OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Rasa (Barranc de Cor-de-roure)

La Rasa és un torrent afluent per l'esquerra del Barranc de Cor-de-roure, al Solsonès.

## Descripció

De direcció predominant cap a les 4 del rellotge, s'escola per la partida de Sant Bernat al llarg de prop de 700 m.
Fa tot el seu curs pel terme municipal de Solsona.

## Perfil del seu curs

| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 690 | - |
| 250 | 677 | 5,2% |
| 500 | 667 | 4,0% |
| 666 | 659 | 4,8% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa està integrada per un total de 2 cursos fluvials dels quals 1 d'ells és una séquia.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 878 m.
Xarxa hidrogràfica de La Rasa :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| La Rasa | 41° 58′ 28.70″ N, 1° 29′ 31.29″ E﻿ / ﻿41.9746389°N,1.4920250°E﻿ / 41.9746389; 1.4920250 | 666 |
| D1 | 41° 58′ 25.88″ N, 1° 29′ 37.14″ E﻿ / ﻿41.9738556°N,1.4936500°E﻿ / 41.9738556; 1.4936500 | 212 |

## Referències

* 1 2 3 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Aquest corrent fluvial és una séquia
# Kalanchoe jongmansii

Kalanchoe jongmansii és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una petita herba perenne, amb tiges simples, primes, erectes, de fins a 30 cm, glabres a la base, les parts joves més o menys pèls glandulars.
Les fulles són carnoses, sèssils, erectes i de vegades aplanades contra la tija, oblongues, de 0,7 a 4,5 cm de llarg i de 0,2 a 1 cm d'ample, punta obtusa, base atenuada, marges sencers a lleugerament crenats-dentats a la part superior.
Les inflorescències són corimbes de poques flors, d'uns 4 cm, de vegades amb bulbils petits, peduncle amb pèls glandulars, de 9 a 25 cm, pedicels d'uns 4 mm.
Les flors són erectes, calze verd, tub de 0,2 a 0,8 mm; sèpals ovats, aguts, de 6 a 12 mm de llarg i de 1,7 a 2,4 mm d'ample; corol·la campanulada, clara a groc daurat; tub ± 4 angular, glabre o amb pèls glandulars, de 9 a 14 mm; pètals ovats, cuspidats, de 6 a 8 mm de llarg i de 4 a 5 mm d'ample; estams inclosos o lleugerament sobresortints.
Molt diferent de totes les altres espècies del gènere pel seu aspecte semblant a l’Hypericum, per les fulles estretes i les grans flors. Tot i que la majoria d’autors la col·loquen a la secció Bryophyllum, és de fet intermedi entre la secció Bryophyllum (presència de bulbils, inserció d’estams) i la secció Kalanchoe (flors erectes, calze de tubs curts adherit a la corol·la).

## Distribució

Planta endèmica de Madagascar central (Massís d’Andringitra). Creix entre roques.

## Taxonomia

Kalanchoe jongmansii va ser descrit per Raymond-Hamet i Joseph Marie Henry Alfred Perrier de la Bâthie (Raym.-Hamet & H.Perrier) i publicada als Annales du Musée Colonial de Marseille, sér. 3, 2: 195. 1914.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
jongmansii: epítet atorgat en honor del paleobotànic i biogeògraf holandès Wilhelmus Josephus Jongmans.

### Sinonímia

* Bryophyllum jongmansii (Hamet & H.Perrier) Govaerts (1996)

### Subespècies

* Kalanchoe jongmansii subsp. jongmansii Raym.-Hamet & H. Perrier
* Kalanchoe jongmansii subsp. ivohibensis Humbert

## Referències

* ↑ «Kalanchoe jongmansii». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe jongmansii Raym.-Hamet & H.Perrier». International Plan Names Index.
* ↑ «Epónimos del género Kalanchoe Adanson (Crassulaceae)». Bouteloua.
# Anne Heywood

Anne Heywood, nascuda Violet Pretty (Birmingham, 11 de desembre de 1931) és una actriu britànica.

## Biografia

Nascuda en el barri d'Handsworth, West Midlands, ha estat activa en el cinema i en televisió entre 1951 i 1989.
El 1950 va guanyar el concurs de bellesa de Miss Gran Bretanya, competició en què va participar amb el seu vertader nom de Violet Pretty, i va començar la seva carrera en el món de l'actuació treballant en la ràdio com a assistenta de Carroll Levis, buscadora de talents i conductora d'un programa que es transmetia des dels teatres de la Gran Bretanya. Successivament, va estudiar a la London Academy of Music and Dramatic Art, i va debutar en el cinema a l'inici dels anys cinquanta, de primer en rols menors, per després passar a interpretacions de més importància.
Entre les seves interpretacions, cal recordar la de la pel·lícula La guineu (1967), adaptació de la novel·la de D. H. Lawrence, que li va valer una nominació als Globus d'Or a la millor actriu dramàtica. La pel·lícula, rodada al costat de Sandy Dennis, va ser el centre de polèmiques per la temàtica controvertida del lesbianisme en què es basava la història.
En els anys setanta va aparèixer en diverses pel·lícules policíaques de producció italiana. Ha treballat també en pèplum i en comèdia eròtica a la italiana.
La seva carrera va sofrir una caiguda a final de la dècada del 1980, després de la interpretació en la sèrie de televisió L'equalitzador. Aleshores, es va retirar de l'escenari i se n'anà a viure als Estats Units.

## Filmografia

Filmografia:
* 1951: Lady Godiva Rides Again: Dorothy Marlowe
* 1956: Sang a l'asfalt (Checkpoint): Gabriela
* 1956: Find the Lady: la receptionista
* 1957: The Depraved: Laura Wilton
* 1957: Metge a la vista (Doctor at Large): Emerald
* 1958: L'ombra de la guillotina (Dangerous Exile) de Brian Desmond Hurst: Glynis
* 1958: Violent Playground: Cathie
* 1959: Es busca minyona (Upstairs and Downstairs): Mrs. Kate Barry
* 1959: Floods of Fear: Elizabeth Matthews
* 1960: Els guerrers de la nit (A Terrible Beauty): Neeve Donnelly
* 1960: Cartagine in fiamme: Fulvia
* 1961: Petticoat Pirates: l'oficial en cap Anne Stevens
* 1961: The Heart of a Man: Julie
* 1962: The Brain: Anna Holt
* 1962: Stork Talk: Lisa Vernon
* 1963: The Very Edge: Tracey Lawrence
* 1965: Ninety Degrees in the Shade: Alena
* 1967: The Fox: Ellen March
* 1969: The Chairman: Kay Hanna
* 1969: Midas Run d' Alf Kjellin: Sylvia Giroux
* 1969: La monaca di Monza: Virginia de Leyva
* 1972: El assassino... è al telefono: Eleanor Loraine
* 1972: I Want What I Want: Roy/Wendy
* 1973: Trader Horn: Nicole Mercer
* 1973: Le monache di Sant'Arcangelo: mare Giulia
* 1975: La prima volta sull'erba
* 1979: Les verges damnées: Carlotta Rhodes
* 1979: Good Luck, Miss Wyckoff: Evelyn Wyckoff
* 1985: What Waits Below de Don Sharp: Frieda Shelley

## Referències

* ↑ «Anne Heywood» (en castellà). Decine21. [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ «biografia d' Anne Heywood». The New York Times.
* ↑ «Anne Heywood, premis». The New York Times.
* ↑ «filmografia d'Anne Heywood». The New York Times.
# Roridula

Roridula, nom que deriva del llatí roridus "rosada") és un gènere de plantes d'Àfrica del Sud, són plantes carnívores o més aviat protocarnívores. Tenen relació de mutualisme amb l'insecte Pameridea roridulae. La planta s'alimenta dels nutrients dels excrements d'aquest insecte. Aquest gènere només té dues espècies, Roridula gorgonias Planch. i Roridula dentata L., i és l'únic gènere de la família Roridulaceae.

## Tàxons mal assignats a aquest gènere

* Roridula arabica Roem. & Schult. (1818) [=Cleome droserifolia]
* Roridula droserifolia (Delile) Forsk. (1775) [=Cleome droserifolia]
* Roridula tetrandra Vitm. (1790) [=Cleome droserifolia]

## Referències

* ↑ Andrew Millington; Mark Blumler; Udo Schickhoff The SAGE Handbook of Biogeography. SAGE Publications, 2011-09-22, p. 143–. ISBN 978-1-4462-5445-5 [Consulta: 7 agost 2013]. «La nregió florística del Cap és rica en endemismes de famílies de plantes. Cinc famílies d'angiospermes (Penaeaceae, Roridulaceae, Geissolomataceae, Grubbiaceae i Lanariaceae) són endèmiques d'aquesta Regió ...»
* Anderson, B. 2005. Adaptations to foliar absorption of faeces: a pathway in plant carnivory. Annals of Botany 95(5): 757–761. doi:10.1093/aob/mci082
* Hewitt-Cooper, N. 2012. The Roridulaceae. Carnivorous Plant Newsletter 41(4): 146–150.

## Enllaços externs

* Roridulaceae Arxivat 2006-03-10 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants. Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
# Puertas de madera de Las Novevades

L'escultura urbana coneguda pel nom Puertas de madera de las Novedades, ubicada al cantó del carrer Gil de Jaz amb Ventura Rodríguez, front l'Hotel de la Reconquista, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de fusta, és obra de Fernando Alba Álvarez, i està datada 1973.
Es tracta de les portes d'accés a la tancada botiga de Les Novetats, famosa botiga Oviedo dedicada especialment a roba de la llar que va tancar el negoci l'any 2009.
Són unes funcionals portes de fusta de cedre, la relativa facilitat per modelar i tallar combina amb la seva resistència a les inclemències del temps. Interiorment la seva estructura és molt simple, ja que estan basades en dos vares d'acer a la part baixa i superior, que queden ocultes per la fusta. A partir d'aquesta estructura, l'autor va col·locar diverses planxes i els va donar la forma prevista. Hi ha un mecanisme, format per rodaments, que permet que aquests fulls, d'uns 400 quilos de pes, cadascuna, es desplacin amb suavitat i delicadesa, la qual cosa li confereix a l'obra una gran lleugeresa.

## Referències

* 1 2 3 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.turismoviedo.es/
* ↑ http://www.deturismoporasturias.com/ Arxivat 2014-11-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.panoramio.com/
# Drest II

Drest II, també conegut amb el nom de Drest Gurthinmoch, va ser rei dels pictes entre el 480 i el 510.
Segons la llista dels reis de la Crònica picta, hauria regnat durant tretze anys, entre Nechtan I i Galan. El significat de l'epítet Gurthinmoch no es coneix, tot i que la primera part podria provenir del gal·lès gwrdd, que vol dir el Gran.
Cal assenyalar que el llarg regnat d'aquest rei, del qual no en sabem gairebé res, correspon al període de l'arribada dels escot i l'establiment del regne de Dál Riata a la costa oest de l'actual Escòcia, segons els annals irlandesos.

## Referències

* ↑ Calise, 2002, p. 214.
* ↑ Crònica picta (en gaèlic i anglès). Edimburg: H. M. General register house, 1867, p. 7.

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
# Andrés Baiz Ochoa

Andrés Baiz Ochoa (Cali, valle del Cauca, 1975), també conegut com a Andi Baiz, és un director i guionista de cinema colombià. Com a director de cinema, el seu primer llargmetratge va ser Satanás, basat en el llibre del mateix nom. També és conegut per dirigir la pel·lícula La cara oculta i per les sèries de televisió Metástasis i Narcos.

## Biografia

Va anar al Colegio Bolívar i més tard es va graduar a la Tisch School of the Arts de la Universitat de Nova York amb una especialitat en cinema i televisió. Després de graduar-se, va ser tutoritzat pel director francès Raphael Nadjari, amb qui va produir 4 curtmetratges de terror. Després va treballar per a la productora de vídeo Centro-Films com a productor, director i editor durant 2 anys. També va treballar com a crític de cinema a la revista Loft entre el 2001 i el 2004. Ha treballat al departament de producció de cinc llargmetratges: Bringing Out the Dead, Zoolander, The Cremaster Cycle, María, llena eres de gracia i The Fittest. El seu curtmetratge Hoguera va ser seleccionat per participar en la Quinzena de Directors del 60è Festival Internacional de Cinema de Canes de 2007. Baiz ha escrit i dirigit 5 curtmetratges, 3 videoclips i 1 documental.

## Filmografia
### Llargmetratge

| Any | Pel·lícula | Acreditat com | Acreditat com | Acreditat com | Acreditat com |
| Any | Pel·lícula | Director | Guionista | Editor | Notes |
| 2004 | Sin amparo | | | Sí | |
| 2007 | Satanás | Sí | Sí | | |
| 2011 | La cara oculta | Sí | Sí | | |
| 2013 | Roa | Sí | Sí | | |

### Sèries de televisió

| Any | Sèrie | Acreditat com | Acreditat com | Acreditat com |
| Any | Sèrie | Director | Guionista | Notes |
| 2010 | El cartel | Sí | | Un episodi (Episodi 1 de la temporada 2). |
| 2011 | Infiltrados | Sí | | Un episodi (El asesinato de un Coronel). |
| 2014 | Metástasis | Sí | | 8 episodis. |
| 2015-2017 | Narcos | Sí | | 12 episodis. |
| 2018 | Narcos: Mexico | Sí | | 4 episodis. |

### Curtmetratge

| Any | Curtmetratge | Acreditat com a | Acreditat com a | Acreditat com a | Acreditat com a | Acreditat com a |
| Any | Curtmetratge | Director | Guionista | Productor | Editor | Notes |
| 2000 | Payaso Hijueputa | Sí | Sí | Sí | Sí | |
| 2004 | Soleado | | | | Sí | |
| 2007 | Hoguera | Sí | Sí | Sí | Sí | |
| 2008 | Passing By | Sí | | | Sí | |

## Referències

* ↑ "Satanás" lleva a San Sebastián la violencia cotidiana en Colombia, Los Tiempos, 24 de setembre de 2007
* ↑ Andy baíz, en la hoguera del Festival de Cannes, El Tiempo
* ↑ «Perfiles: Andrés Baiz» (en castellà). Proimágenes Colombia.
# Rorici d'Usès

Rorici (Roricius) fou bisbe d'Usès al segle VI (vers 533 a 538).
Quan el rei franc Teodobert I va conquerir Uzès el 533, la jurisdicció del bisbat va passar al metropolità de Bourges, segons el costum de l'època; però quan els francs van dominar poc després Provença, Uzès va passar a dependre del metropolità d'Arle, més propera que Bourges. En aquest moment la seu d'Uzès estava governada pel bisbe Rorici, un home d'edat (uns 80 anys), força respectat tant pel seu càrrec com per la seva família, una de les més notables de la Narbonesa i de totes les Gàl·lies, suposat germà o fill de Tonanci Ferriol, l'antic prefecte romà. Se sap que Rorici havia assolit el bisbat contra els seus desitjos, succeint a Probaci (Probatius, que va estar present al concili d'Agde del 506 i fou el segon bisbe conegut d'Uzes després de Constanci 419-462). Pel nou bisbat d'Arisitum fou designat el seu nebot Deotari. Va complir bé amb els deures del seu ministeri i va saber inspirar als altres la virtut amb el seu exemple i el seu discurs; als seus dejunis fou atribuït el final de la pesta (i altres plagues) que va assolar la regió. El seu pare o germà gran Tonanci Ferriol, durant un viatge a Narbona, li va enviar a un dels seus fills, Fermí, per ser educat sota la seva cura i vigilància, probablement abans de ser designat bisbe. Va morir amb més de 80 anys el 538.

## Nota

* ↑ Bourges era l'arquebisbat més proper en territori franc

## Referències

Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# La Casavella

la Casavella és un edifici a Granollers de Rocacorba (el Gironès) format per diferents cossos. El primer nucli és del segle xviii, de planta rectangular, planta baixa i tres pisos. A aquest cos, que és el més sobresortit del conjunt i sembla una torre de defensa, se li afegí un altre de planta baixa i un pis, perpendicular i tancant l'era. L'any 1926 s'afegí un nou habitatge (CASA NUEVA DE JUAN BUCHEDA NUGUÉ COMENSADA EL DIA 10 DE NOVIEMBRE DE XXXX I ACAVADA EL DIA 3 DE MARZO DE 1927) per la part del darrere de la torre. La torre té entrada per l'era, per porta de llinda planera gravada. La inscripció és difícil de llegir degut al mal estat: 17 / QA - ME FECIT FRANCECH ENCEÇA Y ES PUER PIEO. Les finestres dels pisos coincideixen amb la porta (la del primer podria haver estat un balcó). El cos lateral que tanca l'era és la pallissa i la quadra i es compon d'un seguit d'arcs de punt rodó, ara aixoplugats per un porxo posterior.

## Notes

* ↑ Segons llindes: 1794 (?)
* ↑ Segons llindes 1926
* ↑ «Casa Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Puig d'en Ponç

«Puig d'en Ponç» té aquests significats:
* Puig d'en Ponç (Jafre), muntanya del municipi de Jafre (Baix Empordà)
* Puig d'en Ponç (Palafrugell), muntanya del municipi de Palafrugell (Baix Empordà)
* Puig d'en Ponç (Santa Cristina d'Aro), muntanya del municipi de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà)
* Puig d'en Ponç (Ullastret), muntanya del municipi d'Ullastret (Baix Empordà)
# North Miami Beach

North Miami Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 38.201 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Miami Beach tenia 40.786 habitants, 13.987 habitatges, i 9.804 famílies. La densitat de població era de 3.174,9 habitants/km².
Dels 13.987 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 19,5% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 31.377 $ i la renda mitjana per família de 35.047 $. Els homes tenien una renda mitjana de 26.278 $ mentre que les dones 22.110 $. La renda per capita de la població era de 14.699 $. Entorn del 18,4% de les famílies i el 20,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Miami Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Miami Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dressed for Success

Dressed for success (en català, Vestit/a per a l'èxit) és el segon senzill internacional del grup suec Roxette enregistrat el 1989. Pertany al disc Look Sharp!. Aquesta cançó que en un principi fou el primer senzill al seu país nadiu, va ésser un altre hit als Estats Units darrere The Look, encara que no assolaria mai el No.1 (estaria el No.2).
La història de l'enregistrament del tema està marcada per la disputa entre els membres de la banda; que finalment Marie Fredriksson donaria la seva veu. L'any 1995 se'n faria una versió nova inclosa al CD single The Look ‘95.

## Llista de cançons

El 1988
   * Format 7’’:
    Costat A: 1. "Dressed for success"
    Costat B: 2. "The voice"
   * Format 12’’:
    Costat A:
    1. "Dressed for success" (The Look Sharp! mix)
    Costat B:
    1. "Dressed for success" (instrumental)
    2. "Dressed for success" (7" version)
    3. "The voice"
El 1989
   * Format CDM:
    1. "Dressed for success"
    2. "Dressed for success" (The Look Sharp! mix)
    3. "The voice"
El 1990
   * Format 7":
    Costat A: 1. "Dressed for success"
    Costat B: 2. "The voice"
   * Format CD:
    1. "Dressed for success" (single version)
    2. "The Look" (Big Red Mix)
    3. "Dressed for success" (new radio mix)
    4. "The voice"

## CD's on apareix

* Look Sharp! (1987)
* Tourism: Songs From Studios, Stages, Hotelrooms & Other Strange Places (1992) (Live)
* Rarities (1995) (MTV unplugged)
* Don't Bore Us-Get to the Chorus: Roxette's Greatest Hits (1995)
* The Look '95 (1995)
* The Greatest (1998)
* The Pop Hits (2003)
* A Collection of Roxette Hits - Their 20 Greatest Songs! (2006)
* The Rox Box/Roxette '86-'06 (2006)

## Enllaços externs

* Web oficial
* Run to Roxette Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine., web per a fans en diverses llengües
* Marie Fredriksson web oficial Arxivat 2010-12-18 a Wayback Machine.
# Antoni Riera

Antoni Riera és el nom dels següents personatges:
* Antoni Riera (motociclista) (Eivissa, ~1959 – Barcelona, 1977), pilot de motocròs
* Antoni Riera i Melis (Sant Llorenç des Cardassar, Mallorca, 1 de desembre de 1944), historiador i medievalista
* Antoni Riera Nadal (Manacor, 1928 - 2008), cineasta, pintor i il·lustrador
* Antoni Riera i Refart (Vic, segle xviii – ?), metge català del segle XVIII
* Antoni Riera i Villaret (Sabadell, 1865 - Barcelona, 1931), metge català
# Richard Anthony Salisbury

Richard Anthony Salisbury -originàriament anomenat Richard Markham- (Leeds, Anglaterra, 2 de maig de 1761 – 23 de març de 1829) va ser un botànic britànic membre de la Royal Society.
Richard Anthony Markham assistí a la Universitat d'Edinburgh—possiblement va ser alumne de John Hope—i va ser amic de James Edward Smith. Richard canvià el seu cognom pel de Salisbury per conveniència econòmica segons va dir en la seva correspondència amb el botànic Joseph Banks.
Salisbury es va casar el 1797 i pocs anys més tard es va separar i entrà en fallida econòmica essent finalment arrestat per deutes. El 1802 es va recuperar econòmicament i aleshores va fundar jardins a la finca de Chapel Allerton, prop de Leeds i comprà la finca de Peter Collinson, anomenada Ridgeway House.
Salisbury contribuí a Plantarum Guianæ Icones de Edward Rudge (1805–7) i va fer descripcions a Paradisus Londinensis (1806–9), el nom del gènere Hookera honora l'il·lustrador William Hookerperò va ser rebatejat per Smith pocs anys després com Brodiaea, en honor de James Brodie of Brodie.
El 1809, ell va ser nomenat primer secretari honorari de la Horticultural Society, el seu successor Joseph Sabine va trobar que Richard havia deixat els comptes en desordre. Els jardins botànics de Richard Salisbury tenien un gran nombre de plantes rares.
Salisbury s'oposà al sistema de Carl von Linné, cosa que va fer que l'obra de Salisbury fos ignorada per molts altres botànics.
Salisbury tenia un caràcter difícil i molts botànics del seu temps el rebutjaven, tanmateix, era un botànic meticulós i va fer grans contribucions a la ciència. Va plantar pinasses (Pinus nigra) a Gran Bretanya, concretament als Kew Gardens. El seu herbari va passar també a Kew. Salisbury, al final de la seva vida, es va trobar amb Alphonse de Candolle i li va oferir la seva herència si el botànic francès adoptava el cognom 'Salisbury'.
Quan Salisbury morí els seus manuscrits van ser en part publicats per John Edward Gray a Genera Plantarum i la resta dels documents van ser dipositats al Museu Britànic.
Salisbury va ser acusat de fer plagi (de l'obra de Robert Brown) i va caure en l'ostracisme dels cercles botànics, les seves publicacions foren en gran part ignorades durant la seva vida.

## Obres publicades

* Icones Stirpium rariorum, 1787
* Prodromus Stirpium in horto ad Chapel Allerton, 1796
* Dissertatio botanica de Erica, 1800
* Genera of Plants, 1866, edited by J. E. Gray.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* 1 2 Boulger, George Simonds. Salisbury, Richard Anthony. 50. «sources: [Banks's manuscript Correspondence, vol. x.; Preface to the Genera of Plants; Journal of Botany, 1886.]»