 14-03-2016.
* ↑ «Asociación Española de Fabricantes de Juguetes». Arxivat de l'original el 3 de febrer 2017. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Falomir prevé crecer un 30% tras su alianza con la marca catalana Marigó». Levante-EMV, 21-02-2017.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Juguetes Falomir, S.A. Arxivat 2017-02-22 a Wayback Machine. (en castellà)
# Faloodeh

El faloodeh, originalment palodeeh o pālūde, és un sorbet pèrsic fet amb fideus prims congelats amb maizena, aigua de roses, suc de llimona i sovint amb festucs. Són unes postres tradicionals de l'Iran i l'Afganistan. Va ser portat al subcontient indi durant el període de Mughal. El faloodeh de Xiraz és famós.
El faloodeh és una de les primeres formes de postres congelades; ja existia l'any 400 aC. El gel era portat de les muntanyes altes i emmagatzemat en edificis alts refrigerats anomenats yakhchals, on es mantenien freds mitjançant captadors de vent.
També hi ha una beguda anomenada faloodeh, però és feta utilitzant altres ingredients.

## Referències

* ↑ "Shiraz sights" Arxivat 2016-07-18 a Wayback Machine. a BestIranTravel.com
* ↑ Faloodeh may actually owe its roots to an ancient Egyptian word, "falooza" which referred to a dessert made from frozen secretions of earthen jars that were used to store water. This icy concoction was sweetened with honey and fruits. "Made-in-Singapore ice cream" Arxivat 2012-04-20 a Wayback Machine. per Ng Eu Chiong, 3 gener 2006 (en anglès).
* ↑ http://www.grouprecipes.com/40025/faloodeh-drink.html

## Vegeu també

* Falooda
# A. K. Dolven

A K Dolven (Oslo, Noruega, 26 d'abril de 1953) és una de les artistes noruegues contemporànies més reconegudes, amb una obra que inclou pintura, gràfics, pel·lícules, videoart i instal·lacions.
Dolven va estudiar, entre d'altres, a l'École nationale supérieure des beaux-arts de París i a l'Acadèmia Nacional de les Arts d'Oslo. Ha fet nombroses exposicions en diferents museus: South London Gallery, Philadelphia Museum of Art, Nordnorsk Kunstmuseum o Moderna Museet d'Estocolm. Va ser guardonada amb el Premi Fred Thieler alemany el 2000 i va obtenir la Medalla de Suècia el 2005. La seva obra forma part d'importants col·leccions com la de l'Institut d'Art de Chicago, la Galeria Nacional de Noruega o la Tate Modern.
L'any 2015 va exposar obra seva a la Fundació Joan Miró dins de la mostra col·lectiva Prophetia, una reflexió sobre la idea d'Europa a partir de la situació social, política i econòmica d'aquell moment.

## Referències

* ↑ Haverkamp, Frode Ernst. «Anne Katrine Dolven» (en noruec). Store norske leksikon. [Consulta: juny 2020].
* ↑ Prieto, Imma. AK Dolven. Barcelona: Fundació Joan Miró [Consulta: 12 març 2015].
* ↑ «Prophetia | Dossier de Premsa». Fundació Joan Miró. [Consulta: 11 juny 2020].

## Bibliografia

* A. K. Dolven, Moving mountain, text by Andrea Schlieker, 2004. ISBN 82-303-0197-2
* Berlin North, Staatliche Museen zu Berlin, 2004, ISBN 3-88609-487-1
* 20 02, Staatliches Museum Schwerin, Kornelia von Berswordt-Wallrabe and Birgitta Heid, 2002, ISBN 3-86106-077-9
* headlights, A. K. Dolven, Selene Wendt, Ina Blom, Henie Onstad Kunstsenter, Oslo, 2002, ISBN 82-90955-50-2
* it could happen to you, A. K. Dolven, Steven Bode, film and video umbrella, 2001, ISBN 0-9538634-5-X
* Anne Katrine Dolven, Bernhard Fibicher, Ellen Seifermann, David Batchelor, Claire Doherty, Kunsthalle Bern, Bern, 2001, ISBN 3-933096-56-1
* Four Places for Shining Stones, Zygmunt Bauman, Øyvind Berg, Henning Christiansen, Seamus Deane, Michael Glasmeier, Annette Groth, Maaretta Jaukkuri, Volker Müller and Angelika Stepken, Orchard Gallery Publications, Derry, 1999, ISBN 1-902016-08-4
* januar, Ina Blom, Michael Glasmeier, Hans Rudolf Reust, Salon Verlag, Cologne, 1997, ISBN 3-932189-05-1
* 19 91 A. K. Dolven, Michael Glasmeier, Nordiskt Konstsentrum, 1991, ISBN 951-8955-14-X
* Dolven Nedrum, Horsens Kunstmuseum Lunden, 1990, ISBN 87-88985-20-2
* Anne Katrine Dolven, Maaretta Jaukkuri, Künstlerhaus Bethanien Berlin, 1988, ISBN 3-923479-30-1
# Arthur Marvin

Arthur Marvin (Warners, Nova York, maig 1859 − Los Angeles, Califòrnia, 18 de gener 1911), va ser un cineasta dels Estats Units que va treballar per a American Mutoscope and Biograph Company en la que el seu germà Harry Marvin va ser un dels quatre fundadors (els altres van ser Herman Casler, William Kennedy Laurie Dickson i Elias Koopman).
Va ser un operador de càmera contractat per Biograph, que va rodar 418 pel·lícules entre 1897 i 1911, especialment vodevils. Després va ser conegut per treballar com operador de càmera per a les primeres pel·lícules mudes de D. W. Griffith.
Va dirigir el curtmetratge Sherlock Holmes Baffled, que va ser la primera pel·lícula coneguda on es mostra el personatge característic de Sherlock Holmes, creació d'Arthur Conan Doyle.
El seu nebot Daniel Marvin, fill de Harry, va morir a l'enfonsament del RMS Titanic el 1912.

## Referències

* 1 2 Henderson, Robert M. D. W. Griffith: His Life and Work (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 1972, p. 36. ISBN 978-0-8240-5763-3.
* ↑ Tuska, Jon. The Detective in Hollywood (en anglès). Nova York: Doubleday, 1978, p. 1. ISBN 978-0-385-12093-7.
* ↑ Daniel Marvin Encyclopedia-Titanica entry,; info on Arthur Marvin
* ↑ D.W. Griffith's early years; the Marvin family
# Mysterium Fidei

Mysterium Fidei és la tercera encíclica del papa Pau VI. Fou promulgada el 3 de setembre de 1965 i tracta sobre la doctrina i culte de la Sagrada Eucaristia.

## Estructura

* Motius de sol·licitud pastoral i de preocupació
* La Sagrada Eucaristia és un misteri de fe
* El misteri eucarístic es realitza en el sacrifici de la missa
* En el sacrifici de la missa, Crist es fa sagramental present
* Crist Senyor és present en el sagrament de l'Eucaristia per la transsubstanciació
* Del culte latrèutic degut al sagrament eucarístic
* Exhortació per promoure el culte eucarístic
# Monumental

«Monumental» té aquests significats:
* Cafè Monumental, centre de reunions de grups d'opinió i tertúlies literàries situat al Carrer Gran de Gràcia.
* La Monumental, plaça de braus de la ciutat de Barcelona.
Viccionari
# Mercedes Abad Calvo

Mercedes Abad Calvo (castellà: Mercedes Abad) (Barcelona, 3 de febrer de 1961) va cursar els estudis de batxillerat al Liceu Francès i posteriorment es va llicenciar en periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona, a on va coincidir amb l'escriptor Pep Bras.
Després d'algunes incursions al món del cinema i del teatre, el 1986 guanya el Premi La Sonrisa Vertical de narrativa eròtica amb el llibre de relats Ligeros libertinajes sabáticos. Ha publicat altres llibres de relats, Felicidades conyugales (1989), Soplando al viento (1995) i Amigos y fantasmas (2004, Premi Mario Vargas Llosa al millor llibre de relats del 2004); la novel·la Sangre (2000), i l'assaig humorístic Sólo dime dónde lo hacemos (1991). A més, és autora de diverses obres de teatre i d'algunes adaptacions, entre elles XXX, de la companyia La Fura dels Baus. També fa de traductora. En l'actualitat col·labora amb diferents mitjans de comunicació i fa de professora a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès. La seva darrera novel·la és La niña gorda (2014).

## Obres

* Ligeros libertinajes sabáticos (1986). Tusquets. 'Premio La Sonrisa Vertical.'
* Felicidades conyugales (1989). Tusquets.
* Sólo dime donde lo hacemos (1991). Temas de hoy
* Soplando al viento (1995). Tusquets.
* Una dosis de T.N.T. Cuento corto publicado en la Antología Los cuentos que cuentan (1998). Editorial Anagrama.
* Sangre (2000). Tusquets.
* Titúlate tú (2002). Debols!llo.
* Amigos y fantasmas (2004). Tusquets. 'Premio Vargas Llosa NH de relato.'
* El vecino de abajo (2007). Editorial Alfaguara.
* Leyendas de Bécquer (2007). 451 Editores.
* Media docena de robos y un par de mentiras (2009). Editorial Alfaguara.
* La niña gorda (2014).

## Referències

* ↑ «Mercedes Abad». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Hniezdne

Hniezdne és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1286.
# Hnojné

Hnojné és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2017 tenia 224 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1390.
# Holocaust nuclear

Un holocaust nuclear és una situació hipotètica en la qual la civilització humana seria erradicada de manera total o parcial per una guerra nuclear. En aquest escenari, part o la totalitat de la Terra seria destruïda o convertida en una zona inhabitable per la forta radioactivitat o per l'hivern nuclear que seguirien el conflicte nuclear.
És un concepte recorrent en la ciència-ficció postapocalíptica. Una de les primeres obres de ficció que tractaren aquest tema fou Last and First Men, d'Olaf Stapledon (1930). Altres novel·les com ara A Canticle for Leibowitz, de Walter M. Miller, o On the Beach (novel·la)On the Beach, de Nevil Shute, videojocs com ara Fallout o Metro 2033 i pel·lícules com ara Mad Max o Terminator també han presentat escenaris d'holocaust nuclear. En temps més recents, la sèrie The 100 també s'hi ha basat.

## Vegeu també

* Extinció de la humanitat
* Pluja radioactiva
* Risc de catàstrofe global
* Tercera Guerra Mundial

## Enllaços externs

* Nuclear Holocausts: Atomic War in Fiction, de Paul Brians
# Huevos de oro

Huevos de oro és una pel·lícula espanyola del gènere drama estrenada el 1993 i dirigida per Bigas Luna. Mostra una al·legoria sobre el projecte megalòman (el gratacels), obsessió personal fàlica inspirada en el desenvolupament urbanístic de Benidorm.

## Sinopsi

La pel·lícula tracta d'un home anomenat Benito González, un carrincló ambiciós, que acaba de complir el servei militar a Melilla. Ja té via lliure per a complir els seus dos objectius: casar-se amb la dona que estima i construir un gran gratacels. Però aviat veurà que el seu primer objectiu no podrà complir-se, en assabentar-se que la seva núvia li ha enganyat amb el seu millor amic. Ara l'única cosa que li queda és dedicar la seva obstinació a construir el gratacel. Per a dur-ho a terme necessita diners i, com no ho té, es casa amb Marta, la filla d'un multimilionari. Amb els diners del seu sogre ja podrà dur a terme una de les seves il·lusions, i que serà el principi de la seva gran riquesa encara que com tot el que està en el cim sempre vol més i aquest serà el punt de partida per al seu declivi.

## Repartiment

* Javier Bardem: Benito González
* Maria de Medeiros: Marta (l'esposa, 45 kilos)
* Maribel Verdú: Claudia (l'amant, 52 kilos)
* Élisa Tovati: Rita (el primer amor, 47 kilos)
* Alessandro Gassman
* Benicio del Toro
* Raquel Bianca
* Albert Vidal
* María Martín
* Francisco Casares

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1993

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor muntatge | Carmen Frías | Guanyadora |

### VIII Premis Goya

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor actor | Javier Bardem | Nominat |

## Referències

* ↑ Benidorm: una ciudad de cine, Radiosirena.es, 20 octobre 2011
* ↑ Collectif, Le Cinéma de Bigas Luna, Presses Universitaires du Mirail, 2001, page 107
* ↑ Huevos de oro a Fotogramas
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1993». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ Huevos de oro al web dels Premis Goya
# Hotel California

«Hotel California» és el cinquè àlbum d'estudi de la banda nord-americana Eagles gravat a Los Angeles l'octubre de 1976 i publicat el desembre del mateix any. És un dels àlbums més venuts de tots els temps amb ventes superiors a 32 milions de còpies a tot el món. Durà 107 setmanes en el recompte d'àlbums de Billboard 200. L'àlbum va guanyar dos premis Grammy.

## Tema

La primera cançó que presenta l'àlbum és "Hotel California" la qual esdevingué el tema principal de l'àlbum. Don Henley —integrant del grup— va comentar sobre els temes de les cançons de l'àlbum:
| « | Són els mateixos temes que recorren tot el nostre treball: la pèrdua de la innocència, el cost de la ingenuïtat, els perills de la fama, l'excés; exploració de la subtilesa fosca del somni americà, l'idealisme realitzat i l'idealisme frustrat, la il·lusió versus la realitat, les dificultats d'equilibrar les relacions amoroses i el treball, intentant enquadrar la relació conflictiva entre el negoci i l'art; la corrupció en la política, la desaparició del so dels anys seixanta de "pau, amor i comprensió. | » |
Sobre el títol "Hotel California", Henley digué que «la paraula 'Califòrnia' comporta tota mena de connotacions, poderoses imatges, etc., que dispara la imaginació de la gent en tots els racons del món. Mitologia integrada que ve juntament amb aquesta paraula, una mitologia cultural nord-americana que ha estat creada tant per la indústria cinematogràfica com per la música». En una entrevista amb la revista holandesa 'ZigZag' poc abans de la publicació de l'àlbum, afegí:
| « | Aquest és un àlbum conceptual, no hi ha manera d'ocultar-lo, però no està configurat en el vell Oest, el vaquer, ja ho sabeu. És més urbà aquesta vegada [...] És el nostre any bicentenari, ja ho sabeu, el país té 200 anys d'antiguitat, per la qual cosa ens vam adonar, ja que som les Àguiles ("the Eagles") i l'Àguila és el nostre símbol nacional, que teníem l'obligació de fer alguna cosa per la declaració bicentenària usant Califòrnia com un microcosmos de tots els Estats Units, o del món sencer, si ho voleu, i intentar despertar a la gent i dir "hem estat bé fins ara, durant 200 anys, però canviem si tenim la intenció de continuar per aquí". | » |

## Guardons
### Nominacions

* 1978: Grammy a l'àlbum de l'any

## Referències

* ↑ «The Eagles' 'Hotel California' to get 40th anniversary treatment in November» (en anglès). Los Angeles Times, 11-10-2017. ISSN: 0458-3035.
* ↑ 20Minutos «Eagles reeditarán por primera vez 'Hotel California' con extras». 20minutos.es - Últimas Noticias.
* ↑ «Hear Eagles Perform a Rousing Live Version of 'Hotel California'». Rolling Stone.
* 1 2 3 «Eagles' Complete Discography: Don Henley Looks Back». Arxivat de l'original el 2017-09-22. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ Vaughan, Andrew. The Eagles FAQ: All That's Left to Know About Classic Rock's Superstars (en anglès). Hal Leonard Corporation, 2015-02-01. ISBN 9781617136238.
# Hontanas

Hontanas és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 96 | 80 | 65 | 70 |
# Ibrahim Pečewi

İbrahim Peçevi, en l'antiga ortografia otomana transliterat com a Ibrahim Pečewi, (Pécs, 1574 o 1575-1649 o 1650) fou un historiador otomà. Va servir a l'exèrcit en diversos moments participant en algunes campanyes però sobretot va fer una llarga carrera administrativa en la qual va ocupar diversos alts càrrecs. Es va retirar el 1641. Va escriure una "Història" publicada en dos volums a Istanbul el 1864-1866, cobreix el període entre 1520 i 1640 i és una de les principals fonts de la història dels otomans.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 300
# Henri Lhéritier

Henri Lhéritier (Ribesaltes, Rosselló, 18 de març de 1946 - Montpeller, 20 de març de 2016) fou un escriptor i vinyater nord-català en llengua francesa.
Amant de les paraules i del vi, va crear i va animar a Ribesaltes "La Maison du Muscat ". També va ser membre del jurat de les Vendanges littéraires de Rivesaltes, on va fer amistat amb Jean Echenoz, Christian Oster, Charles Juliet i Jaume Cabré. Va llegir tota la producció de Pierre Benoît, però no va començar a publicar fins al 1999 quan va escriure Crest et Romani.

## Publicacions

* Agly (Éditions Trabucaire, 2002)
* De singuliers bourgeois (Trabucaire, 2004)
* Autoportrait sauvé par le vent (Trabucaire, 2007)
* Le défilé du condottiere (Trabucaire, 2009)
* Réquiem pour Mignon (Trabucaire, 2011)
* Moi et Diderot (et Sophie) (Trabucaire, 2013) ; préface de Michel Onfray
* Éditions Trabucaire. Figures et territoires (en francès), 2013. ISBN 978-2-84974-184-9.
* Les vêpres siciliennes (Trabucaire, 2015)

## Referències

* ↑ Avis de décès sur le site du journal L'Indépendant
* ↑ Muscat de Rivesaltes a vivino.com
* ↑ Henri Lhéritier : requiem pour la jeunesse, per Bernard Revel
* ↑ Pyrénées-Orientales : disparition d'Henri Lhéritier Arxivat 2019-01-07 a Wayback Machine., La Semaine du Roussillon

## Enllaços externs

* Henri Lhéritier Arxivat 2019-01-07 a Wayback Machine. al web d'El Trabucaire