OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacques Toubon

Jacques Toubon (Niça, 29 de juny de 1941) és un polític francès que ha ocupat càrrecs importants a França i a la Unió Europea. Pertany al partit polític de Jacques Chirac (Reagrupament per la República).

## Biografia

És llicenciat en Dret Públic, diplomat per l'Institut d'études politiques de Lyon i de l'École nationale d'administration,

### Carrera política

Funcions governamentals
Ministre de Cultura : 1993–1995.
Ministre de Justícia : 1995–1997.
Mandats electorals
Parlament Europeu
Membre del Parlament Europeu: 2004–2009. Elegit l'any 2004.
Assemblea Nacional Francesa
Membre de l'Assemblea Nacional Francesa per París : 1981–1993 (Va esdevenir ministre el 1993). Elegit el 1981, reelegit el 1986, 1988, 1993.
Consell Municipal
Diputat-batlle de París : 1983–2001. Reelegit el 1989, 1995.
Conseller de Paris : 1983–2008. Reelegit el 1989, 1995, 2001.
Batlle del 13è arrondissement de París: 1983–2001. Reelegit el 1989, 1995.
Conseller del 13è arrondissement de París: 1983–2001. Reelegit el 1989, 1995.
Défenseur des droits
Una autoritat constitucional francesa independent, ocupa el càrrec des del 17 de juliol de 2014

## Accions controvertides

Jacques Toubon és conegut per l'anomenada Llei Toubon, que obliga a l'ús de l'idioma francès en les publicacions oficials governamentals i en els anuncis publicats a França. Aquesta llei es pot considerar com hostil a l'anglès i per això, Jacques Toubon de vegades de broma rep el nom en anglès des "Mr Allgood" ("All Good" és la traducció de "Tout bon").
Jacques Toubon també va estar involucrat en l'anomenat "Afer de l'helicòpter" de l'any 1996, sobre corrupció municipal on va estar implicada Xavière Tiberi, esposa de l'aleshores batlle de París Jean Tiberi (del mateix partit polític que Toubon). Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.

## Obres

* Pour en finir avec la peur. Paris : Robert Laffont, 1984 ISBN 2-221-01273-9
* Mission de préfiguration du centre de ressources et de mémoire de l'immigration, rapport au Premier ministre. Paris : la Documentation française, 2004 ISBN 2-11-005709-2

## Notes i referències

* ↑ Décret du 17 juillet 2014 portant nomination du Défenseur des droits - M. TOUBON (Jacques), JORF du 18, et article 1 du code civil (entrée en vigueur des lois)
* ↑ Fondation droit continental.
* ↑ Ball, Rodney. The French-speaking world: a practical introduction to sociolinguistic issues. Psychology Press, 1997, p. 209–. ISBN 978-0-415-12986-2 [Consulta: 31 juliol 2011].

## Fints

* Député européen 28198
* René Gachet, « Toubon (ministère) », dans Emmanuel de Waresquiel (dir.), Dictionnaire des politiques culturelles de la France depuis 1959. Paris : Larousse / CNRS éditions, 2001

## Enllaços externs

* L'histoire du ministère Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine., site du ministère de la culture et de la communication.
# 4a cerimònia dels Lumières

La 4a cerimònia dels Lumières de la Premsa Internacional, aleshores anomenada Lumières de París, va tenir lloc el 16 de gener de 1999. Va ser presentat per Jean Reno i fou emesa per France 2.

## Palmarès

* Milor pel·lícula :
** La Vie rêvée des anges d’Érick Zonca
* Millor director :
** Érick Zonca per La Vie rêvée des anges
* Millor guió
** El sopar dels idiotes de Francis Veber
* Millor actriu :
** Élodie Bouchez pel paper d'Isabelle Tostin a La Vie rêvée des anges
* Millor actor :
** Jacques Villeret pel paper de François Pignon a El sopar dels idiotes
* Millor pel·lícula estrangera :
** La vida és bella de Roberto Benigni

## Referències

* ↑ 20.55 France 2 Les Lumières. Le Monde, 17 de gener de 1999
* ↑ Jacques Dutronc, Jacques Villeret et Annie Girardot lors de la remise des prix 'Lumières' le 16 janvier 1999 à Paris, France. (Photo by Sébastien DUFOUR/Gamma-Rapho via Getty Images)

## Vegeu també

* 24a cerimònia dels Premis César

## Enllaços externs

* (francès) Web de l'Académie des Lumière
* 4ts Premis Lumières a AlloCiné
# Taouloukoult

Taouloukoult (en àrab تاولوكلت, Tāwlūkult; en amazic ⵜⴰⵡⵍⵓⴽⵓⵍⵜ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.682 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Llengües índiques

«Llengües índiques» té aquests significats:
* Llengües indoàries, una de les branques en què se separaren les llengües indoeuropees.
* Llengües dravídiques, família lingüística que agrupa aproximadament 73 llengües parlades principalment al sud de l'Índia i al nord-est de Sri Lanka, però també en certes zones aïllades del Pakistan i l'Índia oriental i central, així com parts de Malàisia i Singapur.
# Lacrim

Karim Zenoud (àrab: كريم زنود, Karīm Zanūd; París, 19 d'abril de 1985), més conegut pel seu nom artístic Lacrim, és un raper algeriano-francès d'origen algerià.

## Joventut

Karim Zenoud va néixer al districte 20 de París, de pares immigrants algerians. Els seus dos progenitors són cabilencs, la família del seu pare és de Sidi Daoud i la de la seva mare de Béjaïa. També és nét de l'actriu Ouardia Hamtouche. Va passar els cinc primers anys de la seva vida al districte 13, abans que els seus pares es traslladessin definitivament a Chevilly-Larue, al sud de París.

## Carrera

Després de col·laborar amb diversos rapers, va publicar el seu àlbum Faites entrer Lacrim el maig de 2012, seguit d'una mixtape Toujours le même el desembre de 2012. Els dos àlbums següents, Corleone el 2014 i Force & Honneur el 2017, van encapçalar la llista francesa d'àlbums. També va publicar tres mixtapes successives sota la sèrie R.I.P.R.O, dues el 2015 i una tercera el 2017.

## Qüestions legals

Acusat de possessió d'una arma kalàixnikov, va ser condemnat a tres anys de presó. Després de 8 mesos amagat al Marroc, es va presentar el 9 de setembre del 2015 davant les autoritats franceses, que el van empresonar per segona vegada en tres anys. Va quedar en llibertat el 28 de novembre del 2016, després d'estar empresonat un any sencer.

## Referències

* 1 2 « Le rappeur Lacrim parle de sa grand-mère, la comédienne Ouardia Arxivat 2020-08-11 a Wayback Machine. (Vidéo) », Maglor, 2018
* ↑ «Lacrim : "Je suis entré en prison le jour de mes 16 ans" | Interview 1/2». [Consulta: 5 maig 2023].
* ↑ PurePeople: Lacrim en prison : Le rappeur et jeune papa s'est rendu aux autorités (francès)
* ↑ Le Parisien: Le rappeur Lacrim : «J'ai décidé de me rendre» (francès)
* ↑ FranceTVInfo / AFP: Le rappeur Lacrim s'est rendu lundi à la police (francès)
* ↑ Le Figaro: Lacrim : après un an d'incarcération, le rappeur déjà libéré (francès)
# Suslic de Uinta

El suslic de Uinta (Urocitellus armatus) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids, nadiu de l'oest dels Estats Units.

## Descripció

El suslic de Uinta és un suslic d'una grandària moderada que fa entre 28 i 30 cm de longitud. Pesen aproximadament 210 g quan emergeixen de la hibernació, una xifra que va augmentant constantment fins que estan llestos per a hibernar de nou a la tardor. La seva pell és de color entre marró i canyella, i és més pàl·lid a la part inferior i gris als costats del cap i el coll. La cua fa entre 6 i 8 cm, és de color d'ant amb una part inferior gris, i es diferencia de l'ocre o de color vermellós que es troba en espècies estretament relacionades, com ara el suslic de Belding o el suslic elegant. Les femelles tenen deu mugrons.

## Referències

* ↑ Linzey, A.V.; Hammerson, G.. «Spermophilus armatus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Eshelman, B.D. i Sonnemann, C.S. «Spermophilus armatus». Mammalian Species, 2000, pàg. No. 637, pp. 1-6.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Dora Varella

Dora Varella (São Paulo, 31 de juliol de 2001) és una patinadora de monopatí brasilera. Ha competit en la modalitat de parc en diversos Campionats del Món, acabant 15a el 2018 i 6a el 2019. Varella va participar als Jocs Olímpics de Tòquio de 2020 i va ser 7a a la final. Als Jocs Olímpics de París de 2024 va quedar 4a, amb una puntuació de 89,14.

## Referències

* 1 2 «Skateboarding: VARELLA Dora». Tokyo 2020 Olympics. The Tokyo Organising Committee of the Olympic and Paralympic Games. Arxivat de l'original el 27 July 2021. [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ Guerra, Marcos. «Dora Varella termina em 4º na final do skate park feminino; australiana fica com o ouro» (en portuguès brasiler). Globo.com, 06-08-2024.
* ↑ «La brasileña Dora Varella: "Haber quedado cuarta del mundo no es un mal resultado"» (en castellà), 06-08-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
# NGC 2281

NGC 2281 és un cúmul obert de la constel·lació del Cotxer.
Conté cinc estels molt lluminosos de magnitud 10 visibles des d'un telescopi refractor, i que dominen completament el cúmul, ja que les altres estrelles són molt menys lluminoses i invisibles amb instruments petits. Algunes de les seves components són gegants, de tipus espectral k, properes al final del seu cicle vital, la qual cosa evidencia que el cúmul és molt antic.

## Referències

* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Marcelo Assafin «Proper motions of the optically visible open clusters based on the UCAC4 catalog» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2014, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/201323226.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-04-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.
* 1 2 «The orbits of open clusters in the Galaxy» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 11-11-2009, pàg. 2146–2164. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15416.X.

## Enllaços externs

* Simbad
* Image NGC 2281
* NGC 2281 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
* Dias, W. S.; Alessi, B. S.; Moitinho, A.; Lépine, J. R. D. «New catalogue of optically visible open clusters and candidates». The Astrophysical Journal, 389, 2002, pàg. 871–873. DOI: 10.1051/0004-6361:20020668.
* Vasilevskis, S.; Balz, A. G. A. «Relative proper motions of stars in the region of the open cluster NGC 2281.». The Astrophysical Journal, 64, 1959, pàg. 170–174. DOI: 10.1086/107917.
Coordenades: 06$^h$ 48$^m$ 18$^s$; +41° 05′ 00″
# Jaume Roca (mestre de capella)

Jaume Roca fou un mestre de capella de Mataró. El 1834 va ser escollit juntament amb Martirià Camps entre els examinadors que havien de determinar qui cobriria la vacant de mestre de capella de l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar, plaça que finalment va guanyar Ramon Clausell i Llauger, qui l’ocupà fins al 1868.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria «El fons musical de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar». Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2009, pàg. 20.
# Xant

«Xantos» té aquests significats:
* Indrets:
** Xantos, antiga ciutat de Lícia
** Xantos, riu de l'antiga regió de Lícia, actualment anomenat Eşen Çayı (en turc)
* Personatges històrics:
** Xantos de Lídia, historiador
** Xantos, poeta líric
* Mitologia:
** Xantos, cavall d'Aquil·les
** Xantos, rei de Tebes
# Món egipci

«Món egipci» té aquests significats:
* En l'àmbit històric i de l'antiguitat és Antic Egipte format per:
** Antic Egipte, civilització antiga
* En sentit actual pot designar un territori o estat designat Egipte format per:
** Egipte, estat actual d'Egipte, al nord-est africà situat a la desembocadura del Nil

## Vegeu també

* Història d'Egipte
# Lacrimosa

Lacrimosa és un conjunt de rock gòtic alemany que rep el seu nom de la temàtica de desesperança i dolor de les seves lletres, sovint centrades en l'amor i en la mort. S'hi aprecia també la influència de Mozart. Alguns dels seus temes s'inscriuen en el gènere del gothic metal. Predomina l'acompanyament de corda (teclat i violins) i una estructura orquestral en les seves cançons. Les veus masculina i femenina del duet protagonista (Tilo Wolff i Anne Nurmi) s'alternen amb cançons purament instrumentals

## Àlbums editats

* Angst - 1991
* Einsamkeit - 1992
* Satura - 1993
* Inferno - 1995
* Stille - 1997
* Elodia - 1999
* Fassade - 2001
* Echos - 2003
* Lichtgestalt - 2005
* Sehnsucht - 2009
* Schattenspiel - 2010
* Revolution - 2012
* Hoffnung - 2015
* Testimonium - 2017
* Leidenschaft - 2021
* Leidenschaft, Pt.2 - 2022
# Polarímetre

Un polarímetre és un instrument de mesura emprat en la determinació de la rotació del pla de vibració de la llum polaritzada en travessar un medi òpticament actiu.

## Components

* Font de llum (S): focus de radiació monocromàtica, generalment una làmpada de vapor de sodi.
* Polaritzador (P): dispositiu constituït per un prisma de Nicol o un polaroide, el qual transforma la llum ordinària en polaritzada, en un determinat pla.
* Tub: tub que conté la mostra òpticament activa (SA) i situat en la direcció de propagació de la radiació. L'angle de rotació depèn de la longitud del tub, a més longitud major angle de rotació.
* Analitzador (A): dispositiu anàleg al polaritzador, constituït generalment per un altre prisma de Nicol, el qual permet determinar l'angle que ha girat la llum després de sortir de la mostra.

## Funcionament

Quan el tub per a la mostra és buit, es transmet un màxim de llum a través de l'analitzador quan aquest és alineat amb el polaritzador. En col·locar en el tub una mostra òpticament activa, el pla de vibració de la llum polaritzada és desviat un cert angle (activitat òptica). Mitjançant el desplaçament angular del prisma analitzador hom pot determinar el punt de màxima il·luminació, el qual correspon al valor de l'angle de desviació que hom vol mesurar. Modernament hom disposa de polarímetres automàtics que donen directament el valor de l'angle de desviació.

## Història

Els primers polarímetres foren dissenyats en els anys quaranta del segle xix, gràcies a la utilització dels prismes ideats el 1828 per William Nicol (1768-1851). El desenvolupament comercial tingué lloc en Alemanya i França, degut a la seva utilització en l'anàlisi del sucre, que dugué a dissenyar un tipus especial de polarímetres anomenats sacarímetres.

## Referències

* ↑ «Polarímetre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Equipament de laboratori de química :
# Josune Gorospe

Miren Josune Gorospe Elezkano (Dima, Biscaia, 16 d'abril de 1969) és una política basca d'ideologia nacionalista basca. Actualment és diputada per Biscaia al Congrés dels Diputats.

## Biografia
### Inicis

Va néixer el 16 d'abril de 1969 a Dima. De jove, es va afiliar a EAJ-PNB i va formar part de les seves joventuts, Euzko Gaztedi Indarra.
Gorospe és diplomada en Ciències Empresarials per la UPV/EHU i llicenciada en antropologia per la Universitat de Deusto.
A nivell professional, ha treballat durant més de 20 anys en l'àmbit de la dinamització sociocultural i posteriorment en la gestió administrativa-financera com a liquidadora de tributs a Hisenda i com a Cap de Secció de Cultura en la Diputació Foral de Biscaia.

### Càrrecs polítics i institucionals

Va començar la seva carrera política l'any 2010, quan va ser elegida parlamentària en substitució de José María González Zorrilla.
Un any després, al 2011, va entrar com a regidora a l'Ajuntament de Dima i va ser presidenta de la Mancomunitat de Municipis d'Arratia entre 2011 i 2015.
El 13 de maig de 2019 va deixar el Parlament Basc per ocupar un escó al Congrés després d'haver estat la número tres de la llista d'EAJ-PNB per Biscaia, escó que revalidà en les eleccions generals de novembre de 2019 i actualment exerceix.
A nivell intern, Gorospe és membre de Partit Nacionalista Basc del partit jeltzale des de gener de 2016.

## Referències

* ↑ «Nuestros Parlamentarios Josune Gorospe». eaj-pnv.eus. Arxivat de l'original el 11 de febrer de 2018. [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ EAJ-PNV. «EAJ-PNV - Josune Gorospe Elezkano ocupará el puesto del parlamentario José Mari Gonzalez Zorrila» (en castellà). Euzkadi Buru Batzarra. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «La parlamentaria y concejala en Dima Josune Gorospe, nueva presidenta de la Mancomunidad de Arratia». www.eaj-pnv.eus. [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ Press, Europa. «Josune Gorospe (PNV) deja el Parlamento Vasco para ocupar su escaño en el Congreso». www.europapress.es, 13-05-2019. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «Se reúne por primera vez el nuevo Bizkai Buru Batzar, presidido por Itxaso Atutxa». Deia. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-01-27. [Consulta: 5 gener 2020].
# Regles angloamericanes de catalogació

Les Regles angloamericanes de catalogació (AACR) són unes normes catalogràfiques per a tota mena de materials de biblioteca que serveixen per a la creació de descripcions bibliogràfiques de documents de qualsevol tipus i format, i per a la tria de la forma dels encapçalaments (els punts d'accés) en els catàlegs de les biblioteques. Al llarg dels anys han estat actualitzades en profunditat per incorporar els canvis en els formats de les publicacions i així proporcionar millores en la catalogació. Van ser publicades conjuntament per l'ALA, la Library Association, i la Canadian Library Association el 1967, com a continuació d'altres normes catalogràfiques ja existents en l'àmbit anglosaxó. El 1978 es publicà la segona edició (AACR2), el 1988 la segona edició revisada (AACR2R), i la darrera versió (AACR2 2002) es publicà el 2002. Els canvis, correccions i esmenes fetes per mantenir el text actualitzat es recullen a Anglo-American Cataloguing Rules, Second edition, 2002 Revision (AACR2 2002), que abastaven fins a la darrera actualització publicada en la versió anglesa el 2005. L'any 2010 amb la publicació d'un nou codi catalogràfic, l'RDA Descripció i Accés al Recurs publicat pel JSC (Joint Steering Committee), les Regles quedaren definitivament superades.

## A Catalunya

Les Regles angloamericanes de catalogació (Anglo-American Cataloguing Rules) foren traduïdes per la bibliotecària i professora catalana Assumpció Estivill i Rius, i publicades per primera vegada per la Biblioteca de Catalunya l'any 1996. La comunitat bibliotecària catalana va adoptar aquesta normativa als anys vuitanta quan l'Institut Català de Bibliografia inicià la seva tasca de normalització en l'àmbit catalogràfic aplicant normatives d'abast internacional com l'ISBD o les AACR. L'any 2008 es va traduir i publicar la segona edició de les AACR2. Durant anys ha estat l'eina de construcció dels encapçalaments de noms i títols usada a Catalunya. Les AACR2 s'utilitzen a CANTIC, el Catàleg d'autoritats de noms i títols de Catalunya, que coordina la Biblioteca de Catalunya. La publicació del nou codi RDA, que presenta un canvi conceptual en les normes, que segueixen el model FRBR, implicarà properament també a Catalunya l'abandó d'AACR a favor d'RDA.

## Referències

* ↑ Anglo-American Cataloguing Rules, Second edition, 2002 Revision. Chicago: American library Association, 2002-2005 [Consulta: 26 març 2015].
* ↑ Regles angloamericanes de catalogació. Barcelona: Biblioteca de Catalunya : Eumo, 1996 [Consulta: 26 març 2015].
* ↑ Regles angloamericanes de catalogació, 2a ed., rev. de 2002, actualització de 2005. Barcelona: Biblioteca de Catalunya, 2008.

## Enllaços externs

* JSC (Joint Steering Committee for Development of RDA)
* Biblioteca de Catalunya. Serveis professionals. Servei de Normalització Bibliogràfica.
* RDA, Resource Description and Access: el codi de catalogació per al segle XXI (tríptic, 2010)
# 7è Exèrcit de la Guàrdia

El 7è Exèrcit de la Guàrdia va ser un exèrcit soviètic, que va ser redesignat a partir del 64è Exèrcit el 16 d'abril de 1943.

## Història

El 64è Exèrcit havia estat originàriament format a partir del 1r Exèrcit de Reserva durant el juliol de 1942 i, conjuntament amb el 62è Exèrcit, van aconseguir aturar l'ofensiva alemanya durant la batalla de Stalingrad fins a un punt mort, motiu pel qual va ser promoguda a l'estatus d'unitat de la Guàrdia. El tinent general Mikhaïl Xumílov, que havia comandat el 64è Exèrcit, continuà comandant el 7è Exèrcit de la Guàrdia durant la resta de la guerra, tot i que va ser promogut a coronel general a l'octubre de 1943.
Estava format per les divisions de fusellers 15a, 36a, 72a, 73a, 78a i 81a, incorporades als Cossos 24è i 25è.
Com a part del Front de Vorónej i del Front de l'Estepa des del 18 de juliol de 1943, l'Exèrcit participà en la batalla de Kursk i en la lluita pel Dnièper entre juliol i agost de 1943. Posteriorment, com a part del 2n Front d'Ucraïna, participà en les ofensives de Kirovograd, Uman-Botoşani, Iasi-Kixinev, Debrecen, Budapest, Bratislava, Brno i Praga.
El 7è Exèrcit de la Guàrdia quedà estacionat a Àustria, com a part del Grup Central de Forces immediatament després de la guerra. El 1946 estava format per 3 cossos de fusellers, totalitzant 9 divisions i durant l'any, el comandament de l'Exèrcit passà a mans del general Ivan Fediuniski.
Les formacions passaren a dependre dels districtes militars del Caucas Nord, d'Odessa i de Kíev; i el Quarter General de l'Exèrcit arribà a Ieveran, al Transcaucasià per prendre el control de les divisions de fusellers 75a i 261, seguides poc després per la 26a divisió mecanitzada i la 164a de fusellers. A finals de la dècada de 1980 estava format per:
* 15a divisió de fusellers motoritzats – Kirovakan
* 75a divisió de fusellers motoritzats – Naxçıvan
* 127a divisió de fusellers motoritzats – Leninakan
* 164a divisió de fusellers motoritzats – Ierevan
Va ser dissolt entre 1989 i 1992, després de la dissolució de la Unió Soviètica.
El novembre de 1988, el coronel Lev Rokhlin esdevingué el comandant de la 75a divisió motoritzada. A inicis de 1990 la divisió passà a formar part de les Tropes Frontereres Soviètiques del KGB, i Rokhlin va ser promogut a major general al febrer d'aquell any. Posteriorment, la divisió passà a formar part de l'Exèrcit de l'Azerbaidjan.

## Referències

* 1 2 «THE EMERGING ARMY IN AZERBAIJAN by Patrick Gorman». [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ Андрей Антипов. Лев Рохлин: жизнь и смерть генерала. Arxivat 2020-07-28 a Wayback Machine. 1998. ISBN 504001676X, 9785040016761

## Bibliografia

* Feskov, V.I.; K.A. Kalashnikov, V.I. Golikov. The Soviet Army in the Years of the 'Cold War' (1945-1991). Tomsk: Tomsk University Press, 2004. ISBN 5-7511-1819-7.
* From Volga up to Prague", Moscow, 1966
* Shumilov, M., "Guardsmen", in the book "Kursk Fight", 3rd edition, Voronezh, 1982.
* Narod.ru 7è Exèrcit de la Guàrdia (rus)
* Narod.ru 64è Exèrcit (rus)