OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Prigorodni (Ossètia del Nord - Alània)

El Districte de Prigorodni (en rus: При́городный райо́н) és un dels vuit districtes de la república caucàsica d'Ossètia del Nord, a la Federació Russa. Està situat al llarg de la frontera oriental de la república.
A diferència de la resta de la república, amb majoria d'ossets, el districte ha estat històricament part d'Ingúixia, fet que ha creat tensions ètniques. El districte era part d'Ingúixia (a la vegada part de l'RSSA de Txetxènia-Ingúixia quan Stalin va abolir l'autonomia ingúixa, va deportar els ingúixos a l'Àsia central i va transferir Prigorodni a Ossètia del Nord el 1944. Aquest fet ha estat la llavor d'un conflicte que ha durat fins a l'actualitat, i que ha reviscolat especialment amb la fi de la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Conflicte a Ossètia del Nord (1992)

## Referències

* ↑ Minahan, James. Encyclopedia of the stateless nations (en anglès). 2. D - K. Greenwood Publishing Group, 2002, p. 786. ISBN 0313321108.

## Enllaços externs

* Ossetian-Ingush dispute: old conflict, new fears
# El Nadal dels Picapedra

El Nadal dels Picapedra (títol original en anglès, A Flintstone Christmas) és un especial de televisió animat de Nadal de 1977 amb personatges de la franquícia Els Picapedra. Va ser produït per Hanna-Barbera i és el segon treball d'animació de temàtica nadalenca de la franquícia, després de l'episodi de 1964 "Christmas Flintstone". Tots dos presenten el personatge d'en Fred Picapedra fent el paper de Santa Claus. L'especial es va emetre per primera vegada a l'NBC el 7 de desembre de 1977. S'ha doblat al català.
L'especial s'ha publicat en VHS i DVD. El segueixen dos especials de Nadal més dels Picapiedra, A Flintstone Family Christmas (1993) i A Flintstones Christmas Carol (1994).

## Referències

* ↑ Crump, William D. The Christmas Encyclopedia. Third. McFarland & Company Publishers, 2013, p. 185.
* ↑ Cuddihy, Kevin; Metcalfe, Phillip. Christmas's Most Wanted: The Top 10 Book of Kris Kringles, Merry Jingles, and Holiday Cheer. Potomac Books, 2005.
* ↑ Terrace, Vincent. Television Specials: 5,336 Entertainment Programs, 1936-2012. second. McFarland & Company Publishers, 2013, p. 153. ISBN 978-1476612409.
* ↑ «Els Picapedra: El Nadal dels Picapedra». ésAdir. [Consulta: 14 juliol 2023].
# El Nervión

El Nervión, subtitulat «periódico político, mercantil, literario y de interés del país», va ser un diari publicat a la ciutat de Bilbao el 1856. Fundat i editat per Joaquín Barrera i Piedramillera, el seu primer número va aparèixer el 23 de juny de 1856, dirigit per José de Yrigoyen. Relacionat amb la publicació prèvia El Liberal Vizcaíno, en certa manera va ser favorable al bienni progressista i va mantenir posicions en relació als Furs bastant moderades, apostant per una renovació d'aquests. Considerat per Joseba Agirreazkuenaga un diari adscrit al liberalisme progressista, Javier Fernández Sebastián el ha considerat un nexe entre aquest i l'incipient grup demòcrata. El seu últim número va aparèixer el 28 de novembre de 1856. Va existir un altre periòdic amb el mateix títol publicat a Bilbao entre 1891 i 1936.

## Referències

* ↑ «El Nervión: periódico político, mercantil, literario y de interés del país». Fundación Sancho el Sabio. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 Fernández Sebastián, 1992, p. 187-226.
* ↑ Fernández Sebastián, 1992, p. 192.
* ↑ Fernández Sebastián, 1992, p. 192-193.
* ↑ Fernández Sebastián, 1992, p. 198-200.
* ↑ Fernández Sebastián, 1992, p. 207-209.
* 1 2 Díaz Noci, 2012, p. 80-81.
* ↑ Joseba Agirreazkuenaga, 2005, p. 102.
* ↑ Fernández Sebastián, 1992, p. 203.
* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 300.

## Bibliografia

* Agirreazkuenaga, Joseba «Lehen agerkariak eta komunikazio enpresak: J.E. Delmas “padre del periodismo bilbaino” (1820-1892)» (en vasco). Bidebarrieta. Ayuntamiento de Bilbao, Bidebarrieta Kulturgunea, 16, 2005, pàg. 87-109. Arxivat de l'original el 2016-03-04. ISSN: 1137-4888 [Consulta: 7 novembre 2015].
* Checa Godoy, Antonio. Prensa y partidos políticos durante la II República (en castellá). Universidad de Salamanca, 1989. ISBN 84-7481-521-5.
* Díaz Noci, Javier «Historia del periodismo vasco (1600-2010)» (en castellá). Mediatika. Cuadernos de Medios de Comunicación / Eusko Ikaskuntza, 13, 2012, pàg. 11-259. Arxivat de l'original el 2016-08-22. ISSN: 1988-3935 [Consulta: 7 novembre 2015].
* Fernández Sebastián, Javier «"El Nervión" (1856). Un periódico bilbaíno de transición entre el liberalismo progresista y la democracia» (en castellá). Cuadernos de Sección. Historia y Geografía. Eusko Ikaskuntza [Donostia], 19, 1992, pàg. 187-226. Arxivat de l'original el 2016-08-22. ISSN: 0212-6397 [Consulta: 7 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa de El Nervión Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la base de dades de la Fundación Sancho el Sabio
# E125

La ruta europea E125 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Ichim (Rússia) i finalitza a Nizhny Panj fins a la frontera amb (Kirguizstan). Té una longitud de 2600 km.
Té una orientació de nord a sud i travesa per les nacions de Rússia, Kazakhstan i Kirguizstan.
# E17

* No s'ha de confondre amb E017.
La ruta europea E17 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Anvers (Bèlgica) i finalitza a Beaune (França). Té una longitud de 696 km. Té una orientació de nord a sud i creua per Bèlgica i França.
# Dècada del 1430

La dècada del 1430 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 1430 fins al 31 de desembre del 1439.

## Esdeveniments

* Reformes polítiques a l'Imperi Inca, que l'ajuden a créixer
* Auge cultural a la futura Itàlia
# Dècada del 1420

La dècada del 1420 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 1420 fins al 31 de desembre del 1429.

## Esdeveniments

* Guerra dels Hussites
* Centralització creixent a la Xina
* Suposats viatges xinesos cap Amèrica

## Personatges destacats

* Enric VI d'Anglaterra
* Joana d'Arc
# El monjo

El monjo (títol original: Bulletproof Monk) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Paul Hunter, estrenada el 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al Tibet, a les muntanyes, una comunitat de monjos protegeix el "manuscrit jurat", escrits que amaguen un gran poder. El seu guardià, un monjo, està protegit pel poder del manuscrit. Durant la Segona Guerra Mundial, un nazi intenta apoderar-se'n quan el manuscrit acaba de canviar de guardià. El film explica la història d'aquest guardià 60 anys més tard, quan erra pels Estats Units, buscant un nou guardià tot protegint el manuscrit.

## Repartiment

* Chow Yun-Fat: el Monjo 5
* Seann William Scott: Kar
* Jaime King: Jade
* Karel Roden: Strucker
* Victoria Smurfit: Nina
* Marcus J. Pirae: Sr. Funktastic
* Mako: M. Kojima
* Roger Yuan: el mestre
* K.C. Collins: Sax
* Sean Bell: Diesel
* Kishaya Dudley: DV
* Rob Archer: Buzz
* Mauricio Rodas: Wicho
* Bayo Akinfemi: Shade
* Russell Yuen: germà Tenzin
* Albert Chung: Jove monjo

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va tenir lloc del 9 de març a juny del 2002 a Hamilton, Oshawa, Toronto et Vancouver, al Canadà.
* Inicialment interessat pel paper de Kar, Heath Ledger va preferir finalment un paper a Ned Kelly.

## Crítica

* "Massa serietat pot ser fatal per a una pel·lícula com aquesta, doncs impedeix el repartiment efectiu de riures ximples i emocions fàcils (...) Chow i Seann semblen passar una bona estona, així que... Per què van a haver de ser ells els únics?"
* "Les seqüències de baralles no són tan originals com unes altres que he vist (encara que la lluita inicial en el pont penjant està tan ben feta que aixeca una expectatives que després no es veuen complertes). (...) Puntuació: ★★ (sobre 4)."
* "Dona molt més del que promet el seu títol. Té una vivacitat i un estil de les quals manquen altres pel·lícula d'acció versió 'buddy movies'. "

## Banda original

* Diamonds and Guns, interpretat per The Transplants
* Tall Cans in the Aire (re-mix), interpretat per The Transplants
* Ranjahx, interpretat per X-Crew/Bittu Dhakiwala
* Static World, interpretat per Hollow Enemy Orchestra i Dylan Berry
* The Way You Dream, interpretat per 1 Giant Leap
* Chronopolis, compost per Yasunori Mitsuda

## Premis i nominacions

* Nominació al premi al millor film d'acció, en els Premis Teen Choice l'any 2003.

## Referències

* ↑ «El monjo». Ésadir.cat. [Consulta: 11 octubre 2018].
* 1 2 Scott, A. O. «Bulletproof Monk». The New York Times.
* ↑ Ebert, Roger «Bulletproof Monk». Chicago Sun-Times.
* ↑ LaSalle, Mick «Bulletproof Monk». San Francisco Chronicle.
# El monje blanco

El monje blanco és una pel·lícula mexicana de drama romàntic estrenada en 1945, dirigida per Julio Bracho i protagonitzada per María Félix, Tomás Perrín i Julio Villarreal. La pel·lícula està basada en una novel·la escrita per Eduard Marquina i Angulo, amb diàlegs de Xavier Villaurrutia.

## Sinopsi

En un monestir italià, durant el segle xiii, una imatge blanca esculpida per Fra Paracleto apareix místicament i cus les seves humils robes. A més apareix una misteriosa dona Gàlata Orsina. Ella conta la seva història al Pare Provincial i així es remunta al seu passat.

## Repartiment

* María Félix com Galata Orsina.
* Tomás Perrín com Conde Hugo del Saso / Fra Paracleto.
* Julio Villarreal com a Pare provincial.
* Paco Fuentes com Capolupo.
* Consuelo Guerrero de Luna com a Comtessa Pròspera Huberta
* María Douglas com a Mina Amanda
* José Pidal com a Fra Matías.
* Manolo Noriega
* Fanny Schiller
* Felipe Montoya com Marco Leone.
* Ángel T. Sala com Montero.
* José Elías Moreno
* Ernesto Alonso com a Fra Ca.
* Marta Elba com Anabella.
* Alejandro Cobo com Bertone (no acreditat).
* Manolo Fábregas com Piero, nuvi d'Anabella (no acreditat).
* María Gentil Arcs com a Pelegrina (no acreditada).
* Paco Martínez com a Pelegrí (no acreditat).

## Referències

* ↑ Taibo, p. 138.

## Bibliografia

* Taibo, Paco Ignacio. María Félix: 47 pasos por el cine. Bruguera, 2008.

## Enllaços externs

* Escena de la pel·lícula a YouTube
# El huerto del francés

El huerto del francés és una pel·lícula espanyola barreja de drama rural, thriller i cinema de terror del 1978, la segona dirigida per Paul Naschy (que va estrenar amb el seu nom real, Jacinto Molina) amb un guió basat en un fet esdevingut a Sevilla a començaments del segle xx. Fou rodada als escenaris naturals i és considerada una pel·lícula de culte.

## Sinopsi

Juan Andrés Aldije Monmejá, àlies 'El Francès', és propietari d'una finca situada en els voltants de Peñaflor (província de Sevilla). A la seva casa havia organitzat una mena de casino clandestí, on les persones benestants de la zona hi anaven a gastar-se els diners. Un dia "El francès" i dos socis, José Borrego i José Muñoz, captaven jugadors entabanant-los amb la possibilitat de guanyar diners fàcils, però un cop arribaven a la finca, de nit, eren colpejats fins a la mort i desvalisats. Després els enterrava al seu hort.
Un un tal Miguel Rejano, que havia viatjat al poble amb molts diners per fer unes inversions, va desaparèixer sense deixar rastre. Uns parents seus va denunciar la desaparició, i com que no van descobrir res, van contractar un detectiu, el policia Laureano Rodríguez, qui acaba descobrint amb horror els crims de l'hort del francès. Tots ells foren detinguts i condemnats a mort al garrot vil.

## Repartiment

* María José Cantudo ... Andrea
* Ágata Lys ... Charo
* Paul Naschy ... Juan Andrés Aldije 'El Francés'
* José Calvo... José Muñoz Lopera
* Carlos Casaravilla... Don Antonio
* José Nieto ... Don Miguel
* Silvia Tortosa... Amparo
* Julia Saly ... Elvira Orozco
* Yolanda Ríos... Socorro
* Luis Ciges... Botxí

## Crítiques

| « | La càmera es mou amb intel·ligència i, per a fer honor a la veritat, els actors estan conduïts amb eficàcia. El tenebrisme d'algunes imatges indica el terreny en què el nostre realitzador es mou | » |
| — (Ángel Gómez, Transsilvània Express, març de 1981) |||
| « | Es tracta, sens dubte, de la millor pel·lícula realitzada en aquell país sobre el món del crim espanyol (…) El guió, en el qual va col·laborar Antonio Fos, era magnífic i, segons la meva opinió, va ser millorat per la conscienciosa realització de Paul Naschy. | » |
| — (Gilbert Verschooten) |||

## Producció

A l'edició del Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges d'octubre de 2020 es va exhibir una còpia restaurada de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Sitges rescata El huerto del francés, obra maestra de Naschy, El diario de Burgos, 1 d'octubre de 2020
* ↑ El huerto del francés de Paul Naschy a cualia.es
* ↑ La resurrección de la gran película de Paul Naschy Arxivat 2020-11-06 a Wayback Machine., El Correo de Burgos, 11 de setembre de 2020
# Eladio Reyes

Eladio Reyes (8 de gener de 1948) és un futbolista peruà.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1970. Pel que fa a clubs, jugà al Perú, Colòmbia, Mèxic i Veneçuela.

## Referències

* ↑ 1970 FIFA World Cup Mexico Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Peru - Record International Players Arxivat 2 February 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ Eladio Reyes a National-Football-Teams.com (anglès)
# Egim

Egim (en llatí Aegimos o Aegimus, en grec Αἴγιμος, or Αἰγίμιος) fou un antic metge grec nadiu de Vèlia, a Lucània, esmentat per Galè, del que diu que va ser la primera persona que va escriure un tractat sobre el pols arterial. Se suposa que va viure abans de l'època d'Hipòcrates, al segle v aC.
Va escriure l'obra titulada Περὶ Παλμῶν, en llatí De Palpitationibus, ara perduda. Cal·límac parla d'un autor anomenat Aegimus que va escriure un llibre sobre l'art de fer formatges (πλακουντοπουκὸν σύγγραμμα), i Plini el Vell menciona un metge del mateix nom, i diu que va viure dos-cents anys, però no és segur que siguin aquest Egim.

## Referències

* ↑ Aegimus or Aegimius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 26
# Eleccions legislatives daneses de 1981

Les eleccions legislatives daneses de 1981 se celebraren l'12 d'agost de 1981. El partit més votat foren els socialdemòcrates i Anker Jørgensen formà un govern en solidari, però el 1982 hagué de dimitir i es formà un govern de coalició del Partit Popular Conservador amb Venstre, dirigit per Poul Schlüter.
| Partit | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| Socialdemokratiet | Anker Jørgensen | 1,026,726 | 32.9 | 59 | -9 |
| Det Konservative Folkeparti | Poul Schlüter | 451,478 | 14.5 | 26 | +4 |
| Socialistisk Folkeparti | Gert Petersen | 353,373 | 11.3 | 21 | +10 |
| Venstre | Henning Christophersen | 353,280 | 11.3 | 20 | -2 |
| Fremskridtspartiet | Mogens Glistrup | 278,383 | 8.9 | 16 | -4 |
| Centrum-Demokraterne | Erhard Jakobsen | 258,522 | 8.3 | 15 | +9 |
| Det Radikale Venstre | Niels Helveg Petersen | 160,053 | 5.1 | 9 | -1 |
| Venstresocialisterne (Y) | | 82,711 | 2.7 | 5 | -1 |
| Kristeligt Folkeparti | Christian Christensen | 72,174 | 2.3 | 4 | -1 |
| Danmarks Retsforbund (E) | | 45,174 | 1.4 | 0 | -5 |
| Danmarks Kommunistiske Parti (K) | | 34,625 | 1.1 | 0 | - |
| Kommunistike Arbejderparti (I) | | 4,223 | 0.1 | 0 | 0 |
| Marxistisk-Leninistisk Parti (L) | | 2,034 | 0.1 | 0 | 0 |
| Participació | Participació | 83,2% | 83,2% | 83,2% | 83,2% | 83,2% |
| Font | Font | Folketinget.dk | Folketinget.dk | Folketinget.dk | Folketinget.dk | Folketinget.dk |
# El Prat (Castellbell i el Vilar)

El Prat, també conegut com a Can Prat, és una urbanització del municipi de Castellbell i el Vilar, a la comarca catalana del Bages. És situada a la part sud-oriental del terme, al sud de la Bauma i vora la riera de Merà, al límit amb el terme de Vacarisses. Està limitada a l'oest per la carretera C-58, al nord i a l'est per la via de la RENFE i l'autopista C-16, i al sud per la carretera BV-1212, que la separa de les urbanitzacions adjacents del Mas Astarròs i el Gall Pigat, amb les quals ha acabat formant un continu anomenat la Vall de Montserrat.
S'hi accedeix des de la Bauma pel carrer de la Riera, des de la carretera general C-58 per un trencall al km 37,5 i des de la carretera local BV-1212 per diversos trencalls entorn del km 7.
En el cens del 2006 tenia 119 habitants. Es va construir en terrenys del mas de Can Prat, del terme del Vilar.

## Vegeu també

* Can Prat, urbanització del mateix municipi de Castellbell i el Vilar, vora Sant Cristòfol.
# El Pou de la neu de Ramonet

El Pou de la neu de Ramonet és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura cilíndrica, amb revestiment de pedra seca. N'ha desaparegut la cúpula, que encara hi era el 1934 i probablment força més ençà.
Diàmetre estimat: 7-8 metres. Profunditat actual: 7 metres. El gruix de terra, runa i bardissa del fons pot tenir uns 3 metres. La profunditat total és de 10 metres. Galeria horitzontal d'entrada encarada al nord, a l'aiguavessant de Querol, cap a un barranquet que fa cap a la vora esquerra del riu Gaià. Es tocant a l'edifici enrunat de Ramonet.

## Història

Va pertànyer al monestir de Santes Creus.

## Referències

* 1 2 3 «El Pou de la neu de Ramonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# El Pou de la neu del Mas Ferran

El Pou de la neu del Mas Ferran és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura cilíndrica, de pedra seca, amb cúpula de pedra, coberta de terra. Diàmetre: 4,80 metres. Profunditat: 8,40 metres. L'obertura de càrrega al centre de la cúpula és rectangular, de 60x60 centímetres. A uns 3 metres al nord del forat, hi ha un bocí de paret, semicircular, de poca alçada, com si fos un paravent, que guaita damunt el vessant, bastant rost i no gaire llarg, del torrent de Gargantí, afluent a l'esquerra del riu Gaià. En avall del vessant, sota el paravent, hi ha la galeria horitzontal d'entrada. Fa pocs anys, la joventut del mas d'en Ferran va netejar el pou i hi va instal·lar una escala de fusta per baxar-hi.

## Referències

* ↑ «El Pou de la neu del Mas Ferran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# Eleccions presidencials sèrbies de 2008

Les eleccions presidencials sèrbies de l'any 2008 van ser convocades anticipadament, i eren les primeres després de la separació de Sèrbia i Montenegro. Es va celebrar en dues voltes, el 20 de gener i el 3 de febrer, ja que en la primera cap candidat va assolir la majoria necessària. L'actual president, Boris Tadić, va ser reelegit com a President de Sèrbia en la segona volta amb el 51,61% dels vots emesos, derrotant el seu rival Tomislav Nikolić.

## Resultats

Primera i segona volta de les eleccions presidencials sèrbies 2008 :
| Candidats | Partits | Vots 1ª volta | Percentatge | Vots 2ª volta | Percentatge |
| Boris Tadić | Partit Democràtic (DS) | 1,457,030 | 35.39 | 2,292,650 | 51.61 |
| Tomislav Nikolić | Partit Radical Serbi | 1,646,172 | 39.99 | 2,178,014 | 47.69 |
| Velimir Ilić | Nova Serbia | 305,828 | 7.43 | | |
| Milutin Mrkonjić | Partit Socialista de Sèrbia | 245,889 | 5.97 | | |
| Čedomir Jovanović | Partit Liberal Democràtic | 219,689 | 5.34 | | |
| Ištvan Pastor | Coalició Hongaresa | 93,039 | 2.26 | | |
| Milanka Karić | Moviment Força de Serbia | 40,332 | 0.98 | | |
| Marijan Rističević | Partit popular Camperol (NSS) Partit Camperol Unit (JSS) | 18,500 | 0.45 | | |
| Jugoslav Dobričanin | Partit Reformista | 11,894 | 0.29 | | |
| Total | Total | | 100.0 | | 100.0 |
| Votants registrats | Votants registrats | 6,708,697 | 100.0 | 6,723,762 | 100.0 |
| Total | Total | 4,116,844 | 61.25 | 4,544,304 | 67.6 |
| Vàlids | Vàlids | 4,007,953 | 97.35 | 4,463,548 | 98.2 |
| Nuls | Nuls | 78,462 | 2.65 | 77,877 | 1.7 |

## Referències

* ↑ El pro-europeista Boris Tadić guanya les eleccions sèrbies, a Vilaweb (4 de febrer de 2008)
* ↑ L'europeista Tadić guanya els comicis presidencials de Sèrbia, a l'Avui (4 de febrer de 2008)
# Eduard Gasset i Matheu

Eduard Gasset i Matheu (Tarragona, 10 de juny de 1831- Barcelona, 9 de maig de 1893) fou un empresari i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant el sexenni revolucionari (1868-1874) i la restauració borbònica següent.
Fill de Jaume Gasset i Ribé nascut a Puigpelat i de Rosa Matheu del Pont d'Armentera. Fou president de la Sociedad de Crédito y Docks. Fou diputat a les Corts Espanyoles pel districte de Valls el 1859-1863 i pel de Tarragona el 1863-1866. Fou president de la diputació de Lleida el 1865-1866. Després de la restauració borbònica va aproximar-se al Partit Liberal Conservador, amb el que fou elegit diputat pel districte de Gandesa a les eleccions generals espanyoles de 1876. El 1878 formà part d'una comissió de diputats catalans per a atendre les reclamacions dels naviliers.
Mor solter a Barcelona al carrer Passeig de Gràcia, 101.

## Referències

* ↑ «Baptismes (1831-1838). Pàg.21. Imatge 105». A.H.A.T. Tarragona. Catedral, 11-06-1831. [Consulta: 13 novembre 2020].
* ↑ Registre de Defuncions. Any 1893. Registre núm.2953. Jutjat Universitat

## Enllaços externs

* El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. de Joan Palomas i Moncholi, p. 537
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Elisabeth Prandi i Chevalier

Elisabeth Prandi i Chevalier (Barcelona, 27 de setembre de 1964) és una directora de fotografia de cinema catalana. Estudià al Liceu Francès de Barcelona. El 1986 es va llicenciar a l'Institut d'Estudis Fotogràfics de Catalunya (IEFC) i va continuar estudis a l'École Nationale Supérieure des Métiers de L'Image et du Son (FEMIS) fins al 1992.
Ha dirigit documentals per a Televisió Espanyola, concretament als programes Documentos TV, Línea 900 o Gran angular, així com a treballs per a diferents artistes. Com a directora de fotografia de cinema, va treballar en diversos curtmetratges fins que el 2002 va debutar al seu primer llargmetratge, Noche de fiesta de Xavi Puebla. El 2004 va treballar a Sévigné, que fou nominada al millor muntatge al IV Premis Barcelona de Cinema. El 2007 va treballar a Pactar amb el gat, per la fou nominada al millor muntatge als VI Premis Barcelona de Cinema.
També és professora de l'Escola Superior de Cinema de Catalunya (ESCAC) i membre de l'Associació de dones cineastes i de mitjans audiovisuals.

## Filmografia

* Noche de fiesta (2002)
* Sévigné (2004)
* Pactar amb el gat (2007)
* El enigma Giacomo (2009)
* El secreto de los 24 escalones (2012)
* Informe general II. El nou rapte d'Europa (2015)

## Referències

* ↑ Taller de fotografia i il·luminació low cost amb Elisabet Prandi, a labonne.org
* ↑ Isabel Coixet i "La vida secreta de las palabras", grans triomfadores dels premis Barcelona
* ↑ Elisabet Prandi a l'IEFC
# Elena Sánchez Ramos

Elena Sánchez Ramos (1965 - 2 de juliol de 2016) va ser una periodista espanyola llicenciada en filologia hispànica i màster en periodisme per l'Escola UAM/El País, va ser cap dels serveis informatius de Telemadrid. A la mateixa cadena va dirigir el programa Madrid Directo, un format imitat en diferents mitjans de comunicació.
El 2001 es va incorporar al grup PRISA i va dirigir durant més de quatre anys Canal+. Posteriorment, va passar a formar part de l'equip fundacional que va dissenyar el llançament de Cuatro, la cadena en obert de PRISA hereva de la freqüència en obert de Canal+. En el nou canal va ser directora de continguts fins al desembre de 2010.
El 2011 es va incorporar a l'equip de PRISA Digital, des d'on va impulsar la transformació global del model dels negocis de PRISA i la integració de les seves diferents unitats a través de la tecnologia digital. Es va ocupar de coordinar aquesta transformació entre els equips digitals i els mitjans escrits, les cadenes de ràdio, les empreses audiovisuals i editorials de PRISA tant a Espanya com internacionalment. Abans de morir amb 51 anys, dirigia PRISA Video i va coordinar els actes commemoratius dels 40 anys d'El País.

## Referències

* 1 2 3 «Elena Sánchez, entusiasta innovadora de la televisión». El País, 2 juliol 2016 =.