OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Maria Rodríguez i Ardura

Josep Maria Rodríguez i Ardura, conegut futbolísticament com a Rodri, (Granollers, 1 de juliol de 1946) és un antic futbolista català de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Començà jugant a la posició d'interior o davanter, però amb el pas dels anys l'anà retrocedint fins a acabar com a lateral dret.
Es formà a l'Esport Club Granollers en les categories infantil i juvenil. En aquesta darrera categoria fou seleccionat per jugar amb la selecció catalana. Més tard jugà al primer equip vallesà, amb el qual ascendí a Tercera Divisió i a més fou internacional amateur amb la selecció espanyola l'any 1965.
L'any 1966 fou fitxat pel RCD Espanyol, club on jugà durant sis temporades. No obstant, mai assolí la titularitat indiscutible, i més de la meitat de la seva estada al club periquito, fou cedit a altres equips. Fou cedit a la UE Olot, Real Jaén, UE Sant Andreu i CF Badalona. Amb l'Espanyol jugà un total de 16 partits a primera divisió, marcant un gol.
L'any 1971 es desvinculà de l'Espanyol i fitxà pel Llevant UE, on juga dues temporades a gran nivell, i el 1973 tornà a Barcelona, per fitxar per la UE Sant Andreu, on fou titular indiscutible durant cinc temporades, les quatre primeres a Segona Divisió. A continuació jugà a la UE Olot, Castellfollit i Sant Esteve d'en Bas.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Rodri, un catalán que triunfa en el Levante». Mundo Deportivo, 01-02-1973. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Fitxa de Rodri». Periquito.cat. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Rodri: En el San Andrés ya no me sorprende nada». Mundo Deportivo, 03-02-1978. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Cua de ventall de Biak

El cua de ventall de Biak (Rhipidura kordensis) és un ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae).

## Hàbitat i distribució

Habita l'illa de Biak.

## Referències

* ↑ «Cua de ventall de Biak». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Sergio de Lis de Andrés

Sergio de Lis de Andrés (Sant Sebastià, Guipúscoa, 9 de maig de 1986) és un ciclista basc que fou professional entre 2008 i el 2010.
En la seva curta carrera no va aconseguir cap victòria. Durant la temporada 2010, va decidir deixar el professionalisme amb només 24 anys, per motius personals.

## Referències

* ↑ Sergio de Lis ha dejado Euskaltel y el ciclismo profesional

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Província marítima de Vigo

Vigo és una de les trenta províncies marítimes en les quals es divideix el litoral espanyol. Comprèn des de la punta Faxilda fins a la confluència del Miño amb el riu Barxas. Limita al nord amb la província marítima de Vilagarcía i al sud amb Portugal.
La capitania d'aquesta província marítima es troba al port de Vigo, que també és el port més important.
De nord a sud consta dels següents districtes marítims:
* Portonovo (Sanxenxo) (VI-1): des de la punta Faxilda fins al riu Lérez.
* Marín (Pontevedra) (VI-2): des del riu Lérez fins a l'illa de San Clemente.
* Bueu (VI-3): des de l'illa de San Clemente fins a la punta Morcegos, incloent les illes d'Ons i Onza.
* Cangas do Morrazo (VI-4): Des de la punta Morcegos fins a la punta Domaio.
* Redondela (VI-5): Des de la punta Domaio fins al riu Grila.
* Vigo (VI-6): des del riu Grila fins al cap Estai, incloent les illes Cíes.
* Baiona (VI-7): des del cap Estai fins a la punta Orelluda.
* A Guarda (VI-8): des de la punta Orelluda pel riu Miño fins a la confluència amb el riu Barxas.

## Enllaços externs

* REAL DECRETO 638/2007, de 18 de mayo, por el que se regulan las Capitanías Marítimas y los Distritos Marítimos
# Luxímetre

Un luxímetre és un instrument de mesura que permet mesurar la Il·luminació real i no subjectiva d'un ambient. La unitat de mesura és el lux (lx). Conté una cèl·lula fotoelèctrica que capta la llum i la converteix en impulsos elèctrics, els quals són interpretats i representada en un display o agulla amb la corresponent escala de lux.

## Funcionament

El luxímetre modern funciona segons el principi d'una cel·la (cèl·lula) CCD o fotovoltaica, un circuit integrat rep una certa quantitat de llum (fotons que constitueixen el senyal, una energia de brillantor) i la transforma en un senyal elèctric (analògic). Aquest senyal és visible pel desplaçament d'una agulla, l'encesa de díode o la fixació d'una xifra. Una foto- resistència associada a un ohmímetre exerciria el mateix paper.
Un filtre de correcció d'espectre permet evitar que les diferències d'espectre falsegin la mesura (la llum groga és més eficaç que la blava, per exemple, per produir un electró a partir de l'energia d'un paquet de fotons).
Els luxímetres poden tenir diverses escales per adaptar-se a les lluminositats febles o les fortes (fins a diverses desenes de milers de lux).

## Usos

Primer han estat utilitzats per fotògrafs i cineastes. És cada vegada més utilitzat pels productors d'energia per optimitzar la il·luminació interior (del 20 al 60% de l'electricitat és consumida per la il·luminació d'espais) o exterior (que sovint malgasta molta energia). S'utilitzen també, més rarament, per mesurar la lluminositat del cel en meteorologia.
En els últims anys també ha començat a ser utilitzat per ecologistes, astrònoms i arquitectes per desenvolupar índexs quantitatius de la contaminació lumínica o la intrusió de la llum, per reduir-les o adaptar estratègies d'enginyeria.

## Vegeu també

* Il·luminació
* Il·luminació (fotometria)
* Contaminació
* Medi ambient

## Referències

* ↑ Borràs, Maria Neus. «Control d'un tendal amb el luxòmetre». IES ELS PLANELLS. [Consulta: 17 novembre 2012].
* ↑ «Luxòmetre». UPF. [Consulta: 17 novembre 2012].

## Enllaços externs

* International Darksky Association (anglès)
# Stàraia Guta

Stàraia Guta (en rus: Старая Гута) és un poble de l'óblast de Briansk, a Rússia, que el 2013 tenia 742 habitants, pertany al districte d'Unetxa.

## Referències

* ↑ Указ Президиума ВС РСФСР от 10.08.1964 г. "О переименовании некоторых населенных пунктов Брянской области".
# Ralph Meeker

Ralph Meeker (Minneapolis, Minnesota, 21 de novembre del 1920 − Woodland Hills, Los Angeles, Califòrnia, 5 d'agost del 1988) va ser un actor estatunidenc més conegut per protagonitzar Picnic, producció de Broadway del 1953, i Un petó mortal, pel·lícula de cinema negre del 1953.

## Filmografia
### Cinema

Actor :
| Any | Títol | Paper |
| 1952 | Glory Alley | Socks Barbarrosa |
| 1953 | Colorado Jim (The Naked Spur) | Roy Anderson |
| 1953 | Jeopardy | Lawson |
| 1953 | Un petó mortal (Kiss Me Deadly) | Mike Hammer |
| 1955 | Big House, U.S.A. | Jerry Barker |
| 1957 | Camins de glòria (Paths of Glory) | Cpl. Philippe Paris |
| 1961 | Something Wild | Mike |
| 1961 | Ada | Coronel Yancey |
| 1967 | Els dotze del patíbul (The Dirty Dozen) | Capt. Stuart Kinder |
| 1967 | The St. Valentine's Day Massacre | George Clarence 'Bugs' Moran |
| 1967 | Gentle Giant | Fog Hanson |
| 1968 | The Detective | Curran |
| 1970 | I Walk the Line | Carl McCain |
| 1971 | Gran robatori a Manhattan (The Anderson Tapes) | Delaney |
| 1975 | Brannigan | Capt. Moretti |
| 1978 | The Alpha Incident | Charlie |
| 1979 | L'hivern assassí (Winter Kills) | Gameboy Baker |
| 1980 | Without Warning | Dave |

## Referències

* ↑ «biografia de Ralph Meeker». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Ralph Meeker». The New York Times.
# Manuel Macià Sempere

Manuel Macià Sempere, també conegut com a Manolo Macià o Macià II, (Santa Pola, 17 d'agost de 1913 - 28 de febrer de 1991) fou un futbolista valencià de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Manolo Macià es va iniciar al Santa Pola del seu poble natal. El seu germà gran, José Macià (també conegut com a Pepe Macià o Macià I), també jugava al Santa Pola. L'any 1930 ambdós germans foren fitxats per l'Hèrcules CF. La Guerra Civil espanyola va paralitzar el futbol a Espanya, i Macià es va integrar en el bàndol republicà. Després de finalitzar la guerra es va exiliar a França. Allí va jugar al Niça. Posteriorment retornà a l'Hèrcules, on jugà fins a la temporada 1947-48. Durant la temporada 1943-44 fou entrenador del club alacantí.
L'estadi del Santa Pola CF i un carrer de la ciutat d'Alacant duen el seu nom.

## Referències

* ↑ «Història del club». Santa Pola CF. Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Manuel Macià Sempere a BDFutbol
* ↑ «Fitxa». herculanos.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Manuel Macià Sempere Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Martorell (desambiguació)

«Martorell» té aquests significats:
* Martorell (llinatge), llinatge gandienc dels segles XIV i XV
* Toponímia:
** Martorell, vila i municipi de la comarca del Baix Llobregat a la confluència dels rius Llobregat i Anoia
** Martorell de la Selva, entitat de població d'hàbitat dispers del municipi de Maçanet de la Selva (La Selva)
** Estació de Martorell, intercanviador ferroviari a la població de Martorell (Baix Llobregat)
** Estació de Martorell-Enllaç, estació de la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC)
** Estació de Martorell Vila - Castellbisbal, estació de ferrocarril de les línies S4 i S8 de la Línia Llobregat-Anoia (FGC)
** Puig Martorell, muntanya de Lluçà a la comarca d'Osona
** Passatge Bernardí Martorell, conjunt arquitectònic del Raval.
* Entitats:
** Club de Futbol Martorell, club de futbol català de la ciutat de Martorell (Baix Llobregat).
** Futbol Sala Martorell, club de futbol sala de la vila de Martorell
** Museu Martorell, museu de geologia al parc de la Ciutadella de Barcelona
* Esdeveniments:
** Batalla de Martorell (1114), batalla lluitada entre alguns comtats catalans i els almoràvits
** Batalla de Martorell (1641), episodi de la Guerra dels Segadors
* Biografies:
** Albert Martorell i Otset (Madrid, 1916 - Barcelona, 2011), futbolista
** Aldonça Martorell, filla de Francesc Martorell i la seua esposa Damiata
** Antoni Martorell i Miralles (Montuïri, 1913 - Palma, 2009), sacerdot franciscà, pedagog i músic mallorquí
** Antonio Martorell Cardona (Santurce, 1939), pintor i escriptor porto-riqueny
** Artur Martorell i Bisbal (Barcelona, 1894 - 1967), pedagog català
** Bernardí Martorell i Puig (Barcelona, 1877 - 1937), arquitecte modernista
** Bernat Martorell (Sant Celoni, 1390 - Barcelona, 1452), pintor de la segona etapa del gòtic internacional
** Carmen Martorell Pallás (València, 1942), psicòloga i política valenciana
** Francesc Martorell i Peña (Barcelona, 1822 - 1878), corredor reial de canvis i comerciant/antiquari de professió català. Viatger, estudiós de la numismàtica, naturalista aficionat, arqueòleg de nom.
** Gabino Martorell i Fivaller (1846 – 1893), aristòcrata menorquí IV duc de l'Almenara Alta
** Galceran Martorell, germà gran del novel·lista Joanot Martorell
** Jaume Martorell, fill de Francesc Martorell i la seua esposa na Damiata i, per tant, germà de l'escriptor Joanot Martorell
** Jeroni Martorell i Terrats (Barcelona, 1877 - 1951), arquitecte català
** Joan Martorell, diversos personatges
** Joanot Martorell (Gandia, ~1413 - València, 1468), escriptor medieval valencià en llengua catalana
** Jofré Martorell, fill de Francesc Martorell i la seua muller Damiata i net de Guillem Martorell
** Josep Maria Martorell i Fivaller (Ciutadella, 1843 - Madrid, 1886), aristòcrata, advocat i polític menorquí
** Miquel Martorell Pou (Lloseta, 1939), campió d'Espanya de persecució en pista
** Oriol Martorell i Codina (Barcelona, 1927 - 1996), director de coral, pedagog i catedràtic en història
** Ricardo Martorell y Fivaller (Ciutadella, Menorca, ? - Madrid, 1907), aristòcrata i polític menorquí
# Gamboïns

Els gamboïns eren partidaris del llinatge guipuscoà de Gamboa. Enfrontats durant l'edat mitjana als oñacins en les anomenades Guerres de bàndols en les quals es van produir fets com l'incendi de Mondragón en 1448. Tenien com a aliats als agramontesos i al Regne de Navarra.
El cap del llinatge gamboí –o Ganboín, s'utilitza indistintament amb "m" o "n"– sembla haver estat Sancho Vélez de Guevara, net de Sancho García de Salcedo, Senyor d'Ayala, al voltant de 1150. De Sancho Vélez de Guevara, els seus germans i fills, ve la descendència del cognom Gamboa a la península Ibèrica i als països d'Amèrica Llatina.

## Bibliografia

* Gran Enciclopedia Larousse ISBN 84-320-7370-9

## Enllaços externs

* Noticia de las cosas memorables de Guipúzcoa / Pablo Gorosabel. Cap I, Sección I De los parientes mayores
# Stàraia

Stàraia (en rus: Старая) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 13 habitants. Pertany al districte de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ Приложения к трудам редакционных комиссий для составления положений о крестьянах выходящих из крепостной зависимости. Извлечения из описаний помещичьих имений. Губернии: Астраханская, Владимирская, Вологодская, Воронежская, Вятская, Казанская, Калужская, Курская..
# Ralph Kirby

Ralph Kirby (Bordesley Green, abril 1884 - Middlesex, 9 d'abril de 1946), de nom complet Conyers 'Ralph' Kirby, va ser un jugador i entrenador anglès que va entrenar al Club Esportiu Europa, el Futbol Club Barcelona i l'Athletic Club.

## Carrera com a entrenador
### CE Europa

El 16 d'agost del 1922, Ralph Kirby va arribar al Club Esportiu Europa. Aquesta nova incorporació va venir per part d'una recomanació del secretari tècnic del Middlesex Wanderers al president del club, Joan Matas. Tanmateix, Kirby no era la primera opció per a la baqueta, ja que la directiva europeista s'havia plantejat el fitxatge de George Holley, exjugador del Sunderland AFC i internacional per Anglaterra, però mai va arribar a ser-ne l'entrenador. Kirby va ser el primer tècnic del club escapulat.
Amb les diverses millores que havia efectuat l'entrenador anglès a l'equip, el CE Europa va aconseguir el Campionat de Catalunya de 1922/1923, i el subcampionat de Copa d'Espanya de 1923 contra l'Athletic de Bilbao (0-1) al Camp de Les Corts, Barcelona. Va dirigir l'Europa en 34 partits oficials, amb 21 victòries 5 empats i 8 derrotes.
La marxa d'en Kirby va estar envoltada de polèmica. Mentres s'estava disputant el Campionat de Catalunya, va ser cessat a finals de novembre del 1924 i, unes setmanes després, va acabar fitxant pel FC Barcelona.
Durant la seva etapa a l'Europa, va insistir en el fitxatge d'un jove davanter originari de Calanda, Manuel Cros. Aquest jugador acabaria sent el màxim golejador del club.

### FC Barcelona

El president Arcadi Balaguer va fitxar l'1 de desembre del 1924 aquest entrenador de gran prestigi internacional per al FC Barcelona, tot substituint l'hongarès Jesza Poszony. Balaguer tenia la intenció de fer un equip campió. No obstant això, les coses no van funcionar massa bé. Kirby tenia dificultats per a fer-se entendre per uns jugadors que no estaven acostumats a la rigidesa i duresa dels seus mètodes.
Malgrat tot, l'equip va conquistar aquella temporada els dos títols en joc, la Copa d'Espanya i el Campionat de Catalunya. En la Copa, el Barcelona va superar el Reial Madrid en quarts de final (1-5 a Madrid i 3-0 a Barcelona) i a l'Atlètic de Madrid en una emocionant final disputada el 16 de maig del 1926 a València, en la qual Samitier, Just i Alcántara, van remuntar els dos gols inicials dels madrilenys.
Durant la seva etapa a la banqueta, es va fitxar la primera figura estrangera del club, l'uruguaià Héctor Pedro Scarone, considerat en la seva època el millor futbolista del món, encara que no va arribar a integrar-se i tan sols va jugar 10 partits. Kirby va ser el quart tècnic que va ocupar la banqueta blaugrana.
La temporada següent, el club va decidir substituir Kirby per un altre tècnic anglès, Jack Domby.

## Palmarès

* 1 Copa d'Espanya 1925-26
* 2 Campionats de Catalunya: 1922-23, 1925-26

## Referències

* ↑ Article d'en Ralph Kirby a la web del CE Europa
* ↑ Anunci a La Vanguardia del fitxatge de Kirby (castellà)
* ↑ «Fitxa de Kirby a la web del FC Barcelona». Arxivat de l'original el 2010-08-22. [Consulta: 1r gener 2010].
# José Ángel Alonso Martín

José Ángel Alonso Martín, conegut simplement com a José Ángel (Salamanca, 2 de març de 1989) és un futbolista castellanolleonès que juga com a defensa central pel club de la Hong Kong Premier League Lee Man.

## Trajectòria esportiva

José Ángel es va formar al planter de la UD Salamanca i va debutar amb el filial la temporada 2008–09 a la tercera divisió. L'estiu de 2010 va ascendir al primer equip, a la segona divisió.
El 3 d'octubre de 2010 José Ángel va jugar el seu primer partit com a professional, entrant com a suplent en una victòria a fora per 1–0 contra el Vila-real CF B. Va acabar jugant vuit partits durant la temporada, i el Salamanca va descendir a segona B.
El 20 de juliol de 2013 José Ángel va fitxar per l'Elx CF, per jugar amb l'el filial a Segona B, després de la dissolució de la UD Salamanca. Després de jugar regularment amb l'equip B, fou ascendit definitivament al primer equip el 27 de juliol de l'any següent, i va signar un nou contracte per tres anys el 21 d'agost.
José Ángel va debutar a La Liga el 24 d'agost, jugant de titular com a migcapista defensiu en una derrota per 0–3 a fora contra el FC Barcelona.

## Vida personal

El germà gran de José Ángel, Jorge, també és futbolista, un migcampista, que es va formar a Salamanca.

## Referències

* ↑ «El Salamanca gana al Villarreal B con diez y escala hasta la segunda plaza» (en castellà). Marca, 03-10-2010.
* ↑ «José Ángel ficha por el Elche y debuta con el filial» (en castellà). Vavel, 20-07-2013.
* ↑ «José Ángel se gana la confianza de Escribá y tendrá ficha del primer equipo» (en castellà). Diario Información, 27-07-2014.
* ↑ «El Elche renueva a José Ángel hasta 2017» (en castellà). Web oficial de l'Elx, 21-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-24. [Consulta: 22 febrer 2015].
* ↑ «Enrique off to a winning start» (en anglès). ESPN FC, 24-08-2014.

## Enllaços externs

* Fitxa a BDFutbol
* Fitxa a Futbolme (castellà)
* Fitxa a Soccerway
# Crush (àlbum d'OMD)

Crush és el sisè disc del grup anglès de pop electrònic Orchestral Manoeuvres in the Dark. Va aparèixer al mes de juny de 1985.
Produït per Stephen Hague, "Crush" continua amb el gir comercial que OMD havien decidit de donar a la seva música, i que ja s'havia mostrat al seu anterior àlbum, Junk Culture. "So in love" fou el primer senzill extret de "Crush", i donà al grup el seu primer èxit a les llistes nord-americanes. Aquesta orientació cap als EUA també es manifesta en diverses referències líriques presents en temes com "88 seconds in Greensboro" o "The Native Daughters of the Golden West".
Musicalment "Crush" és remarcable per la incorporació dels germans Graham i Neil Weir al grup tocant el trombó, la guitarra i la trompeta. Aquests instruments s'afegiren als teclats que havien emprat fins aleshores, com el Mellotron, l'Emulator i el Fairlight.
"Crush" és un disc romàntic i melancòlic, fet que explica el seu títol.

## Temes
### CDV 2349

* So in love - 3:29
* Secret - 3:56
* Bloc bloc bloc - 3:28
* Women III - 4:25
* Crush - 4:26
* 88 seconds in Greensboro - 4:15
* The Native Daughters of the Golden West - 3:57
* La femme accident - 2:48
* Hold you - 4:00
* The lights are going out - 3:57

## Senzills

1. So in love // Concrete hands (13 de maig de 1985)
2. Secret // Drift (8 de juliol de 1985)
3. La femme accident // Firegun (12 d'octubre de 1985)

## Dades

* Orchestral Manoeuvres in the Dark:
Paul Humphreys: Veus, teclats electrònics, piano.
Andrew McCluskey: Veus, guitarra, baix, teclats electrònics.
Malcolm Holmes: Bateria, percussió acústica i electrònica.
Martin Cooper: Veus, saxòfon, teclats electrònics.
* Músics addicionals:
Stephen Hague: Teclats electrònics, guitarra.
Graham Weir: Trombó, guitarra elèctrica.
Neil Weir: Trompeta.
Maureen Humphreys: Veus addicionals.
* Temes escrits per OMD, excepte "So in love" (OMD/Hague).
* Enregistrat a Amazon Studios (enginyer de so: Peter Coleman) i The Manor (enginyer de so: Alan Douglas; assistit per John Brough i Noel Harris). Mesclat a Advision Studios (enginyer: David Jacob, assistit per Richard Moakes).
* Produït per Stephen Hague.
* Disseny de portada: XL Design.
* Il·lustració: Paul Slater.

## Informació addicional

* Stephen Hague va debutar com a productor amb aquest disc.
* La veu de Maureen Humphreys apareix, samplejada, als temes "Secret" i "The lights are going out".

## Enllaços externs

* Informació sobre el disc Arxivat 2007-12-29 a Wayback Machine.
Viccionari
# Shu

* No s'ha de confondre amb Chu.
«Shu o SHU» té aquests significats:
* Shu Han, regne del període dels Tres Regnes de la Xina
* Regne Antic de Shu, regne sichuanès coincidint amb el període de la dinastia Zhou de la Xina
* Shu Durul, darrer rei d'Accad cap al 2174 aC
* Shu, Déu de l'aire i de la llum en la mitologia egípcia vegeu llista de personatges de la mitologia egípcia#S
* Shu (concepte), concepte xinès
* Acrònim: Seton Hall University, en South Orange, Nova Jersey
* Síndrome hemolíticourèmica o malaltia de l'hamburguesa
# Poppó I de Carniola

Poppó I d'Ístria i Carniola (també Boppó; mort 13 de juliol de 1044), comte de Weimar i Orlamünde, fou marcgarvi d'Ístria des 1012 i de Carniola des 1040 fins a la seva mort.
Poppó era el fill d'una família noble del landgraviat imperial de Turíngia. El seu pare fou el comte Guillem III de Weimar i Orlamünde, i la seva mare probablement Oda, filla del marcgravi Lusàcia, Thietmar. Ell fou el germà més jove dels marcgravis Guillem (IV de Weimar) que va rebre el marcgraviat de Meissen de l'emperador (on fou Guillem I de Meissen) i Otó I de Meissen (Otó I d'Orlamünde inicialment, el 1062 va heretar Meissen del seu germà).
Es va casar amb Hadamut, la filla d'un comte de nom Weriand, que el 1001 havia rebut de mans de l'emperador Otó III grans propietats a l'est de Friül i Ístria, llavors part de l'anomenada Marca de Verona governada pels ducs de Caríntia. Poppó va dominar per aquest matrimoni moltes terres a la península d'Ístria i va començar a utilitzar el títol de marquès o marcgravi. Després que el rei Enric III d'Alemanya va heretar el ducat Caríntia, va separar el 1040 les marques d'Ístria i Carniola. Com la sogra de Poppó, mare de la seva dona, estava emparentada amb els comtes de Ebersberg, a Baviera, que tenien possessions a Carniola, Poppó va ser nomenat també marcgravi de Carniola.
Hadamut li va donar un fill, Ulric I, que va succeir al seu pare el 1044.

## Referències

** Medieval Lands Project: Nobility of Northern Italy (900–1100).
# Mugilogobius tigrinus

Mugilogobius tigrinus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia, Singapur i Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. 2001. A revision of the gobiid fish genus Mugilogobius (Teleostei: Gobioidei), and its systematic placement. Rec. West. Aust. Mus. (Suppl. Núm. 62):1-233.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.