OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guineu de Rüppell

La guineu de Rüppell (Vulpes rueppellii), és una espècie de guineu del gènere Vulpes que viu a Àfrica del Nord des del Marroc fins al Sahel africà, arribant a l'Orient Pròxim i als pujols de l'Afganistan. En estat silvestre té una esperança de vida de 6 a 7 anys però en viu molts més en captivitat. Fou anomenada en honor del col·leccionista alemany Wilhelm Peter Eduard Simon Rüppell.

## Descripció

Aquesta espècie de guineu fa 40-52 cm de llarg i pesa una mitjana d'1,7 kg. És un cànid molt menut. Té les orelles relativament grosses per ajudar a la refrigeració corporal. La cua és llarga i espessa, s'assembla al fènnec.

## Comportament

És un animal territorial i marca el territori amb les seves secrecions glandulars. Borda gairebé com un gos.
Sembla que la guineu de Rüppell ha estat empesa a viure en zones desèrtiques per la competició amb la guineu comuna. Els seus únics depredadors són l'àguila estepària i el duc.

## Alimentació

Omnívora, principalment insectívora però menja arrels i tubercles, petits mamífers rèptils, ous i aràcnids. També menja animals domèstics com les gallines i les ovelles.

## Reproducció

Té un període de gestació de 51-53 dies amb 2-3 cadells que neixen cecs. Pareixen en forats.

## Subespècies

* Vulpes rueppellii rueppelli
* Vulpes rueppellii caesia
* Vulpes rueppellii cyrenaica
* Vulpes rueppellii sabaea
* Vulpes rueppellii zarudneyi

## Referències

* ↑ Wozencraft, W. C. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005. ISBN 9780801882210.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, p. 353.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.

## Enllaços externs

* Foto prop del Llac Nasser, Egipte.
* Segells a YouTube
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Hami-i Amidi

Hami-i Amidi (Diyarbakır 1679-1747) fou un poeta otomà de Diyarbekir. Va entrar al servei imperial el 1709 i fou beglerbegi de Diyarbekir i després d'Erzurum. El 1726 es va retirar com a funcionari i va començar a escriure poesia. El seu diwan el formen diverses poesies.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, Vol. III, pag. 135
# Heterixalus rutenbergi

Heterixalus rutenbergi és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Andreone, F., Vences, M. & Glaw, F. 2004. Heterixalus rutenbergi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Harold Gresley

Harold Gresley (1892 - 1967) fou un artista britànic, igual que el seu pare i el seu avi. Pintava principalment paisatges, però també feu alguns retrats.

## Biografia

Gresley va néixer a Derbyshire i estudià a l'escola d'art de Derby. Era fill de Frank Gresley i net de James Stephen Gresley, que foren ambdós artistes notables. Va deixar els seus estudis en esclatar la Primera Guerra Mundial, en la qual va lluitar amb els Sherwood Foresters; li fou atorgada una medalla. Després de la guerra va continuar els seus estudis a Nottingham sota la direcció d'Arthur Spooner i va esdevenir mestre a la Repton School. Visqué a Chellaston, prop de Derby, i morí l'any 1967.
Algunes de les seves obres estan exposades al Derby Museum and Art Gallery, després que Alfred E. Goodey, col·leccionista d'art, donés 77 pintures seves al museu.

## Referències

* 1 2 Derbyshire Artists Derbyshire UK
* 1 2 Allard, Sarah; Nicola Rippon. Goodey's Derby p. 12. Breedon Books, 2003, p. 157. ISBN 1 85983 379 9.

## Enllaços externs

* Harold Gresley Auction Price Results (amb imatges dels quadres) (anglès)
# Harold Gomberg

Harold Gomberg (30 de novembre de 1916 - 7 de setembre de 1985)) va ser el principal (primer o solista) oboista de la Filharmònica de Nova York des de 1943 fins a 1977.
Nascut a Malden (Massachusetts), Harold i el seu germà Ralph van estudiar amb Marcel Tabuteau, considerat el pare de l'oboè nord-americà, al Curtis Institute of Music de Filadèlfia. Abans d'unir-se a la Filharmònica de Nova York, Gomberg va ocupar càrrecs a lOrquestra Simfònica Nacional, la Simfònica de Toronto i la Simfònica de St. Louis. Va formar part durant molt temps de la facultat de la Juilliard School i va enregistrar diversos àlbums de repertori per a oboè en solitari durant la seva llarga i distingida carrera. Entre els seus alumnes i conta John Mack.
Harold Gomberg també era un àvid pintor i estava casat amb l'arpista/compositora Margret Brill. Va morir d'un atac de cor a Capri.

## Referències

* ↑ Crutchfield, Will (September 10, 1985). "HAROLD GOMBERG, OBOIST, 68". New York Times. Retrieved September 16, 2017
* ↑ Peter Dickinson (2010). Samuel Barber Remembered: A Centenary Tribute. University Rochester Press. pp. 43–. ISBN 978-1-58046-350-8.
* ↑ https://www.stokowski.org/Principal_Musicians_Metropolitan_Opera.htm
* ↑ Schoenberg, Harold (April 10, 1977). "A KING AMONG OBOE PLAYERS". IDRS. Retrieved September 16, 2017.
# Haru no Ashioto

Haru no Ashioto (はるのあしおと, literalment "Pas de la Primavera") és una novel·la visual per a adults de Minori lliurade el 23 de juliol del 2004. A la plataforma Playstation 2, Haru no Ashioto -Step of Spring- (はるのあしおと -Step of Spring-), fou llançat el 6 d'abril del 2006, i en fandisc, Sakura no Saku Koro (さくらのさくころ), fou llançat el 31 de març del 2006. El Step of Spring Paku Paku Pack de luxe ve amb titelles de les tres principals heroïnes (Yuzuki, Yū, i Nagomi). També, la caixa Paku Paku Pack és excepcionalment gran (al voltant del doble de la grandària de la PlayStation 2). La pel·lícula d'introducció està feta per Makoto Shinkai. El joc se desenvolupa en un xicotet poble de ficció anomenat Mefukino (芽吹野) i localitzat en el Japó, on el protagonista retorna després de les seues experiències en Tòquio.

## Personatges principals
### Yuzuki Kaede (楓ゆづき, Kaede Yuzuki)

    Veu de Natsumi Yanase

### Yū Sakurano (桜乃悠, Sakurano Yū)

    Veu d'Hiroko Taguchi

### Nagomi Fujikura (藤倉和, Fujikura Nagomi)

    Veu de Junko Okada

### Chika Shinomiya (篠宮智夏, Shinomiya Chika)

    Veu de Kumiko Nishihara
# Her Friend the Bandit

Her Friend the Bandit és un curtmetratge mut estatunidenc dirigit per Charles Chaplin, Mabel Normand i Keystone Studios estrenada el 1914, produïda pels Keystone Studios protagonitzada per Charles Chaplin i Mabel Normand, que també van codirigir el film. Aquesta i A Woman of the Sea són les pel·lícules perdudes de Chaplin, no existint còpies.

## Argument

Un bandit (Charles Chaplin) es fa passar per comte en el curs d'una recepció que dona Mabel i això provoca tota classe d'embolics i aldarulls.

## Repartiment

* Charles Chaplin: Bandit
* Mabel Normand: Mabel
* Charles Murray: Comte de Beans

## Crítica

Les ressenyes de la pel·lícula de 1914 inclouen el següent:
* Del Lexington Herald a Lexington (Kentucky) (7 de juny de 1914): Her Friend, the Bandit, Keystone. Una de les comèdies més estranyes i més hilarants en una dècada, amb un conglomerat per provocar escenes hilarants."
* De The Oregonian a Portland (Oregon) (14 de juny de 1914): "Els intèrprets de Keystone oferiran Her Friend, the Bandit, una d'aquelles farses preparades que fan riure tothom.
# Baharat

El Baharat ("espècia" en àrab), és una mescla d'espècies de l'Orient Pròxim, que es fa servir principalment a les cuines d'Egipte, el Líban, Jordània, Síria, Israel i Palestina.

## Fórmula

La seva composició inclou, habitualment:
* Pebre negre
* Comí
* Canyella
* Clavell d'espècia
Tanmateix, també pot incloure pebre de Jamaica, canyella de la Xina, nou moscada, gingebre, cardamom, fenigrec, llavor de coriandre i diverses herbes, com a la sajolida silvestre o la menta.

## Ús

S'utilitza habitualment per aportar profunditat aromàtica a les sopes, les sales de tomàquet, les llentilles, els pilafs, els cuscús, el peix, el pollastre i altres carns, i pot fregir-se en mantega per incorporar-ho a un dal.

## Variacions

Al Líban, on s'anomena mescla de set espècies, s'hi afegeix fenigrec. Els turcs hi afegeixen menta, mentre que a Tunísia acostumen a aromatitzar-lo amb pètals de rosa. Al Gòlf Pèrsic se'l coneix amb el nom de kebsa, i s'hi incorpora llimona dolça seca i safrà.

## Preparació

Per elaborar el Baharat s'introdueix en un morter o molí d'espècies els grans de pebre negre, les llavors de coriandre i de comí, els clavells d'espècia, les llavors de cardamom i la menta seca. Un cop tot estigui ben molt, es mescla amb la canyella i la nou moscada. Es recomana conservar en un recipient hermètic durant un màxim de dos mesos.

## Referències

* ↑ Hildebrand, Caz. Speciarium (en castellà). Barcelona: Librooks, 2018, p. 234. ISBN 978-84-948376-6-1.
# Història local

La història local és l'especialitat de la ciència històrica que pren com a objecte el passat d'una localitat.

## Orígens

A l'edat mitjana, molts cronistes eclesiàstics o civils (sobretot si no escrivien des d'una cort important, que eren els que van compondre els grans corpus cronístics protonacionals), solien prendre una perspectiva local, de vegades fins i tot de petits nuclis rurals (moltes vegades monàstics), en el reflex dels esdeveniments, el que no impedia que reflectiran també els fets més transcendents que arribaven al seu coneixement. L'Edat Moderna no va canviar aquesta situació, excepte en una cosa fonamental: la multiplicació de la producció d'aquest tipus d'històries locals, i que moltes d'elles arribessin a la impremta, amb més o menys difusió. Les pràctiques arxivístiques es van anar fent cada vegada més sistemàtiques, i això va produir una major continuïtat en les fonts que s'han conservat.

## Metodologia

Des de la renovació de la metodologia històrica de mitjans del segle xx, que privilegia la història econòmica i social, es pretén rescatar la història local del pur costumisme i elevar-la a una categoria superior, no només com subministradora d'informació per als enfocaments més globals, sinó com a laboratori de noves idees. Enfocaments com la microhistòria posen en l'àmbit local un interès especial.

## Fonts de la història local a Espanya

Són particularment abundants (encara que disperses i moltes vegades mal cuidades), això és degut al fet que les institucions productores de documentació per a la història local van ser a Espanya especialment potents des de l'Edat Mitjana:
* Ajuntaments (o consells en la denominació tradicional a Espanya)
* Arxius provincials i estatals
* Arxius eclesiàstiques.

## Referències

* ↑ FLOUD R,.Métodos cuantitativos para historiadores . Madrid : Alianza, 1983
# Norman Foster

Norman Foster és el nom dels següents personatges:
* Norman Robert Foster (Manchester, 1935), arquitecte britànic
* Norman Foster (director) (1900, Richmond, Indiana – 1976, Santa Monica, Califòrnia), director, actor i guionista estatunidenc
* Norman Foster Ramsey (Washington DC, 1915 - Wayland, Massachusetts, 2011), físic estatunidenc
# (270) Anahita

(270) Anahita és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert per Christian Heinrich Friedrich Peters el 8 d'octubre de 1887 des de l'observatori Litchfield de Clinton, Estats Units.
Està nomenat així per Anahita, una deessa de la mitologia persa.

## Característiques orbitals

Anahita orbita a una distància mitjana del Sol de 2,198 ua, podent apropar-se fins a 1,867 ua. Té una inclinació orbital de 2,368° i una excentricitat de 0,1507. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 1190 dies.
Anahita forma part de la família d'asteroides de Flora.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 36. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ Hirayama, Kiyotsugu «Families of Asteroids» (en anglès). Japanese Journal of Astronomy and Geophysics, 1, 1922, pàg. 55-94 [Consulta: 1r agost 2015].

## Enllaços externs

* «(270) Anahita» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 5 juny 2015].
# Baharampur

Baharampur, Berhampur, Barhampur, Berhampore o Barhampore (bengalí বহরমপুর) és una ciutat de Bengala Occidental a l'Índia, capital del districte de Murshidabad a uns 200 km de Calcuta (Kolkata). Està situada a la riba oriental del riu Bhagirathi, afluent del Ganges. Al cens del 2001 figura amb 160.168 habitants. Baharampur (amoneda antigament Berhampore) fou fundada i fortificada el 1757 per la Companyia Britànica de les Índies Orientals just després de la batalla de Plassey, el juny de 1757 i fou quarter militar fins al 1870. El 1876 fou constituïda en municipalitat i declarada capital del districte de Murshidabad. El 25 de febrer de 1857 va tenir lloc a la ciutat la primera revolta dels sipais, dominada per la ferma actitud del seu oficial. El 1901 incloïa l'antiga factoria de Kasimbazar i tenia 24.397 habitants.

## Vegeu també

* Ramgamati

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Ciutats de Bengala Occidental
* Encyclopedia.Com
* Encyclopedia Britannica
# B3

B3 té els següents significats:
* Vitamina B3
* Trio B3 Classic
* Bundesstraße 3, l'autopista més llarga d'Alemanya
* Big Brother Bot
Viccionari
# Aviron Bayonnais Rugby Pro

L'Aviron Bayonnais Rugby Pro és la secció de rugbi d'un club omnisports de Baiona. Triple campió de França, el 1913, 1934 i el 1943), actualment juga el Top 14.
El club té una mascota des del 2004. Es tracta d'un pottok conegut amb el nom de pottoka. A més a més, el 2007 l'afició del Baiona va rebre el premi de la millor afició el Top 14 per la intensitat del seu suport a l'equip.

## Palmarès
### National

* Campionat de França:
** Campió: 1913, 1934 i 1943
** Finalista: 1922, 1923, 1944 i 1982
* Copa de l'Esperança:
** Finalista: 1919
* Challenge Yves du Manoir:
** Campió: 1936 i 1980
* Copa André Moga:
** Campió: 1995

### Internacional

* 1/2 final del European Shield enfront del FC Auch
* 1/4 de final del European Challenge Cup enfront del London Irish

## Les finals de l'Aviron bayonnais
### Campionat de França

| Data de la final | Vencedor | Finalista | Resultat | Lloc de la final | Espectadors |
| 20 d'abril de 1913 | Aviron bayonnais | SCUF | 31-8 | Stade Yves-du-Manoir Colombes | 20.000 |
| 23 d'abril de 1922 | Stade Toulousain | Aviron bayonnais | 6-0 | Route du Médoc Le Bouscat | 20.000 |
| 13 de maig de 1923 | Stade Toulousain | Aviron bayonnais | 3-0 | Stade Yves-du-Manoir Colombes | 15.000 |
| 13 de maig de 1934 | Aviron bayonnais | Biarritz olympique | 13-8 | Stade des Ponts Jumeaux Tolosa | 18.000 |
| 21 de març de 1943 | Aviron bayonnais | SU Agen | 3-0 | Parc des Princes París | 28.000 |
| 26 de març de 1944 | USA Perpinyà | Aviron bayonnais | 20-5 | Parc des Princes París | 35.000 |
| 29 de maig de 1982 | SU Agen | Aviron bayonnais | 18-9 | Parc des Princes París | 41.165 |

### Copa de l'Esperança

| Data de la final | Vencedor | Finalista | Resultat | Lloc de la final | Espectadors |
| 4 d'abril de 1919 | Stadoceste tarbais | Aviron bayonnais | 4-3 | Route du Médoc Le Bouscat | ? |

### Challenge Yves du Manoir

| Data de la final | Vencedor | Finalista | Resultat | Lloc de la final | Espectadors |
| 8 de març de 1936 | Aviron bayonnais | USA Perpinyà | 9-3 | Parc des Sports Tolosa | ? |
| 31 de maig de 1980 | Aviron bayonnais | AS Béziers | 16-10 | Parc des Princes París | ? |

## Jugadors emblemàtics

| André Alvarez Robert Baulon André Béhotéguy Henri Béhotéguy Christian Bélascain Eugène Billac Maurice Celhay | Jean Dauger Pierre Dospital Richard Dourthe Bernard Duprat Pepito Elhorga Fernand Forgues Jean-Michel Gonzalez | Jean Iraçabal Louis Junquas Paul Labadie Patrice Lagisquet Christophe Lamaison Daniel Larrechea Félix Lasserre Christian Magnanou | James McLaren Rémy Martin Laurent Pardo Patrick Perrier Roland Pétrissans Jacques Rollet David Roumieu Jean-Marie Usandisaga |

## Referències

* ↑ Enciclopedia general ilustrada del País Vasco: Diccionario enciclopédico vasco. Cuerpo A, Volum 41. Auñamendi, 1996, p. 498. ISBN 8470252550.

## Bibliografia

* Un siècle de rugby à Bayonne, de Manuel Castiella, ed. Atlantica, 2001

## Enllaços externs

* Lloc oficial del club Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine. (francès)
* Complements d'informació Arxivat 2006-06-19 a Wayback Machine. (francès)
* Fòrum dels seguidors (francès)
# Cantons dels Alps Marítims

Fins al 2015, els Cantons dels Alps Marítims eren 52 i s'agrupaven en dos districtes:
| Districte de Grassa (19 cantons) amb cap a la sotsprefectura de GrasseAntíbol-Biòt, Antíbol Centre, Lo Bar de Lop, Canha de Mar Centre, Canha de Mar Oest, Canes Centre, Canes Est, Lo Canet, Carròs, Corsegolas, Grassa Nord, cantó de Grassa Sud, Mandaluec-Canes Oest, Mogins, Sant Auban, Sant Laurenç de Var-Canha de Mar Est, Valier, Valàuria-Antíbol Oest, Vença | Districte de Niça (33 cantons) amb cap a la prefectura de NiçaBèusoleu, Brelh de Ròia, Còntes, L'Escarena, Guilherme, Lantosca, Levenç, Menton Est, Menton Oest, Niça-1, Niça-2, Niça-3, Niça-4, Niça-5, Niça-6, Niça-7, Niça-8, Niça-9, Niça-10, Niça-11, Niça-12, Niça-13, Niça-14, Lo Puget Tenier, Ròcabilhiera, Roquesteron, Sant Estève de Tinèa, Sant Martin de Vesúbia, Salvaur de Tinèa, Sospèl, Tenda, Vilar de Var, Vilafranca de Mar |
A partir de la redistribució cantonal del 2015, els Cantons dels Alps Marítims són 27.

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-227 du 24 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département des Alpes-Maritimes».
# Herzog

General:
Herzog és el nom dels següents personatges:
* Albin Herzog (Homburg, 1852 – Mammern, 1909), matemàtic suís, director del Politècnic de Zuric
* Andreas Herzog (Viena, 1968), futbolista austríac de la dècada de 1990
* Dieter Herzog (Oberhausen, 1946), jugador de futbol internacional alemany
* Hayyim Herzog o Chaim Herzog (Belfast, Regne Unit, 1918 - Jerusalem, Israel, 1997), militar de l'Exèrcit
* Isaac Herzog (Tel-Aviv, 1960), advocat israelià i president d'Israel des del 2021
* Marcel Herzog (Winterthur, Suïssa, 1980), futbolista suís
* Marianne Herzog (Breslau, 1939), escriptora i activista política alemanya, militant de la Fracció de l'Exèrcit Roig (RAF)
* Maurice Herzog (Lió, 1919 - Neuilly-sur-Seine, 2012), alpinista i polític francès
* Mikel Herzog Herzog (Bergara, Guipúscoa, 1960), cantant i compositor basc
* Reinhold Herzog, ciclista alemany especialitzat en ciclisme en pista
* Roman Herzog (Landshut, Alemanya, 1934 - 2017), President d'Alemanya (1994 - 99)
* Theodor Herzog(Friburg de Brisgòvia, 1880 - Jena, 1961), briòleg i fitogeògraf alemany
* Werner Herzog (Múnic, 1942), actor, director, documentalista i productor alemany
* Ze'ev Herzog (1941), arqueòleg israelià, professor d'arqueologia
# Litoria havina

Litoria havina és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Richards, S. & Günther, R. 2004. Litoria havina. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# (271) Pentesilea

Penthesilea és el nom que rep l'asteroide número 271, situat al cinturó d'asteroides.
Fou descobert per l'astrònom Victor Knorre des de l'observatori de Berlín (Alemanya), el 13 d'octubre del 1887.

## Referències

* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 12 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la NASA
# 4a Flota Aèria (Alemanya)

La 4a Flota Aèria (alemany: Luftflotte 4) va ser una de les principals unitats de la Luftwaffe alemanya durant la Segona Guerra Mundial. Va ser creada el 18 de març de 1939 a partir del Luftwaffenkommando Österreich (Comandament austríac de la Luftwaffe) a Viena. El 21 d'abril de 1945 passà a ser denominada Luftwaffenkommando 4, quedant subordinada a la Luftflotte 6.

## Història

La 4a. Flota Aèria va ser creada el 18 de març de 1939 del Comandament de la Flota Aèria Austríaca, que es va formar després de l'annexió d'Àustria al Tercer Reich el 12 de març de 1939. Durant la campanya de Polònia, va actuar a la zona del Heeresgruppe Süd.
No va estar activa en les campanyes posteriors a Europa del nord i occidental. Només durant la campanya dels Balcans es van col·locar associacions més grans sota ella. Al començament de l'atac a Iugoslàvia del 6 d'abril de 1941, la 4a. Flota Aèria va bombardejar la capital Iugoslava, Belgrad. Segons informació iugoslava, van morir 2.271 persones i 9000 edificis van ser destruïts o malmesos
Durant el desembarcament aeri a l'illa de Creta, la Luftflotte 4 4 tenia el seu únic comandament, de manera que també estava sotmesa a unitats de l'exèrcit.
Durant l'atac a la Unió Soviètica, la 4a Flota Aèria es va desplegar al Grup d'Exèrcits Sud. Va romandre al front oriental fins al final de la guerra, amb base a Romania, Bulgària, el sud-est de Polònia, Hongria, Ucraïna i d'altres territoris soviètics. El 21 d'abril de 1945 es va canviar el nom pel de 4t. Comandament de la Luftwaffe.

## Comandants

* Generaloberst Alexander Löhr, 18 de març de 1939 – 20 de juliol de 1942
* Generalfeldmarschall Wolfram Freiherr von Richthofen, 20 de juliol de 1942 – 4 setembre de 1943
* Generaloberst Otto Deßloch, 4 de setembre de 1943 – 17 d'agost de 1944
* Generalleutnant Alexander Holle, 25 d'agost de 1944 – 27 setembre de 1944
* Generaloberst Otto Deßloch, 28 de setembre de 1944 – 21 d'abril de 1945

### Caps d'Estat Major

* Oberst Günther Korten, 18 de març de 1939 – 19 de desembre de 1939
* Oberst Herbert Olbrich, 19 de desembre de 1939 – 21 de juliol de 1940
* Obstlt Andreas Nielsen, 21 de juliol de 1940 – 3 de novembre de 1940
* Oberst Richard Schimpf, 4 de novembre de 1940 – 15 de gener de 1941
* Generalleutnant Günther Korten, 15 de gener de 1941 – 12 d'agost de 1942
* Oberst Hans-Detlef Herhudt von Rohden, 24 d'agost de 1942 – 23 de febrer de 1943
* Oberst Karl-Heinrich Schulz, 1 de març de 1943 – 25 de març de 1943
* General Otto Deßloch, 26 de març de 1943 – 3 setembre de 1943
* Generalmajor Karl-Heinrich Schulz, 3 de setembre de 1943 – 21 d'abril de 1945

## Referències

* ↑ WW2 «Luftflotte 4» Consultat el 21 de març de 2013
* ↑ Bernhard R. Kroener: Das Deutsche Reich und der Zweite Weltkrieg, Band 5/1, Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1988, ISBN 3-421-06232-3, S. 718.
* ↑ Historisches Archiv Belgrad: Bombardovanje Beograda u drugom svetskom ratu. Belgrad 1975, S. 1-5.
* ↑ ArteHistoria «La invasión» Consultat el 20 de març de 2013
* 1 2 3 4 5 Lexikon der Wehrmacht «Luftflotte 4» Consultat el 20 de març de 2013
# Xanhur

Xanhur (o Xahhur) és un llogaret d'Egipte, a pocs quilòmetres al nord de Luxor, al governadorat de Qena, on queden algunes restes d'un temple faraònic.