OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dipalpur

Dipalpur és una vila del Pakistan al districte d'Okara, província del Panjab, a 25 km d'Okara, a la riba del riu Beas. La seva població el 2017 era de 87.176 habitants. Apareix com a Dibalpur, Dobalpur i Depalpur. Sota domini britànic fou capital d'un tahsil del districte de Montgomery.

## Història

S'han trobat monedes dels reis escites i el general Cunningham pensa que podria ser la ciutat esmentada per Ptolemeu com Daidala.
Fou un feu de Sher Khan (vers 1250) in amb Lahore i Samana va esdevenir una fortales de frontera que defensava Delhi contra els atacs mongols, situació que va mantenir al segle xiv i encara el XV. El 1285 Muhammad ibn Balban, fill del sultà Giyath al-Din Balban Ulugh Khan (1266-1287/1288) va morir en combat contra els mongols prop d'aquesta fortalesa i el poeta Amir Khusru fou fet presoner. Sota Ala al-Din Muhammad Shah I Khalji (1296-1316) fou el quarter general de Ghazi Malik, després sultà Tughluk Shah I (1320-1325) des de la qual va rebutjar els atacs mongols. Firuz Shah Tughluk (1351-1388) la va visitar en el seu regnat i va fer construir una mesquita fora de les muralles; un exèrcit mongol hi fou derrotat a la rodalia el 1358.
El 1398 fou conquerida per Tamerlà que hi va nomenar governador, però un atac sobtat de la població va massacrar a la guarnició i el governador va fugir a Bhatner. Jasrath el cap dels khokhars, la va assetjar el 1423, i el mongol Shaikh Ali la va atacar sense èxit el 1431 sent rebutjat pel malik-ush-shark Imad al--Mulk.
El 1524 fou atacada per Baber i conquerida poc després. Sota Akbar el Gran fou capital d'un dels sarkars de la suba de Multan i encara ere centre administratiu sota Aurangzeb. El 1758 fou ocupada pels marathes però abandonada al cap de poc i va caure en mans d'una dinastia afganesa de guerrers que la van dominar tres generacions fins al 1807 quan el darrer governant afganès fou expulsat per Ranjit Sinh. Va passar als britànics el 1849 amb la resta del Panjab.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Damarètion

Damarètion (en grec antic Δαμαρέτειον νόμισμα) era un moneda de la ciutat de Siracusa, sobre la qual se'n discuteixen els orígens.
Diodor de Sicília diu que la va establir Geló I després de la seva victòria sobre els cartaginesos a Hímera l'any 480 aC. La seva dona Demareta va influir per garantir uns termes moderats en el tractat de pau i els cartaginesos en agraïment li van regalar una corona d'or de 100 talents. D'aquest or en van treure monedes a les que van anomenar damarètion, en honor de Demareta. Cada moneda valia 10 dracmes àtics o 50 litres sicilianes. Altres autors modifiquen la història i diuen que la moneda va ser feta amb les joies de Demareta i les seves dames. Les monedes conservades tenen una mida i perfecció inusual, i semblen fetes per commemorar algun esdeveniment especial.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Damareteion». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 7-XII-2020].
# Deltistes luxatus

Deltistes luxatus és una espècie de peix de la família dels catostòmids i l'única vivent del gènere Deltistes que es troba a Nord-amèrica: el Lost River a la conca del riu Klamath (Oregon i Califòrnia, els Estats Units).
És un peix d'aigua dolça i de clima temperat. Els mascles poden assolir 86 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ «Deltistes luxatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Delturus brevis

Delturus brevis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Jequitinhonha (est del Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Reis, R. E., E. H. L. Pereira & J. W. Armbruster. 2006. Delturinae, a new loricariid catfish subfamily (Teleostei, Siluriformes), with revisions of Delturus and Hemipsilichthys. Zool. J. Linn. Soc. v. 147: 277-299.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Discurs sobre l'estat de la Unió (Unió Europea)

El discurs sobre l'estat de la Unió és el discurs anual fet per la presidenta de la Comissió Europea a la sessió plenària del Parlament Europeu cada setembre. Basat en el discurs sobre l'estat de la Unió dels Estats Units, el de la Unió Europea fou instituït pel Tractat de Lisboa (amb l'acord marc del 2010 sobre les relacions entre el Parlament Europeu i la Comissió Europea — annex IV), a fi de fer la Unió més democràtica i transparent del que era fins aleshores.
L'Acord Marc preveu igualment que la presidenta de la Comissió Europea enviï una carta d'intencions al president del Parlament Europeu i la presidència del Consell de la Unió Europea que estableixi en detall les accions que la Comissió Europea preveu adoptar per mitjà de la legislació i altres iniciatives fins a la fi de l'any següent.

## Referències

* ↑ «Framework Agreement on relations between the European Parliament and the European Commission» (en anglès).
# (11754) Herbig

(11754) Herbig és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 24 de setembre de 1960 per Cornelis Johannes van Houten conjuntament amb la seva esposa també astrònoma Ingrid van Houten-Groeneveld i l'astrònom Tom Gehrels des de l'Observatori Palomar, als EUA.

## Designació i nom

Designat provisionalment com 2560 P-L. Va ser nomenat Herbig en honor de l'astrònom nord-americà George Herbig co-descobridor d'objectes Herbig-Haro.

## Característiques orbitals i físiques

Herbig està situat a una distància mitjana del Sol de 2,886 ua, i pot allunyar-se fins a 3,062 ua i acostar-se fins a 2,710 ua. La seva excentricitat és 0,061 i la inclinació orbital 1,1°. Empra 1791 dies a completar una òrbita al voltant del Sol. La magnitud absoluta d'Herbig és 13,8.

## Referències

* 1 2 3 4 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 9 octubre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=11754.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «(11754) Herbig» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «(11754) Herbig» (en anglès). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 5 gener 2021].
# Moto Club Olot

El Moto Club Olot és una entitat esportiva catalana dedicada al motociclisme amb seu a Olot, Garrotxa. El president més representatiu en fou Josep Planas Cos. Organitza proves de diverses modalitats des de la dècada de 1960, entre elles algunes de puntuables per al Mundial de trial, i els seus pilots han obtingut el premi per equips en els Sis Dies d'Escòcia de trial els anys 2009 i 2012. Pel club han passat pilots de renom com ara Marc Colomer, Carles Casas i Josep Vilarrasa. El 2023 van guanyar el Premi Kilbauskas al millor equip estranger als Sis Dies d'Escòcia de Trial.

## Referències

* ↑ «Moto Club Olot». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ El Moto Club Olot triomfa en el tiral més llarg i dur del món. La Comarca d'Olot, 18 de maig de 2023. Número 21732, pàgina 62

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial
# Le Roc-Saint-André

Le Roc-Saint-André (en bretó Roz-Sant-Andrev) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 913 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 687 | 702 | 736 | 793 | 836 | 861 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Le Gal | Divers droite |
# Litoria infrafrenata

Litoria infrafrenata és una espècie de granota que viu al nord de Queensland, a Nova Guinea i a l'Arxipèlag de Bismarck.

## Referències

* Iskandar et al (2004). Litoria infrafrenata. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 29 d'abril del 2008 (en anglès).
* Cronin, L., 2001. Australian Reptiles and Amphibians, Envirobook, ISBN 0-85881-186-3.
# Chiatra

Chiatra (en cors Chjatra ) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 190 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 229 | 229 | 206 | 194 | 162 | 190 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Pancrace Lastrajoli-Maurizi | | |
# Agnidra

Agnidra és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Agnidra alextoba Buchsbaum, 2000
* Agnidra argypha Chu & Wang, 1988
* Agnidra ataxia Chu & Wang, 1988
* Agnidra corticata Warren, 1922
* Agnidra discispilaria Moore, 1867
* Agnidra fenestra Leech, 1898
* Agnidra fulvior Watson, 1968
* Agnidra furva Watson, 1968
* Agnidra fuscilinea Watson, 1961
* Agnidra hoenei Watson, 1968
* Agnidra scabiosa Butler, 1877
* Agnidra specularia Walker, 1860
* Agnidra tanyospinosa Chu & Wang, 1988
* Agnidra tigrina Chu & Wang, 1988
* Agnidra vinacea Moore, 1879

## Referències

* ↑ Chu, H. F.; Wang, L.Y. «On the Chinese Drepaninae (Lepidoptera: Drepanidae) genus Agnidra Moore, 1868» (en anglès). Acta Entomologica Sinica, 31(1), 1988, pàg. 85-93.
* ↑ Buchsbaum, U. «Agnidra alextoba sp. n. aus Sumatra (Lepidoptera, Drepanidae).» (en anglès). Mitteilungen der Münchner Entomologischen Gesellschaft, 90, 2000, pàg. 85-95.
# Luigi Samele

Luigi Samele (Foggia, 25 de juliol de 1987) és un esportista italià que competeix en esgrima, especialista en la modalitat de sabre.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, i ho va obtenir tres medalles, bronze a Londres 2012, en la prova per equips (juntament amb Aldo Montano, Diego Occhiuzzi i Luigi Tarantino), i dos de plata a Tòquio 2020, en les proves individual i per equips (juntament amb Enrico Berrè, Lucca Curatoli i Aldo Montano).
Va guanyar cinc medalles en el Campionat Mundial d'Esgrima entre els anys 2010 i 2023, i vuit medalles (tres d'or) en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2010 i 2023, totes en la prova per equips.
En els Jocs Olímpics d'estiu de 2024 realitzats a París (França) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la competició de sabre individual masculí.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 3 | Sabre per equips |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 2 | Sabre individual |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 2 | Sabre per equips |
| 2024 | París ( França) | 3 | Sabre individual |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2010 | París ( França) | 2 | Sabre per equips |
| 2017 | Leipzig ( Alemanya) | 3 | Sabre per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 2 | Sabre per equips |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 3 | Sabre per equips |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 3 | Sabre per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2010 | Leipzig ( Alemanya) | 1 | Sabre per equips |
| 2013 | Zagreb ( Croàcia) | 1 | Sabre per equips |
| 2014 | Estrasburg ( França) | 1 | Sabre per equips |
| 2016 | Toruń ( Polònia) | 2 | Sabre per equips |
| 2017 | Tbilisi ( Geòrgia) | 2 | Sabre per equips |
| 2018 | Novi Sad ( Sèrbia) | 2 | Sabre per equips |
| 2019 | Düsseldorf ( Alemanya) | 3 | Sabre per equips |
| 2023 | Cracòvia ( Polònia) | 2 | Sabre per equips |

## Referències

* ↑ «Luigi Samele». Base de dades de la FIE (anglès)
* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)
# Muhamaliyah

L'illa Muhamaliyah és una illa de l'emirat d'Abu Dhabi (Emirats Àrabs Units) a uns 15 km de la costa de l'emirat (al sud) i de la península de Silaa (a l'oest), a uns 10 km al sud-oest de les illes Al-Yasat, i a 10 km al sud en línia recta de l'illot Umm al-Hatab.
La seva màxima altura és de 9 metres i mesura 250 metres de llarg per una amplada d'un 50 metres. És una illa formada per roca i arena. La seva importància deriva de la presència d'una colònia de cormorans de Socotora (Phalocrocorax nigrogularis). El guano de l'illa fou recollit sota llicència des de la fi del segle xix fins a la primera meitat del segle xx. No hi ha cap aigua potable. Està rodejada de corals que semblen en força bon estat però que sens dubte van patir els efectes de les temperatures anòmalament altes dels estius de la darreria dels anys noranta al Golf Pèrsic.
# La Vie drôle

La Vie drôle és una sèrie de pel·lícules dirigides per Louis Feuillade entre 1913 i 1914.

## Llista de pel·lícules

* 1913 : Les Millions de la bonne
* 1913 : La Momie
* 1914 : L'Illustre Mâchefer
* 1914 : Les Somnambules
* 1914 : L'Hôtel de la gare
* 1914 : Le Jocond
* 1914 : Le gendarme est sans culotte
* 1914 : Tu n'épouseras jamais un avocat

## Bibliografia

* Lacassin, Francis. Louis Feuillade, maître des lions et des vampires. París: Pierre Bordas et fils, 1995, p. 327. ISBN 2-86311-271-6. .
* Georges Sadoul, Histoire générale du cinéma, Tome III, 1951.
# La Vid de Ojeda

La Vid de Ojeda és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 164 | 146 | 132 | 130 |
# La Vie de famille

La Vie de famille és una pel·lícula francesa dirigida per Jacques Doillon, estremada el 1985.

## Argument

Dissabte al matí, l'Emmanuel té una disputa domèstica amb la Natacha, la filla adolescent de la seva parella, abans de marxar a passar el dia amb la seva pròpia filla, Elise, que va tenir de Lili. Pare i filla improvisen un viatge junts.

## Repartiment

* Sami Frey : Emmanuel
* Mara Goyet : Elise
* Juliet Berto : Mara
* Juliette Binoche : Natacha
* Aina Walle : Lili, la mère d'Elise
* Simon de La Brosse : Cédric

## Referències

* ↑ La vie de famille a lebleudumiroir.fr
* ↑ La fie de famille a unifrance.org

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Montalcino

Montalcino és un municipi comune d'Itàlia que té 5.278 habitants (2010); pertany a la província de Siena a la Toscana. S'hi produeix el vi Brunello, Rosso di Montalcino i Sant'Antimo.

## Història

El turó on es troba Montalcino probablement estigui habitat des de l'època etrusca.
Montalcino es menciona per primera vegada en un document de l'any 814, quan l'emperador Ludovico il Pio concedeix el territori sub monte Lucini a l'abat de l'abadia de Sant Antimo.
En època medieval l'activitat prevalent era la fabricació de cuir de gran qualitat.
Al llarg del temps Montalcino entrà en l'òrbita de la potent Siena.
Després de la caiguda de Siena el 1555 els nobles de Siena residiren en aquesta ciutat durant quatre anys, tot esperant de poder tornar algun dia a Siena; donaren vida a la Repubblica di Siena riparata in Montalcino. Però Montalcino entrà a formar part de Gran ducat de Toscana fins a la unificació d'Itàlia al 1861.

## Monuments i llocs d'interès
### Arquitectura religiosa

* Església de Sant Francesc (Montalcino)
* Duomo de Montalcino
* Abadia de Sant'Antimo
* Badia Ardenga

### Arquitectura civil

Les muralles de la ciutat es van construir al segle xiii. La fortalesa és del 1361; va ser projectada pels arquitectes Mino Foresi i Domenico di Feo.
L'església di Sant'Agostino és romànica, i va ser feta el segle xiii.
En els Musei Riuniti es troben escultures del segle xv i altres escultures de terracota que sembla que són de l'escola Della Robbia. La col·lecció també té un San Pietro e san Paolo d'Ambrogio Lorenzetti i una Madonna col Bambino de Simone Martini.
El Duomo (catedral), dedicat a San Salvatore, va ser bastit al segle xiv, però actualment té un aspecte neoclàssic amb les obres dirigides per Agostino Fantastici.
La plaça principal de Montalcino és la del Popolo. L'edifici principal de la plaça és el palazzo comunale, dit també Palazzo dei Priori (finals del segle xiii-inici del segle XIV). Prop del Palazzo Comunale, es troba una estructura renaixentista amb sis arcs anomenada La Loggia, iniciada al segle xiv i acabada al segle xv.

## Persones relacionades amb Montalcino

* Giovan Battista Contini (Montalcino, 1642–Roma, 1723), arquitecte.
* Agostino Fantastici (Montalcino, 1782-Siena, 1845), arquitecte i escenògraf.

## Geografia humana

El territori comunal de Montalcino, a més de la capital, té 5 frazioni:
* Camigliano
* Castelnuovo dell'Abate
* Sant'Angelo in Colle
* Sant'Angelo Scalo
* Torrenieri

## Notes

* ↑ Dato Istat all'1/1/2010 Arxivat 2017-05-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Montalcino a Curlie.
# Leandre Adsuara Llorens

Leandre Adsuara Llorens (Vila-real, 1940 - 9 de novembre de 2019) fou un agricultor i activista valencià, impulsor del sindicat agrari Unió de Llauradors. Militant del carlisme valencià des de molt jove, va ser secretari de relacions sindicals de el Consell de les Comarques Nord de el Partit Carlista del País Valencià. Després de la Transició espanyola va passar a militar en l'esquerra nacionalista (en Unitat del Poble Valencià i posteriorment en el Bloc Nacionalista Valencià i en Compromís). El 2012 Carles Xavier de Borbó i Parma li va imposar la Creu de la Legitimitat Proscripta. El 2019 va rebre el premi 20 de febrer de l'ajuntament de Vila-real.

## Referències

* ↑ «Mor Leandre Adsuara, impulsor de la Unió de Llauradors». À Punt, 09-11-2019.
* ↑ Pareja Olcina, María. El periódico Mediterráneo durante la transición española (1975-1982), 2013, p. 108.
* ↑ Miralles Climent, Josep «Leandre Adsuara, un carlista durant tota la vida». El Periódico Mediterráneo, 12-11-2019.
* ↑ «Fallece Leandre Adsuara, "histórico militante" de Compromís e impulsor de la Unió de Llauradors». Europa Press, 09-11-2019. [Consulta: 9 novembre 2019].
# Legió II Isaura

La Legió II Isaura va ser una legió romana pseudocomitatensis creada no gaire abans del regnat de Dioclecià, probablement per l'emperador Marc Aureli Probe (276-282) juntament amb la seva bessona la III Isaura per defensar, com suggereix el seu nom, la regió d'Isàuria, a les muntanyes del Taure. Se sap que Probe va fer campanya per les terres dels isauris.
La Notitia Dignitatum diu que encara era activa a començaments del segle v. Possiblement la va acompanyar també, al menys en un principi, la Legió I Isaura Sagittaria.

## Referències

* ↑ Lendering, Jona. «Legio II Isaura». Livius.org. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Lady Mary Hamilton

Lady Mary Hamilton o Lady Mary Walker (amb el nom de soltera de: Leslie; 8 de maig de 1736 – 29 de febrer de 1821) va ser una novel·lista escocesa del segle xviii.
Va ser una fervent partidària de l'educació de les dones. La seva obra de més èxit va ser Munster Village (1778), que té per escenari una ciutat-jardí utòpica poblada de dones que fugen de matrimonis desastrosos. Sembla que Jane Austen va estar influenciada per aquesta obra.

## Obres

* Letters from the Duchesse de Crui, 1777
* Memoirs of the Marchioness de Louvoi, 1777
* Munster Village, 1778
* The Life of Mrs. Justman, 1782
* The Duc de Popoli, 1810

## Referències

Obres citades
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: Alger, J. G.. «Hamilton, Mary». A: Leslie Stephen i Sidney Lee. Dictionary of National Biography. 24. Londres: Smith, Elder & Co, 1890.
* «Guide to the Lady Mary Hamilton Papers». Yale University, 2010.
* Griffiths (Ed.) «Art. 29 Memoirs of the Marchioness de Louvoi». The Monthly Review; or, Literary Journal: From July to December, inclusive, 1777, 01-09-1777.
* Johns, Alessa. Women's Utopias of the Eighteenth Century. University of Illinois Press, 2003. ISBN 0252028414.
* Lewis «Art. 35 The Life of Mrs. Justman». The Monthly Review; or, Literary Journal: From January to June, inclusive, 1782, 01-06-1782.
* Plantilla:ODNBweb
* Oliver, Alfred Richard. Charles Nodier: Pilot of Romanticism. Syracuse University Press, 1964. ISBN 1438109105.
* Rees, Christine. Utopian Imagination and Eighteenth-Century Fiction. Longman, 1996. ISBN 081562073X.  De subscripció o mur de pagament
* Rendall, Jane. The Biographical Dictionary of Scottish Women: From the Earliest Times to 2004. Edinburgh University Press, 2006.  De subscripció o mur de pagament
* «Hamilton [also Walker, née Leslie], Lady Mary». A: The Cambridge Guide to Women's Writing in English. Cambridge University Press, 1999. ISBN 978-0-521-66813-2.
* (tesi).
* «Letters from the Duchesse de Crui». The Critical Review: Or, Annals of Literature, Volume 41, 1776, 1776.
* «Memoirs of the Marchioness de Louvoi». The Critical Review: Or, Annals of Literature, Volume 43, 1777, 1777.
* Snodgrass, Mary Ellen. Encyclopedia of Feminist Literature. Nova York: Facts On File, 2006. ISBN 1438109105.
* Traversa, Vincenzo. Three Italian Epistolary Novels: Foscolo, De Meis, Piovene: Translations, introductions and backgrounds. Nova York: Peter Lang Publishing Inc, 2005.
* Vincent, E. R.. Ugo Foscolo: An Italian in Regency England. Cambridge, England: Cambridge University Press, 1953.
* Wicks, Margaret Campbell Walker. The Italian Exiles in London, 1816–1848. Freeport, New York: Books for Libraries Press Inc, 1937.

## Enllaços externs

* Letters from the Duchesse de Crui: Preview (limited pages) from Google Books - Full texts of Volume 1, Volume 3, Volume 4 and Volume 5 from Hathi Trust Digital Library
* Full text of Memoirs of the Marchioness De Louvoi volume 1, from the Internet Archive