OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Otto Lehmann

Otto Lehmann (Konstanz, Alemanya, 13 de gener de 1855 – Karlsruhe, 17 de juny de 1922) va ser un científic alemany dins el camp de la física va ser qui va donar el nom al cristall fluid descobert per F. Reinitzer.

## Biografia

Otto era fill d'un professor de matemàtica, Otto Lehmann estudià ciències naturals a la Universitat d'Estraburg i es doctorà, sota Paul Heinrich von Groth, en cristal·lografia Otto utilitzava un polaritzador muntat dins un microscopi que permetia observar el fenomen de la birefringència durant el procés de la cristal·lització.
El 1883 va esdevenir professor universitari Aquisgrà. El 1889, succeí Heinrich Hertz com a cap de l'Institut de Física de la Universitat de Karlsruhe.
Lehmann va rebre una carta de Friedrich Reinitzer on li demanava la confirmació d'unes inusuals propietats que havia descobert, treballant amb derivats del colesterol, en una nova fase de la matèria, que Lehmann va anomenar de cristall fluid, actualment coneguda com a cristall líquid. Lehmann va observar que aquesta fase de la matèria es presentava en més de 100 substàncies.
Lehmann va ser proposat per al Premi Nobel de 1913a 1922 però no li va ser concedit.

## Obres

* Selbstanfertigung physikalischer Apparate. Leipzig 1885.
* Molekularphysik (i.e. Molecular physics). 2 Bde, Leipzig 1888/89.
* Die Kristallanalyse (i.e. The Analysis of Crystals). Leipzig 1891.
* Elektricität und Licht (i.e. Electricity and Light). Braunschweig 1895.
* Flüssige Krystalle (i.e. Liquid Crystals). Leipzig 1904.
* Die scheinbar lebenden Krystalle. Eßlingen 1907.
* Die wichtigsten Begriffe und Gesetze der Physik. Berlin 1907.
* Flüssige Kristalle und ihr scheinbares Leben. Forschungsergebnisse dargestellt in einem Kinofilm. Voss, Leipzig 1921.

## Referències

* David Dunmur & Tim Sluckin (2011) Soap, Science, and Flat-screen TVs: a history of liquid crystals, pp 20–7, Oxford University Press ISBN 978-0-19-954940-5.
# Mata de Jonc

«Mata de Jonc» té aquests significats:
* Mata de jonc (metàfora), de Ramon Muntaner.
* Entitats:
** L'Escola Mata de Jonc de Palma.
** La Mata de Jonc, una fundació catòlica valenciana que manté un web de recursos didàctics.
** La Coral Mata de Jonc, una coral del barri de Sant Gervasi de Barcelona.
** El col·lectiu d'opinió la Mata de Jonc, de caràcter independentista.
* Literatura
** Una col·lecció de llibres de l'editorial Curial.

## Vegeu també

* Jonc
# Torneig del Toro de la Vega

El torneig del Toro de la Vega és un acte taurí que es fa cada any a la localitat de Tordesillas, Valladolid, Castella i Lleó. És festa d'interés turístic des de l'any 1980 i espectacle taurí tradicional des de 1999. El torneig consisteix en la caça o persecució d'un brau per desenes de picadors o llancers, en què aquests intenten clavar una llança al brau per a matar-lo. L'acte és cada any motiu de controvèrsia; cada any s'organitzen manifestacions contràries al Toro de la Vega.
El 19 de maig del 2016, la Junta de Castella i Lleó, mitjançant un decret llei, va prohibir la mort de l'animal en la festa, de manera que es pot celebrar el torneig però sense que els aficionats matin el brau a la vista de tothom. L'Ajuntament de Tordesillas va recórrer aquesta mesura, però el recurs no va ser admès a tràmit pel Tribunal Constitucional.

## Galeria

* Monument al Toro de la Vega a Valladolid.
* Torneig del Toro de la Vega (1993).
* Manifestació contra el Toro de la Vega de PACMA l'any 2009.

## Referències

* ↑ «B.O.C. y L. - N.º 176» (en castellà). B.O.C, 10-09-1999. [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ En el Patronato del Toro de la Vega, (en castellà)
* ↑ Campaña "Rompe una Lanza" por la abolición del Torneo del Toro de la Vega, (en castellà)
* ↑ «El Ayuntamiento de Tordesillas llevará a los tribunales el decreto contra el Toro de la Vega». El Norte de Castilla, 19-05-2016. [Consulta: 12 novembre 2017].
# Nau industrial de Can Dugenie

La Nau industrial de Can Dugenie és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Dugenie consta de dues naus de planta rectangular cobertes a dues aigües. La façana frontal està alineada a la carretera de Granera i integra grans finestrals d'arcs rebaixats.

## Història

Fundada a principis del segle xx, la Fàbrica Dugenie havia estat un dels centres de producció tèxtil més importants de Castellterçol. Va tancar les portes a la dècada dels 50 del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Nau industrial de Can Dugenie». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Fundació Rosalía de Castro

La Fundació Rosalía de Castro és una institució cultural gallega, constituïda el 15 de novembre de 1947 per Xosé Mosquera Pérez (O Vello dos Contos) a l'Hotel Compostela de Santiago de Compostela sota el nom de Patronat Rosalía de Castro que es va convertir en Fundació Rosalía de Castro en un acte celebrat en el Col·legi de Fonseca de la mateixa ciutat el 29 de desembre de 1995. Els seus estatuts van ser legalitzats per la Xunta de Galicia en desembre de 1997 i van ser renovats en 2008 (en vigor des de 2009).
En 2015 es regeix per una Presidència triada pel Patronat entre els seus membres. El Patronat és l'òrgan de govern, representació i administració de la Fundació i està compost per quinze membres institucionals i per personalitats de la cultura que tenen especial vincle amb l'obra de Rosalía de Castro. El Patronat designa un President, un Vicepresident, un Secretari i un Tresorer d'entre els seus membres. Designa també una Comissió Executiva que es compon per la Presidència, per la Vicepresidència, per la Secretaria, per la Tresoreria i per quatre vocalías (sent una d'elles l'Adreça del Centre d'Estudis Rosalianos) les funcions dels quals són: la gestió ordinària dels assumptes de la Fundació, l'adopció d'Acords per raó d'urgència donant ulterior compte al Patronat i les funcions que aquest delegui.
En els seus 67 anys d'història va comptar amb nou presidents que van ser —cronològicament citats—: Luís Iglesias Iglesias, Juan Gil Armada, Xosé Mosquera Pérez, Octavio Sanmartín Domínguez, Agustín Sixto Seco, Carlos Amable Baliñas Fernández (en funcions després de la mort de Sixto Seco), Helena Villar Janeiro, Ana Blanco Gómez (durant dos mesos després de la dimissió de Villar Janeiro) i Anxo Angueira Viturro, que la dirigeix des de maig de 2015.

## Enllaços externs

* rosaliadecastro.org
# Barranc de Mascarell

El barranc de Mascarell és un barranc dels termes de Conca de Dalt, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell i de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà.
Es forma al sud-est del poble de Toralla per la unió de la llau de la Vinya, que procedeix del nord, la llau de la Llacuna (també anomenada llau de Sant Salvador en el seu tram superior), que ho fa de l'oest, i la llaueta del Canemàs, que ve del sud-oest. Des d'aquell lloc davalla de primer cap a llevant, després cap al sud-est, deixant el lloc de Mascarell al nord, per tal d'adreçar-se als Horts de Mascarell, on s'aboca en el Flamisell. El darrer tram discorre pel terme de la Pobla de Segur.

## Referències

* ↑ «Barranc de Mascarell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vissir3». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 4 abril 2022].
# Torredeflot

Torredeflot, o la Torre de Flot, és una masia d'Olius (Solsonès) protegida com a bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Gran masia de planta rectangular, amb diversos edificis adossats, construïda al costat de l'antiga torre de defensa. Està orientada nord-sud, la façana principal està a la cara sud amb una gran porta d'arc de mig punt i grosses dovelles, trencada per una gran balconada construïda posteriorment. A la cara nord i a la cara oest, resten finestres amb decoracions gòtiques. Parament de pedres irregulars unides amb morter. La planta baixa té el terra de pedra i volta de canó.

## Història

A la documentació del segle xii, trobem ja referències de la masia de Torre de Flot, construïda damunt i al costat de l'antiga Torre de Flot (1078). Aquestes construccions no eren torres esveltes de pedra, sinó edificacions militars que es feien al costat dels camins rals per la defensa del país i que a partir del segle xii, esdevingueren habitacles dels propietaris de les finques. Un cop varen perdre la seva missió, es van destruir amb la mateixa facilitat amb què foren construïdes restant-li a la casa el nom de "torre". Als segles XV i XVI es feren grans reformes a la casa, són d'aquesta època les finestres amb decoracions gòtiques que encara resten a la masia.

## Referències

* «Torredeflot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 abril 2012].

## Enllaços externs

* Torredeflot, informació de l'Ajuntament
# Olympic Real de Bangui

L'Olympic Real de Bangui és un club de futbol de la ciutat de Bangui, República Centreafricana.
El club va ser fundat el 1945. Prèviament fou conegut com a Réal Olympique Castel.

## Palmarès

* Lliga centreafricana de futbol:
** 1971, 1973, 1975, 1979, 1982, 2000, 2001, 2004, 2010, 2012, 2016, 2017
* Copa centreafricana de futbol:
** 1989, 1999

## Referències

* ↑ Team profile - Soccerway.com
* ↑ Foundation dates of clubs of the Central African Republic Arxivat 5 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Central African Republic – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Central African Republic – List of Cup Winners». RSSSF.
# Mata de Cuéllar

Mata de Cuéllar és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 317 | 331 | 321 | 301 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Tord d'ulleres

El tord d'ulleres (Turdus nudigenis) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva, sabana i bosc àrid de les Antilles Menors, Martinica, Saint Lucia, Saint Vincent i les Grenadines i Grenada i a Sud-amèrica a l'est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat, Tobago, Guaiana i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tord d'ulleres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Narín (Rússia)

* No s'ha de confondre amb Narín.
Narín (en rus: Нарын) és un poble de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 340 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км
# Campionat del món d'escacs de 1908

El Campionat del món d'escacs de 1908 va ser un torneig d'escacs pel títol de campió del món entre el campió regnant Emanuel Lasker i Siegbert Tarrasch que va tenir lloc a Düsseldorf i Múnic, Alemanya, entre el 17 d'agost de 1908 i el 30 de setembre de 1908. Lasker va guanyar el matx pel resultat de vuit partides guanyades, tres derrotes i cinc taules (+8 -2 =5), i així va retenir el seu títol.

## Resultats

El primer jugador a guanyar vuit partides seria el campió del món.
    Matx del Campionat del món d'escacs de 1908 12345678910111213141516VictòriesTotal Emanuel Lasker 11011=1==0101==1810½ Siegbert Tarrasch 00100=0==1010==035½
Lasker va retenir el seu títol.

## Referències

* Font Arxivat 2005-01-20 a Wayback Machine.
# Torrecilla sobre Alesanco

Torrecilla sobre Alesanco és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta,

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Pacte de Madrid (1983)

El Pacte de Madrid de 1983 va ser l'acord establert el 30 de maig de 1983 entre Aliança Popular i Unió Mallorquina, en el despatx de Madrid del financer Carles March, per garantir la investidura com a primer president del Govern de les Illes Balears de Gabriel Cañellas i Fons.
Les eleccions autonòmiques de maig de 1983 havien donat un resultat equilibrat, 21 escons cada un, entre PP i PSOE; el PSM havia obtengut 2 diputats a Mallorca i 2 a Menorca (PSM-Agrupament d'Esquerres); UM n'obtingué 6 als quals s'hi sumaren un diputat del PDL per Eivissa i un independent per Menorca. Era evident que UM podia pactar amb l'esquerra (PSOE i PSM) o fer-ho amb la dreta (AP-PDP-UL). En aquestes circumstàncies va ser decisiva la intervenció dels poders econòmics i socials vinculats a la Mallorca conservadora. El financer Carles March, net de Joan March i Ordines, va tenir un paper important, actuant de mediador. Finalment el pacte va ser signat per Gabriel Cañellas (AP), Abel Matutes (AP), Carles March i Jeroni Albertí (UM). L'acord establia una divisió d'influència institucional: el president del Govern Balear seria Gabriel Cañellas i el president del Consell Insular de Mallorca seria Jeroni Albertí. El president del Parlament seria Antoni Cirerol (AP).
La importància de l'acord, en les condicions que va ser signat, és que establia una aliança entre el centredreta i la dreta, sostenguda pels poders econòmics, que feia molt difícil un govern progressista a les Illes Balears. De fet fins a l'any 1999 no hi ha haver un canvi polític, mantenint-se el govern de la dreta en el període de setze anys comprès entre 1983 i 1999. Jeroni Albertí, anys després, va declarar que havia actuat sota pressió, condicionat per uns avals bancaris. Sense aquestes circumstàncies personals, segons les seves pròpies declaracions, Albertí no hagués anat a Madrid. Amb tot, Albertí recordava que en el seu propi partit, UM, la majoria de batles volien l'acord amb el PP.
Sembla que en el procés de pacte hi intervingueren altres personatges com Gabriel Escarrer, Biel Burguera (l'amo de sa Vall), Francesc Albertí Palau (president de la CAEB) i Pau Català (president de la Cambra de Comerç). El document de l'acord va restar a una caixa forta de la Banca March com a garantia de compliment. En l'actualitat se'l suposa destruït o desaparegut.

## Referències

* ↑ LÓPEZ CASASNOVAS, Joan. Les ciavogues del procés autonòmic a les Illes Balears. In: La transició democràtica als Països Catalans. Història i memòria. València: Universitat de València, 2005.
* ↑ PICORNELL, Tomeu. Un pacte a l'ombra dels poders econòmics. "Ara Balears" 16/06/2013
# Tingvoll

Tingvoll és un municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 3.103 habitants (2016) i té una superfície de 336.92 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Tingvollvågen.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 6 maig 2016].

## Enllaços externs

* Tingvoll - Lloc web oficial
# Nastro d'argento a la millor pel·lícula

El Nastro d'argento (Cinta de plata) és un premi cinematogràfic concedit anyalment, des de 1946, pel Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics Italians (Sindacato Nazionale dei Giornalisti Cinematografici Italiani) l'associació italiana de crítics de cinema. Aquesta és la llista dels guanyadors del Nastro d'argento a la millor pel·lícula, concedit des del 2017 en separar-se del premi al millor director.

## Guanyadors

Els guanyadors estan indicats en negreta, seguits dels altres candidats.

### Anys 2017-2019

* 2017: La tenerezza, dirigida per Gianni Amelio
** Fiore, dirigida per Claudio Giovannesi
** Fortunata, dirigida per Sergio Castellitto
** Indivisibili, dirigida per Edoardo De Angelis
** Tutto quello che vuoi, dirigida per Francesco Bruni
* 2018: Dogman, dirigida per Matteo Garrone
** A Ciambra, dirigida per Jonas Carpignano
** Chiamami col tuo nome, dirigida per Luca Guadagnino
** Lazzaro felice, dirigida per Alice Rohrwacher
** Loro, dirigida per Paolo Sorrentino
* 2019: Il traditore, dirigida per Marco Bellocchio
** Euforia, dirigida per Valeria Golino
** Il primo re, dirigida per Matteo Rovere
** La paranza dei bambini, dirigida per Claudio Giovannesi
** Suspiria, dirigida per Luca Guadagnino

### Anny 2020-2029

* 2020: Favolacce, dirigida per Damiano e Fabio D'Innocenzo
** Gli anni più belli, dirigida per Gabriele Muccino
** Hammamet, dirigida per Gianni Amelio
** La dea fortuna, dirigida per Ferzan Ozpetek
** Pinocchio, dirigida per Matteo Garrone

## Referències

* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
* ↑ Tad Bentley Hammer. International film prizes: an encyclopedia. Garland, 1991. ISBN 0824070992.
* ↑ «Nastri d'argento 2019- I vincitori», 29 giugno 2019.

## Vegeu també

* David di Donatello a la millor pel·lícula

## Enllaços externs

* Web del Sindicat Nacional de Periodistes Cinematogràfics d'Itàlia
# Benzotiofè

El benzotiofè, o benzo[b]tiofè, és un compost heterocíclic aromàtic constituït per dos anells, un de benzè i un de tiofè, fusionats per un costat i amb el sofre del tiofè en la posició més propera al benzè. La seva fórmula molecular és ${\ce {C8H6S}}$.
A temperatura ambient és un sòlid que fon a 32 °C i bull a 221 °C. La seva pressió de vapor és de només 0,24 mmHg i és poc soluble en aigua (9,69×10$^{−4}$ mol/l).
El benzotiofè s'utilitza en química fina i productes farmacèutics per a la síntesi d'estructures més grans, generalment bioactives. Està present en l'estructura de fàrmacs com el raloxifè; emprat pel tractament de l'osteoporosi; el zileuton, emprat en el tractament de l'asma; el sertaconazol, un antifúngic; i en la droga benociclidina. També es fa servir per produir pigments com el tioindi.
El rover Curiosity, de la missió del Mars Science Laboratory, podria haver detectat rastres de benzotiofè al planeta Mart mitjançant l'anàlisi de mostres dels gasos que emanen del cràter Gale, entre altres composts orgànics. Tots aquests composts presenten analogies amb el querogen terrestre, d'origen biològic.

## Referències

* ↑ PubChem. «Benzothiophene» (en anglès). [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ Eigenbrode, Jennifer L.; Summons, Roger E.; Steele, Andrew; Freissinet, Caroline; Millan, Maëva «Organic matter preserved in 3-billion-year-old mudstones at Gale crater, Mars» (en anglès). Science, 360, 6393, 08-06-2018, pàg. 1096–1101. DOI: 10.1126/science.aas9185. ISSN: 0036-8075.
* ↑ Voosen, Paul «NASA rover hits organic pay dirt on Mars». Science, 07-06-2018. DOI: 10.1126/science.aau3992. ISSN: 0036-8075.
# Atmakur

«Atmakur» té aquests significats:
* Atmakur o Amarchinta, estat tributari de l'Índia a Hyderabad
* Amatkur (Raichur), antiga vila del districte de Raichur al territori del nizam d'Hyderabad, que fou la capital de l'estat d'Amarchinta
* Atmakur (Mahabubnagar), ciutat del districte de Mahabubnagar a Andhra Pradesh, Índia
* Atmakur (Nellore), ciutat del districte de Nellore a Andhra Pradesh
* Atmakur (Kurnool), ciutat del districte de Kurnool a Andhra Pradesh
* Atmakur (Warangal), ciutat del districte de Warangal a Andhra Pradesh
* Bandi Atmakur, vila i mandal del districte de Kurnool a Andhra Pradesh
# Tini Wagner

Tini Wagner (neerlandès: Catharina Wilhelmina Wagner) (Amsterdam, 17 de desembre de 1919 - Soest, 2 de juny de 2004) va ser una nedadora neerlandesa que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on disputà tres proves del programa de natació. Guanyà la medalla d'or en la competició dels 4×100 metres lliures, tot establint un nou rècord del món de la distància i formant equip amb Rie Mastenbroek, Willy den Ouden i Jopie Selbach. En els 100 i 400 metres lliures fou cinquena i vuitena respectivament.
En el seu palmarès també destaquen dos campionats nacionals dels 400 metres lliures, el 1936 i 1937.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Tini Wagner». [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ «Zwemmen in de Polder - Tini Wagner», 02-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-02. [Consulta: 23 juny 2021].
# Lluís Maria Güell i Guix

Lluís Maria Güell i Guix és un director de televisió i cinema català.
Ha dirigit sèries com Arnau, Andorra, entre el torb i la Gestapo, Ventdelplà, Les veus del Pamano i Ermessenda (sobre Ermessenda de Carcassona), i també ha fet de productor executiu de Mar de fons. L'any 2003 va debutar en el cinema amb la pel·lícula Nudos.
Va estar nominat als Premis Gaudí 2009 a la millor pel·lícula per a la televisió per Les veus del Pamano, basada en la novel·la de Jaume Cabré.
L'any 2010 va descriure la seva sèrie La granja (emesa el 1989) com «neorealisme català», «precursora de les sèries dramàtiques de TV3».

## Filmografia

| 1972: Ficciones (sèrie) 1974-1976: Novela (sèrie) 1975: Original (sèrie) 1975: ¿Le conoce usted? (sèrie) 1976: Terra d'escudella (sèrie) 1976-1977: Lletres catalanes (sèrie) 1976-1977: Teatro Club (sèrie) 1978: Especial Serrat 1979: Especial Marina Rossell 1979-1980: Novel·la (sèrie) 1980: Les nits de la tieta Rosa (sèrie) 1980-1981: Gran teatre (sèrie) 1981: El senyor Josep enganya a la dona i la dona del senyor Josep falta l'home (telefilm) 1981: Estudio 1 1982: Vídua, però no gaire (sèrie) 1986: Cyrano de Bergerac (telefilm) 1988: Per un sí o per un no (telefilm) 1988: El dret d'escollir (telefilm) 1989: La granja (sèrie) | 1991: Locos por la tele (sèrie) 1994: Arnau (minisèrie) 1996: Oh! Espanya (sèrie) 1996: T'odio, amor meu (telefilm) 1997: Primera jugada (telefilm) 1997: Cròniques de la veritat oculta (sèrie) 1997: Tocao del ala (sèrie) 1999: Pirata (telefilm) 2000: Andorra, entre el torb i la Gestapo (minisèrie) 2003: Nudos (pel·lícula) 2004-2005: De moda (sèrie) 2005-2007: Ventdelplà (sèrie) 2005: Amar en tiempos revueltos (sèrie) 2006: Los perdidos (telefilm) 2008: La señora (sèrie) 2007: Trenhotel (telefilm) 2009: Les veus del Pamano (minisèrie) 2010: Ermessenda (minisèrie) 2012: Olor de colònia (minisèrie) 2019: L'enigma Verdaguer (telefilm) |

## Referències

* ↑ «Lluís Maria Güell recrea la història d'Ermessenda de Carcassona». Nació Digital, 24-04-2010. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ «Lluís Maria Güell recrea la història d'Ermessenda de Carcassona en una producció de Televisió de Catalunya». Vilaweb, 29-04-2010. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ «Una «Ermessenda» contemporània». Avui, 03-05-2010. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ «Equip de Mar de fons, al web de TV3». Arxivat de l'original el 2013-11-12. [Consulta: 20 novembre 2010].
* ↑ Nominats als II Premis Gaudí, a BarcelonaMedia PDF
* ↑ Lluís Maria Güell, a Fotogramas (castellà)
* ↑ Comentaris sobre La granja fets per Josep Maria Güell

## Enllaços externs

* La seva fitxa a CatalanFilms
# Benzú

Benzú és una llogaret i un poble espanyol pertanyent a la ciutat autònoma de Ceuta. En plena costa atlàntica i al costat de la frontera amb el Marroc, Benzú es troba en la part nord-occidental de la ciutat autònoma. Prop d'aquesta localitat es troben els nuclis de Beliones i Castillejos, ja a la regió marroquina de Tànger-Tetuan. Benzú és anomenat així per la colònia que va fundar la localitat i el barri dels pescadors.

## Geografia
### Situació

La vila es troba limitant amb el Marroc, però la seva part de la frontera és d'accés restringit i poc transitada. És una de les parts més belles de Ceuta, per la seva diversitat, ja que està banyada per les aigües de l'estret de Gibraltar d'una banda, per les muntanyes d'altra banda i creuant la frontera el petit poble marroquí conegut a Ceuta com 'Beliones' per un altre. A Beliones pot veure's la muntanya coneguda com 'la Dona Morta' (Jebel Musa), una muntanya en territori marroquí que vista des de Benzú s'assembla a una dona estirada.
Actualment, és coneguda pels descobriments arqueològics localitzats a la zona coneguda com l'abric i cova de Benzú i a les recerques que la Universitat de Cadis està duent a terme sobre aquest indret.

## Demografia

Segons l'Institut Nacional d'Estadística d'Espanya, l'any 2010 Benzú tenia 1170 habitants censats.
Evolució demogràfica :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2008 | 2009 | 2012 |
| 1.127 | 1.187 | 1.187 | 1.123 | 1.077 | 1.085 | 1.055 | 1.134 | 1.125 | 1.326 |