OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alejandro Guichot y Sierra

Alejandro Guichot y Sierra (Sevilla 1859 - Sevilla 1941) va ser un sociòleg, pedagog i folklorista espanyol. Era fill de l'historiador Joaquín Guichot Parody (1820-1906). Va estudiar Filosofia i Lletres a la Universitat de Sevilla i de ben jove, participà en la fundació de la societat "El Folk-Lore Andaluz" (1881), de la Biblioteca de las Tradiciones Populares Españolas i del Ateneo y Sociedad de Excursiones de Sevilla (1887), en això va col·laborar amb el sociòleg Manuel Sales i Ferré i amb Antonio Machado y Álvarez, Demófilo que era el pare d'Antonio i Manuel Machado. Era políticament republicà des de la sevsa pròpia posició regeneracionista, krausista i positivista. Va ser col·laborador molt actiu amb el Círculo Educativo Republicano i el Centro Republicano Social. Va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Sevilla l'any 1903, i en va dimitir el 1906, però li va permetre exercir una tasca educativa i cultural, especialment amb la fundació de la Universidad Popular.
A partir de 1913 es va relacionar amb l'andalusisme del qual es considera el creador junt amb José María Izquierdo i Blas Infante als anys 1913/14. Va aprofondir la sociologia urbana de Sevilla. Va tenir càrrecs polítics durant la Segona República Espanyola

## Obres

* Sobre el folklorisme:"Supersticiones populares recogidas en Andalucía y comparadas con las portuguesas" (1883) i "El basilisco" (1884), la Ciencia de la Mitología. El gran mito chtónico-solar (1903) i la Noticia histórica del Folklore (1922)
* Sobre sociologia: "Antroposociología" (1911), Cómo habla Ancián (1913) i Hemeroscopio de calderas de Pero Botero (1923).
* Obra artístico-literària: "La Montaña de los Ángeles" (1896), Clasificaciones de las ciencias y de las artes (1912), Una pinacoteca sevillana (1922).

## Bibliografia

* BARRIOS, M., y C. COBREROS, La Sevilla de Alejandro Guichot (Sevilla, 1982).
* JIMÉNEZ BENÍTEZ, J. R., La sociología andalucista de Alejandro Guichot (Sevilla, 1990).

## Referències

* ↑ «sevillanos ilustres.wikispaces». Arxivat de l'original el 2015-05-24. [Consulta: 31 maig 2015].
Font:Text extret de mcnbiografias.com
# Rowleyita

La rowleyita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de la mina Rowley, als Estats Units, la seva localitat tipus.

## Característiques

La rowleyita és un òxid de fórmula química [Na(NH₄,K)$_9$Cl₄][V$^{5+,4+}$₂(P,As)O₈]₆·n[H₂O,Na,NH₄,K,Cl]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, i la primera publicació data del 2017. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 66268, 66269, 66270, 66271 i 66272.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Rowley, situada a la localitat de Theba, al districte miner de Painted Rock, dins el comtat de Maricopa (Arizona, Estats Units). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Rowleyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 novembre 2019].
# Illa de Tamana

Tamana és l'illa més petita de les illes Gilbert. És accessible tant en vaixell com per aire amb Air Kiribati i Coral Sun Airways una vegada a la setmana (codi aeroportuari TMN).
Tamana és la segona illa més al sud del grup d'illes Gilbert, i també és l'illa habitada més petita de Kiribati. L'illa té aproximadament 6 km de longitud, 1 km d'amplada màxima, i una superfície total de 4.73 km². Tamana és una illa d'escull sense llacuna.

## Referències

* ↑ 17. Tamana Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.. REPUBLIC OF KIRIBATI ISLAND REPORT SERIES

## Enllaços externs

* Exhibit: The Alfred Agate Collection: The United States Exploring Expedition, 1838-1842 Arxivat 2012-01-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Miss Ledyia

Miss Ledyia o Miss Ledya és la primera pel·lícula de ficció gallega coneguda, rodada el 1916. Va ser dirigida per Xosé Gil y Gil, amb guió de Rafael López de Haro, i dura 20 minuts.

## Argument

La història, molt influenciada per la popularíssima sèrie de cinema de Louis Feuillade en aquella època, explica l’arribada a Pontevedra de Miss Ledyia Katson i el seu oncle milionari dels Estats Units d'Amèrica i la seva estada a l'illa d'A Toxa. Allà coincideixen amb els reis de Suàbia que són d'incògnit i que també són amenaçats per l'arribada d'un anarquista, que té intenció de realitzar un atac, en una clara referència a l'assassinat de Sarajevo que va desencadenar la Primera Guerra Mundial.

## Característiques

Fou rodada a l'illa d'A Toxa, al balneari del riu Lérez a Monte Porreiro (Pontevedra), i també a A Caeira i Portosanto (Poio). Es va estrenar el 3 de març de 1916 al Teatro Principal de Pontevedra.
Només es conserva una còpia de la pel·lícula que va estar al Museu Provincial de Pontevedra fins al 1996 quan es va transferir a la Filmoteca Espanyola. Actualment es troba al Centro Galego de Artes da Imaxe, que va restaurar la còpia.

## Intèrprets

Els actors, aficionats, pertanyien a la burgesia de Pontevedra. Apareixen per ordre d'aparició als crèdits:
* Fefa Sandoval (Miss Ledyia)
* Marina Fonseca (Márgara)
* Petra Gaztambide
* Lola Quiñones
* Margarita Berbén (Miss Katia)
* Clara Sobrino
* Fausto Otero (Rusquin)
* Castelao (pastor protestant)
* Víctor Cervera Mecadillo (Míster Katzon)
* Isidoro Millán
* Félix Rojas
* Manuel Espárrago
* Antonio Blanco Porto (Carlos)

## Referències

* ↑ Enrique Acuña, Xosé «Miss Ledya» (en galego). A Nosa Terra, 21-11-1986, pàg. 18.
* ↑ Anxo Fernández, Miguel. «O cine galego celebra o centenario da súa primeira ficción, «Miss Ledyia»», 06-01-2016.
* ↑ Centro Galego das Artes da Imagem. «Miss Ledya». Arxivat de l'original el 2015-07-03. [Consulta: 2 març 2021].

## Vegeu també

* Història del cinema a Galícia

## Bibliografia

* Acuña, X. E.: "Miss Ledya", artigo na revista A Nosa Terra, 21 de novembro de 1986 (p. 18).

## Enllaços externs

* Miss Ledyia a YouTube
# Tord mosquiter cuablanc

El tord mosquiter cuablanc (Neocossyphus poensis) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les terres baixes del sud-est de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Nigèria, sud de Camerun, l'illa de Bioko, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud de la República Centreafricana, nord-est, est i sud de la República Democràtica del Congo, oest d'Uganda i oest de Kenya, nord-oest d'Angola.

## Referències

* ↑ «Tord mosquiter cuablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Torrecillas de la Tiesa

Torrecillas de la Tiesa és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Variació demogràfica del municipi entre 1991 i 2006 :
| 2006 | 2005 | 2004 | 2001 | 1996 | 1991 |
| 1.172 | 1.163 | 1.156 | 1.190 | 1.278 | 1.303 |
# Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona

La Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona és un club d'excursionisme barceloní, que forma part de la Unió Excursionista de Catalunya, fundat l'any 1931 com Unió Excursionista de Barcelona.

## Seccions

La Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona és una entitat dedicada al foment de la tècnica i de la pràctica de l'excursionisme, en totes les seves vessants, tant esportives com culturals i de lleure. Per tal de dur a terme totes aquestes activitats, hi ha constituïdes les següents seccions: Muntanya, Alta Muntanya i Escalada (SAME), Iniciació a la muntanya (SIM), Investigacions i Recerques Espeleològiques (SIRE), Esquí, Cantaires de la UEC, Arxiu Bibliogràfic Excursionista (ABE) i Fotografia.
* La secció més activa de la UEC, dedicada als més petits, és la Secció d'Iniciació a la Muntanya (SIM)
* La secció per a activitats de muntanya de la UEC de Barcelona és la Secció d'Alta Muntanya i Escalada (SAME)

## Activitats

El plat fort de la UEC de Barcelona arriba a l'hivern-primavera, quan tota l'entitat es bolca en l'organització d'una cursa d'esquí de muntanya que actualment porta el nom de Cursa del Bassiero a causa de la regió on es desenvolupa.

## Història

L'any 1931, amb la fusió de les entitats: Associació Joventut Excursionista "AVANT" (1904), Centre Excursionista "PÀTRIA" (1915), Secció Excursionista de la Penya Irònica (1925), Grup Excursionista de la Unió Professional (1928) i el Grup Excursionista "ISARDS" (1929), es creà la Unió Excursionista de Barcelona, la qual, l'any 1932 es denominà Unió Excursionista de Barcelona-Centre, i l'any 1933 es denominà Unió Excursionista de Catalunya-Barcelona, primer nucli d'excursionistes del que en el decurs del temps seria l'actual Unió Excursionista de Catalunya.
De totes aquelles entitats fusionades, la més antiga, "L'AVANT", fou creada l'any 1904, així doncs, és en aquesta data quan s'inicien les activitats de l'actual UEC de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cursa del Bassiero». Arxivat de l'original el 2014-12-15. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ «Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona - Lloc web oficial
# Duilia Maenia

La lex Dulia Maenia va ser una llei romana proposada pel tribú de la plebs Marc Duili i el seu col·lega Luci Meni, quan eren cònsols Gai Marci Rutil i Gneu Manli Capitolí Imperiós l'any 396 de la fundació de Roma (357 aC). Prohibia sota condemna de pena capital convocar al poble romà en assemblea a una distància fixada de la ciutat on els soldats podien imposar les lleis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrod: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 46 [Consulta: 1r maig 2022].
# Romanel-sur-Lausanne

Romanel-sur-Lausanne és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Lausanne.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Imouzzer Kandar

Imouzzer Kandar (en àrab إيموزار كندر, Īmūzzār; en amazic ⵉⵎⵓⵣⵣⴰⵔ ⴽⵏⴷⵕ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 19.125 persones. És habitada pels Aït Seghrouchen.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Torre Mora (Pals)

La Torre Mora o Torre de la Platja és una obra del municipi de Pals (Baix Empordà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La Torre Mora construïda molt probablement al segle XV es troba entremig de les pinedes que hi ha a prop de la platja de Pals. És la torre d'una antiga masia o casal del qual es veuen escassos vestigis al seu costat. La torre és cilíndrica, conserva uns 10 metres d'alçada i es seu perímetre és de 22-23 metres. A la part alta hi ha algun rastre dels merlets. Consta de dues planta i terrat; les plantes estaven separades per una volta esfèrica i l'accés d'una planta a l'altre es feia amb una escala de mà a través d'unes trapa realitzada a la volta que fan 60x60 centímetres. La planta baixa està coberta de sorra. Al costat de migdia té un gros esvoranc que és l'entrada a la torre; està situada a l'altura del primer pis i s'accedia a ella amb una escala de mà. Al primer pis es va construir una llar de foc. El seu parament és de pedres desbastades, lligades amb argamassa, el mur és de molt gruix.
A prop de la torre hi ha les restes d'unes construccions, anomenades "botigues" que estan documentades des del segle xviii. Eren petites construccions situades arran de mar i que es feien servir com a refugi o magatzem.

## Història

La torre es troba en mig de les pinedes plantades al segle xix per fixar les dunes de la Platja de Pals. És molt propera al mar i visible pels navegants, per això s'ha fet servir durant molt de temps com a senya als pescadors i mariners, com diu Josep Pla a la "Guia de la Costa Brava".
L'origen de la torre es troba als segles xvi i xvii, igual que la major part de torres que es troben en els municipis costaners. La majoria d'aquestes torres són de defensa o de guaita i es construïen per protegir-se dels atacs de la pirateria que en aquell temps eren molt freqüents a tot el Mediterrani. A partir dels segles XVIII i xix, la pirateria va començar a disminuir per la caiguda de l'Imperi Otomà i, per tant, l'ús de la torre va començar a decaure.
Prop de la torre s'hi van construir al segle XX les antenes de Radio Liberty.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre Mora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Torre Mora». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* El PuntAvui, El passat mariner de Pals sota les antenes
# Torrecuadrada de Molina

Torrecuadrada de Molina és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Vanadomalayaïta

La vanadomalayaïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la titanita. Rep el seu nom pel seu contingut en vanadi i per la seva relació amb la malayaïta.

## Característiques

La vanadomalayaïta és un silicat de fórmula química CaV$^{4+}$(SiO₄)O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. És l'anlaèlg amb vanadi (V$^{4+}$) de la titanita i la malayaïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vanadomalayaïta pertany a «09.AG: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats) amb anions addicionals; cations en coordinació > [6] +- [6]» juntament amb els següents minerals: abswurmbachita, braunita, neltnerita, braunita-II, långbanita, malayaïta, titanita, natrotitanita, cerita-(Ce), cerita-(La), aluminocerita-(Ce), trimounsita-(Y), yftisita-(Y), sitinakita, kittatinnyita, natisita, paranatisita, törnebohmita-(Ce), törnebohmita-(La), kuliokita-(Y), chantalita, mozartita, vuagnatita, hatrurita, jasmundita, afwillita, bultfonteinita, zoltaiïta i tranquillityita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Valgraveglia, a Reppia, al municipi de Ne, que es troba a la província de Gènova, a Ligúria, Itàlia. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Vanadomalayaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Misión en Buenos Aires

Misión en Buenos Aires, que tenia el títol alternatiu de Misión extravagante és una pel·lícula en blanc i negre coproducció de l'Argentina i Espanya dirigida per Ricardo Gascón segons el guió de César Tiempo, Roberto Socoll i Oscar Magdalena sobre l'argument de Carmen Montero que va ser estrenada a l'Argentina el 2 de desembre de 1954 i a Espanya el 16 d'abril de 1956 i que va tenir com a protagonistes a l'ex-torero i actor Mario Cabré, Elisa Christian Galvé, Mario Lanza i Mecha Monterrey.

## Repartiment

* Elisa Christian Galvé …Elsa Ríos
* Mario Cabré …Víctor
* Jorge Lanza …Aldo Fabiani
* Mecha Monterrey …Tilda Tanker
* Alberto Terrones …Sr. Ríos
* Alejandro Maximino …Sr. Solana
* María Armand …Olga de Ríos
* Mario Giusti
* Toscanito
* Miriam Sucre
* Jorge Villoldo
* Victoria Araujo
* Arturo Arcari
* Eduardo Berraondo
* Juan Eulate
* Emilio Fábregas
* Mario Giusti
* Alfredo Herrero
* Ramon Martori i Bassets
* Pedro Mascaró
* Mercedes Monterrey
* César Ojinaga
* Augusto Ordóñez
* César Pombo
* Jesús Puche
* José Soler
* Manuel Soriano
* Ramón Vaccaro
* Luis Villasiul
* Anita Palmero

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 379. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* «Noticiario nº 518 A». NO-DO, 8 de desembre de 1952. [Consulta: 14 abril 2018].
* Informació sobre Misión en Buenos Aires al web cinenacional.com
# Aigua de Ribes

Aigua de Ribes és una marca comercial d'aigua mineral natural propietat de Fontaga S.A.
Procedeix de la deu situada a Ribes de Freser, Girona, Catalunya on és envasada des de 1917 en diferents formats.
És una aigua indicada per a dietes pobres en sodi i es comercialitza posant en relleu valors lligats al Pirineu, a la vida relaxada i al contacte amb la natura.
Aigua de Ribes col·labora amb Unicef des de 1997, ajudant a la potabilització d'aigua en zones necessitades.

## Composició química

| Sec | 207 mg/l |
| Bicarbonats | 163,5 mg/l |
| Sulfats | 30,4 mg/l |
| Clorurs | 3,6 mg/l |
| Calci | 54,4 mg/l |
| Magnesi | 7,5 mg/l |
| Sodi | 4,9 mg/l |
| Potassi | 0,6 mg/l |
| Nitrats | 6,7 mg/l |
| Fluor | 0,1 mg/l |
| Sílice | 8,3 mg/l |

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://premisrecerca.uvic.cat/treball/1513.
* ↑ «Llista d'aigües minerals naturals reconegudes». Generalitat de Catalunya, 01-02-2021. [Consulta: 10 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Rivera (Ticino)

Rivera és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Lugano.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Ifrane Atlas Saghir

Ifrane Atlas Saghir (en àrab أيفران الأطلس الصغير, Īfrān al-Aṭlas aṣ-Ṣaḡīr; en amazic ⵉⴼⵔⴰⵏ ⵏ ⴰⵟⵍⴰⵙ ⵎⵥⵥⵉⵏ) és una comuna rural de la província de Guelmim, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total d'11.205 persones La vila és en una vall àrida, i els oasis i muntanyes dels voltants atraure el turisme, generalment excursionistes i pelegrins jueus. Ifrane és coneguda entre la diàspora jueva com a Oufrane.

## Història

Ifrane Atlas Saghir va ser un important centre comercial i de mercat per al comerç de les caravanes que es movia del Sàhara a la costa de la mar, fins que el comerç es va esvair a finals de 1800. La zona és ocupada pels amazics chleuh que mantenen la seva forma tradicional de vida.

## Comunitat jueva

Ifrane Atlas-Saghir era un antic centre de població jueva d'uns 2.000 anys, la més antiga del Marroc, fins que en 1958 van anar en grup a establir-se a Israel. Avui en dia hi ha un important centre de peregrinació jueva, va ser el lloc d'un suïcidi en massa de la dècada de 1700, dut a terme a causa d'una persecució brutal per un bruixot local. Les restes de cementiris jueus són coneguts també avui ... "a les goles de l'Oufrane, hi ha antics cementiris amb làpides que tenen inscripcions en hebreu." Degut a la importància de l'herència jueva d'Ifrane, s'ha restaurat una sinagoga en un Mellah abandonats, per la Fundació per al patrimoni cultural jueu-marroquina. L'antiga cultura jueva del districte ha deixat un altre llegat durador, en què continua l'observança d'alguns aspectes del folklore jueu entre els amazics locals.

## Persones notables

* Mohammed al-Mokhtar Soussi
* Abdellah Baha
* Mustapha Hadji
* Youssouf Hadji

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Nabil Boudraa, Joseph Krause (eds.), North African Mosaic: A Cultural Reappraisal of Ethnic and Religious Minorities, Cambridge Scholars, 2007, p. 166.
* ↑ Sacheverell Sitwell, Mauretania: warrior, man, and woman, 1940, p. 121.
# Kevin Anderson (sociòleg)

Kevin Anderson (1948) és un sociòleg i marxista humanista estatunidenc. És professor de sociologia, ciències polítiques i estudis feministes a la Universitat de Califòrnia a Santa Barbara. Anteriorment va ser professor de sociologia a la Northern Illinois University, a DeKalb, i professor de ciències polítiques, sociologia i estudis feministes a la Universitat Purdue.

## Trajectòria

Anderson va estudiar a la Tenafly High School a Tenafly, es va llicenciar en història al Trinity College (Connecticut) i va fer un màster i un doctorat en sociologia al City University of New York Graduate Center. En la seva tesi va tractar la recepció en Lenin de la dialèctica de Friedrich Hegel, que més endavant es va publicar com a Lenin, Hegel and Western Marxism.
Va participar en el projecte internacional de les obres completes de Karl Marx i Friedrich Engels (Marx-Engels-Gesamtausgabe) i va treballar especialment en el volum IV/27, que conté una part important dels quaderns pòstums de Marx sobre societats no occidentals i precapitalistes. També ha escrit àmpliament sobre teoria marxista, Michel Foucault i l'Escola de Frankfurt.
El seu Erich Fromm and Critical Criminology va guanyar el premi Erich Fromm de la International Erich Fromm Society de Tübingen l'any 2000. Més endavant, el seu llibre Marx at the Margins va guanyar el Paul Sweezy Book Award de la secció marxista de l'Associació Americana de Sociologia el 2011. A més, el llibre Foucault and the Iranian Revolution, coescrit amb la seva esposa Janet Afary, va ser guardonat amb el premi Latifeh Yarshater al millor llibre en estudis de dones el 2006.

## Referències

* ↑ Espelt, Roser; Oiartzabal, Imanol. «Marx defensava un tipus d'antiracisme que no era només formal». Catarsi Magazín, 06-06-2024. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ Martínez, Josefina L. «Marx era un pensador multilineal, no determinista ni eurocéntrico» (en castellà), 09-05-2024. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ Thomas, Joe. «Building a Community Seen As Key To Rebuilding Baghdad» (en anglès). Newspapers.com. Journal and Courier, 11-04-2003. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Campus Notebook, Awards and Honors» (en anglès). Newspapers.com. Journal and Courier, 20-01-2008. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Kevin B. Anderson». [Consulta: 25 maig 2017].
* ↑ Anderson, K.B.. Marx at the Margins: On Nationalism, Ethnicity, and Non-Western Societies. University of Chicago Press, 2016. ISBN 9780226345703.
* ↑ Kevin Anderson and Richard Quinney. «UI Press | Edited by Kevin Anderson and Richard Quinney | Erich Fromm and Critical Criminology: Beyond the Punitive Society». press.uillinois.edu. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ «Fiscal Year 2001 Awards | The Hall Center for the Humanities». hallcenter.ku.edu. Arxivat de l'original el 2016-09-17. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ «ACLS American Council of Learned Societies | www.acls.org - Results». www.acls.org. Arxivat de l'original el 2021-01-20.
* ↑ «Paul Sweezy Book Award | Sociology». soc.ucsb.edu. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ Foucault and the Iranian Revolution: Gender and the Seductions of Islamism, Afary, Anderson. press.uchicago.edu.
# Tres maneres d'estimar

Tres maneres d'estimar (títol original: Threesome) és una pel·lícula dirigida per Andrew Fleming, estrenada el 1994 i doblada al català.

## Argument

Al començament dels anys 1990, Eddy es decideix a continuar els seus estudis instal·lant-se en una residència per a estudiants. Allà coneixerà Stuart, un estudiant poc treballador i obsedit amb el qual comparteix la seva habitació. El tercer lloc de la cambra d'estudiants és ocupat més tard per Alex, una noia que ha estat posada amb els dos joves per error a causa del seu nom. Després d'alguns començaments caòtics, els tres camarades s'acosten cada vegada més...

## Repartiment

* Lara Flynn Boyle: Alex
* Stephen Baldwin: Stuart
* Josh Charles: Eddy
* Alexis Arquette: Dick
* Martha Gehman: Renay
* Mark Arnold: Larry
* Michele Matheson: Kristen

## Referències

* ↑ Tres maneres d'estimar
* ↑ «Threesome» (en anglès). The New York Times.