OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eustaci

Eustaci és el nom dels següents personatges:
* Eustaci d'Epifania (retòric), retòric i historiador grec.
* Eustaci d'Antioquia, bisbe d'Antioquia però nascut a Side.
* Eustaci de Beirut, bisbe de Beritos o Beirut del segle v.
* Eustaci de Capadòcia, filòsof neoplatònic grec.
* Eustaci d'Epifania, bisbe d'Epifania del segle iv.
* Eustaci (escriptor), escriptor o novel·lista eròtic romà d'Orient.
* Eustaci de Sebaste, bisbe de Sebaste a Armènia fundador de la secta dels macedonians.
* Eustaci de Tessalònica, arquebisbe de Tessalònica.
* Eustaci de Constantinoble, patriarca de Constantinoble 1019-1025
* Eustaci, traductor.
* Eustaci (jurista), jurista romà d'Orient.
* Eustaci (metge), metge grec.
# Bernisse

Bernisse és un antic municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos.
L'1 de gener de 2015 va fusionar amb el municipi de Spijkenisse. El nou municipi va prendre el nom de Nissewaard.
L'1 de gener del 2009 tenia 12.495 habitants repartits sobre una superfície de 68,59 km² (dels quals 11,25 km² corresponen a aigua). Limitava al nord amb Brielle i Rotterdam, a l'oest amb Hellevoetsluis, a l'est Spijkenisse i al sud amb Middelharnis i Korendijk.

## Història

El municipi s'havia creat l'1 de gener de 1980 per la fusió d'Abbenbroek, Oudenhoorn i Zuidland, i parts dels municipis de Geervliet (amb Simonshaven), Heenvliet,el poble de Biert. El nom prové del Bernisse, un curs d'aigua que travessa el municipi. L'ajuntament es trobava a Abbenbroek, un dels primers assentaments (anterior al segle xiii) a un illa al mig de la desembocadura dels rius Mosa i Rin, que a poc a poc es va polderitzar amb dics, canals i rescloses de desguàs.

## Llocs d'interés

* Àrea d'esbarjo «De Bernisse»: una zona de 300 hectàrees de lleure aquàtic als marges del riu Bernisse

## Referències

* ↑ «Spijkenisse en Bernisse zijn samen Nissewaard». Het Parool.
* ↑ «Wet van 14 mei 2014 tot samenvoeging van de gemeenten Bernisse en Spijkenisse» (pdf) (en neerlandès). Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, 2014, 189, 05-06-2014.
* ↑ Benschop, Bob. «Het dorp Abbenbroek [El poble d'Abbenbroek]» (en neerlandès), 09-05-2019. [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ «Recreatiegebied De Bernisse» (en neerlandès). Op Voorne Putten. [Consulta: 26 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Bernisse - Lloc web oficial
# Pontault-Combault

Pontault-Combault és un municipi francès, situat al departament de Sena i Marne i a la regió de l'Illa de França. L'any 2006 tenia 43.241 habitants.
Forma part del cantó de Pontault-Combault, del districte de Torcy i de la Comunitat d'aglomeració de París-Vallée de la Marne.
# Platja del Morer (Llançà)

La platja del Morer és una platja del municipi de Llançà (Alt Empordà) situada entre la punta del Morer i la platja de les Titarolites, en una zona urbanitzada. Està encarada a llevant, a recer de la tramuntana. Té una longitud de 80 m i una amplada mitjana de 8 m, de sorra gruixuda i còdols, amb un pendent d'entrada a l'aigua fort. S'hi accedeix pel camí de ronda. No disposa de servei de socorrisme, ni altres serveis.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platja del Morer». Ajuntament de Llançà.
* ↑ «Mor un home de 75 anys ofegat aquest matí a la platja del Morer de Llançà». El Punt Avui, 10-08-2020.
# Portada/efemèride juliol 26

Ji Yun
« 25 de juliol · 26 de juliol · 27 de juliol »
# Posta

«Posta» té aquests significats:
* Posta o casa de postes, establiment on es realitzaven la presa i canvi de cavalleries i assignació de postillons per als correus, viatgers o bestiar
* Posta de sol, baixada del sol per sota de la línia de l'horitzó
* Posta (marina de guerra), establiment temporal de vaixells de guerra en un paratge determinat
* Posta (municipi d'Itàlia), municipi de la regió italiana del Laci
* Posta d'ous, grup d'ous produïts per animals ovípars i també s'anomena posta al procés de dipositar els ous després de la fecundació
* Posta d'Orís, casa a Osona
* Reserva índia La Posta, reserva índia que constitueix la llar de la Banda La Posta d'Indis de Missió Diegueño
* Sándor Pósta (Pánd, 1888 – Budapest, 1952), tirador hongarès que va competir a començaments del segle XX
# Post

Una post és una peça de fusta plana i llarga, força més llarga que ampla d'un gruix inferior a 40 mm, de cares paral·leles, que s'utilitza en fusteria. Els gruixos normalitzats per a les posts són 10, 12, 15, 18, 20, 24, 26, 35 i 40 mm.
La paraula prové del llatí postis (acusatiu postem): brancal, muntant lateral d'una porta.
En direcció de la llargada, mantenen una elasticitat en flexió considerable. Per això, en la construcció o la construcció naval les posts tenen més aviat una funció de tancar o de cobrir i generalment necessiten una estructura portadora feta de material més rígid: bigues massissos, bigues de fusta laminada encolada, o perfils d'acer o alumini. Per aquesta elasticitat, fan possible formes lleugerment encorbades, indispensable en la construcció de bots tradicionals o altres formes corbades.
Serveixen per fer parets i parquets, mobles i pretatgeries. La llargada de la llum necessària entre dos punts fixos depèn del gruix i de la càrrega. De la persona que no té res al rebost, es diu que «no té un pa a la post» i la persona que accepta una feina poc divertida pot dir «que vols, em cal pa a la post».

## Referències

* 1 2 «Post». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Post». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «postis». A: Diccionari Llatí-Català, 1993 (2007), p. 1078. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «post2». A: Diccionari etimològic, 1996 (2004, 4ª edició), p. 741. ISBN 9788441225169.
* ↑ Pàmies i Riudor, Víctor. «No tenir un pa a la post». Paremiologia catalana comparada digital, 2021. [Consulta: 23 agost 2021].
* ↑ «Betekenis Hij heeft brood op de plank.» (en neerlandès). Spreekwoorden. [Consulta: 23 agost 2021].
Viccionari
# Post-hardcore

El post-hardcore és un subgènere musical del hardcore punk. Les primeres aparicions del gènere foren a Washington DC, a mitjans dels anys 1980, encara que no va ser més conegut fins a principis dels anys 1990.
El post-hardcore està marcat pels ritmes precisos i la seva instrumentació basada en guitarres intenses acompanyades d'interpretacions vocals que moltes vegades són cantades talment crits o xiuxiuejos. El gènere ha aconseguit un equilibri únic de dissonància i melodia, en part canalitzant l'estil sorollós i ràpid del hardcore en més mesurades i subtils formes de tensió i descàrrega. Cal destacar, que serva de les seves arrels hardcore la intensitat i la consciència social, així com també l'ètica do it yourself, tot i que s'absté bastant de la ira desenfocada i imprecisa
El gènere també inclou grups amb tendències decididament art rock, rock experimental o post-rock, com són: Fugazi, Quicksand, LostAlone, Fightstar, Escape the fate, Alesana, A Static Lullaby, Serpent o Toundra.
El so original del post hardcore va perdre popularitat durant els anys 1990, encara que prospera en ambients més alternatius, així com en noves expressions més radicals. Alguns gèneres relacionats són l'emo i el math rock, els quals comparteixen un mateix llegat amb el post-hardcore.

## Referències

* ↑ Blush, Steven.. American hardcore : a tribal history. 2a edició. [Los Angeles, Calif.?]: Feral House, 2010. ISBN 978-1-932595-98-7.
* ↑ «Post-Hardcore Music Genre Overview» (en anglès americà). [Consulta: 6 maig 2020].
# Premi Internacional de Composició Musical Ciutat de Tarragona

El Premi Internacional de Composició Musical Ciutat de Tarragona és un concurs de composició que té lloc anualment a Tarragona (Catalunya, Espanya), organitzat per l'Ajuntament de Tarragona. Fou instituït el 1993 i fou reconegut per la Federació Mundial de Concursos Musicals Internacionals (World Federation of International Music Competitions) el 1996.
El concurs està obert als compositors de qualsevol nacionalitat, sense límit d'edat. Poden optar a aquest premi les obres de composició simfònica amb solistes (un màxim de 3) o sense, i amb mitjans electroacústics o sense. Les obres han de ser inèdites, no podran haver estat estrenades en públic ni premiades, ni amb el títol actual ni amb cap altre, ni haver estat objecte de cap encàrrec previ. L'obra guanyadora és estrenada l'any següent per l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i rep un premi en metàl·lic de 12.000 euros.
Han estat membres del jurat: Josep M. Mestres Quadreny, Albert Sardà, Joan Guinjoan i Jordi Cervelló, entre d'altres. Entre els guanyadors del concurs es troben Paolo Boggio, Italia (2004 ) Ramon Humet (2008) i Xavier Pagès i Corella (2010).

## Referències

* ↑ Excepte el 2009, any en què no va tenir lloc.
* ↑ «Ajuntament de Tarragona». [Consulta: 23 agost 2010].
* ↑ «Ajuntament de Tarragona». Arxivat de l'original el 2011-07-06. [Consulta: 23 agost 2010].
* ↑ «World Federation of International Music Competitions (member information)». [Consulta: 23 agost 2010].
* ↑ «L'Ajuntament de Tarragona convoca la dissetena edició del premi internacional de composició musical». El Punt Avui, 08-03-2010. [Consulta: 7 març 2014].
* ↑ «Tarragona City Council». Arxivat de l'original el 2011-07-06. [Consulta: 23 agost 2010].
* ↑ «Ajuntament de Tarragona». Arxivat de l'original el 2011-07-06. [Consulta: 23 agost 2010].

## Enllaços externs

* Bases del concurs (2010)
* Ajuntament de Tarragona
# Portulacàcies

Les portulacàcies (Portulacaceae) formen una família de plantes amb flors que comprèn una vintena de gèneres amb mig miler d'espècies, que van de plantes herbàcies a arbusts. De distribució cosmopolita, amb la més alta diversitat al sud de l'Àfrica, Austràlia i l'Amèrica del Sud. Algunes espècies arriben a la zona subàrtica. La família és molt similar a la cariofilàcia Caryophyllaceae i se'n distingeix pel calze, que només té dos sèpals. Segons NCBI, el formen els gèneres:

## Referències

* ↑ NCBI

## Enllaços externs

* Flora de la Xina.
# Portunoïdeus

Els portunoïdeus (Portunoidea) són una superfamília de crustacis decàpodes de l'infraordre Brachyura que agrupa tres famílies, Geryonidae (crancs d'alta mar), Portunidae (crancs nedadors) i Trichodactylidae (crancs d'aigua dolça).

## Famílies

* Carcineretidae † Beurlen, 1930[1]
* Carcinidae MacLeay, 1838
* Catoptridae Borradaile, 1902
* Geryonidae Colosi, 1923
* Lithophylacidae † Van Straelen, 1936
* Longusorbiidae † Karasawa, Schweitzer & Feldmann, 2008
* Macropipidae Stephenson & Campbell, 1960
* Pirimelidae Alcock, 1899
* Portunidae Rafinesque, 1815
* Psammocarcinidae † Beurlen, 1930
* Thiidae Dana, 1852
Carcineretidae, una família fòssil del Cretaci, ser classificada en aquesta superfamília. Si això és així, una altra família extinta, Torynommidae també ha de ser inclosa en Portunoidea.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Portunoidea Rafinesque, 1815». [Consulta: 16 octubre 2021].
# Pristotis

Pristotis és un gènere de peixos de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Pristotis cyanostigma (Rüppell, 1838)
* Pristotis obtusirostris (Günther, 1862)

## Referències

* ↑ Rüppell, W. P. E. S. 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33.
* ↑ Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Catalogue of the fishes in the British Museum. v. 4: i-xxi + 1-534.
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rüppell W. P. E. S. 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. [1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.] Fische Rothen Meeres 1835-38.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Portada/article febrer 13
## Guerra Civil espanyola

La Guerra Civil espanyola (17 de juliol de 1936 – 1 d'abril de 1939) va ser un conflicte bèl·lic que va enfrontar el govern de la Segona República Espanyola, que tenia el suport de les organitzacions d'esquerres, contra una part de l'exèrcit i de les organitzacions de dretes. Va ser un fet històric decisiu de l'Espanya del segle XX ja que el cop d'estat i la posterior guerra civil van representar la culminació de totes les contradiccions socials, polítiques i ideològiques que s'havien generat a la societat en el curs dels decennis anteriors.
# Portomaggiore

Portomaggiore és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Ferrara. L'any 2004 tenia 12.128 habitants.
# Portones de Hierro y Campodónico

Portones de Hierro y Campodónico és una zona rural poblada i un suburbi de la ciutat de Bella Unión, al departament d'Artigas, Uruguai. Forma l'extrem nord-oest de la ciutat, i limita amb el suburbi de Coronado a l'oest, i amb el Brasil a l'est, separat pel riu Cuareim-Quaraí.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Portones de Hierro y Campodónico tenia una població aproximada de 404 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 322 |
| 1975 | 575 |
| 1985 | 533 |
| 1996 | 396 |
| 2004 | 404 |
| 2011 | 323 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament d'Artigas» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-06-15. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / P» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 10 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Bella Unión – Portones de Hierro y Campodónico (castellà)
# Portonaccio

Portonaccio és un jaciment arqueològic prop de l'antiga ciutat etrusca de Veïs, al nord de Roma, Itàlia central. No ha de ser confós amb el barri de la ciutat del mateix nom, que està en la part oriental de la ciutat, prop de la via Tiburtina.
El santuari de Minerva de Portonaccio va ser el primer temple pertanyent a l'ordre toscà que es va erigir a Etrúria (al voltant del 510 aC). La reconstrucció proposada el 1993 per Giovanni Colonna, juntament amb Germano Foglia, presenta un edifici d'uns 18 metres quadrats sobre un podi baix amb dues parts: primer un pronaos amb dues columnes a manera de façana, de 7 metres de profunditat, i després la part posterior formada per tres cel·les adjacents de 9 metres de profunditat. Les columnes de 6 metres estan fetes de tuf amb estuc com les parets, que dins del pronaos van ser decorades amb diverses pintures sobre panells de fang. La teulada era de fusta coberta amb terracota policromada. La terracota tenia adorns de bronze i altres modelatges a mà, entre els quals es troben una esplèndida sèrie de grans acroteris amb els caps de gorgones, mènades i sàtirs.
Aquest santuari, entre els més antics i venerats de tota Etrúria, es trobava a l'exterior de la ciutat i al seu través passava una carretera que portava des de la ciutat de Veyes a la costa tirrena i les famoses salines de Veyes. Al costat del temple, hi havia una gran piscina amb un túnel i una tanca que cloïa els boscos sagrats.
La recuperació de fragments del santuari va determinar el començament de les excavacions de 1914, que van continuar després del descobriment de la famosa estàtua d'Apol·lo el 1916.

## Referències

* ↑ Boitani, Francesca. «Apollo de Veio». National Etruscan Museum of Villa Giulia, 2004. Arxivat de l'original el 2021-05-12. [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Anna Maria Sgubini Moretti. Veio, Cerveteri, Vulci: città d'Etruria a confronto : Roma, Museo nazionale etrusco di Villa Giulia, Villa Poniatowski, 1 ottobre-30 dicembre 2001. L'ERMA di BRETSCHNEIDER, 1 gener 2001, p. 42–. ISBN 978-88-8265-174-9.
# Ppm

PPM o Ppm té els següents significats:
* Mesures:
** ppm és l'abreviació de parts per milió una unitat de mesura de concentració.
** ppm és l'abreviació de pàgines per minut una unitat de mesura de velocitat en impressores, fotocopiadores i similars.
** ppm és l'abreviació de pulsacions per minut una unitat de mesura tempo en música.
* PPM Modulació per posició de pols
* PPM Catàleg d'estrelles PPM
* Política
** Partit Popular Monàrquic és un partit polític portuguès
# Presenting Lily Mars

Presenting Lily Mars és una pel·lícula musical americana de Norman Taurog, estrenada el 1943, produïda per Joe Pasternak, protagonitzada per Judy Garland i Van Heflin, I basada en la novel·la de Booth Tarkington. Aquest film és sovint citat com el primer de la Garland fent un paper d'adulta. Tommy Dorsey i Bob Crosby apareixen amb les seves orquestres en aquesta producció de la Metro-Goldwyn-Mayer

## Argument

El productor de Broadway John Thornway pensa que ho ha vist tot. Preparant el seu pròxim espectacle, coneix Lily Mars, una noia d'una ciutat petita amb un gran somni: fer de protagonista a Broadway. Quan Lily segueix John a Nova York, els dos s'enamoren. Però una sorpresa inesperada espera abans del final sumptuós de la seva història.

## Repartiment

* Judy Garland: Lily Mars
* Van Heflin: John Thornway
* Fay Bainter: Sra. Thornway
* Richard Carlson: Owen Vail
* Spring Byington: Sra. Mars
* Mártha Eggerth: Isobel Rekay
* Connie Gilchrist: Frankie
* Leonid Kinskey: Leo
* Patricia Barker: Poppy
* Janet Chapman: Violet
* Annie Ross: Rosie
* Douglas Croft: Davey
* Ray McDonald: Charlie Potter
* Tommy Dorsey i la seva orquestra
* Bob Crosby i la seva orquestra

## Banda sonora

Inclou:
* Every Little Movement (Has a Meaning All Its Own)
* When I Look At You
* Tom, Tom The Piper's Son
* Three O'Clock in the Morning i
* Broadway Rhythm per Tommy Dorsey I la seva orquestra.

## Referències

* ↑ «Presenting Lily Mars». The New York Times.
# Presentador de notícies

Com el seu nom indica, la presentadora de notícies és una persona que treballa en ràdio o televisió llegint - o presentant - noticiers, (telediaris o noticiaris, segons el país), bé sigui de forma habitual o durant butlletins noticiosos.
Normalment, aquests presentadors llegeixen llibrets preparats, amb ajuda del teleprompter o sense, però en casos d'emergència han d'improvisar a l'aire. En altres ocasions, solen entrevistar convidats o moderar panells de discussió. Alguns d'ells escriuen o editen els seus propis llibrets. Darrerament, en alguns països s'ha tornat comú veure presentadors - i, sobretot, presentadores - que són contractats més per la seva aparença física que per les seves qualitats periodístiques i intel·ligència i la seva habilitat per editorializar amb subtils moviments de cella o moviments en el seu rostre.
# Presenza Naziunale

Presenza Naziunale és un partit polític nacionalista cors. Aparegué com a resultat de l'escissió, en 1998, d'A Cuncolta Naziunalista, feta per François Santoni amb el seu amic Jean-Michel Rossi, com a reacció de la radicalització del moviment. El seu braç armat és Armata Corsa.
Jean-Michel Rossi fou assassinat el 2000, François Santoni el 2001, i alguns dels seus propers com Jacques Navarra el desembre de 2001.
# Província de Cosenza

La Província de Cosenza és una província que forma part de la regió de Calàbria a Itàlia. La seva capital és Cosenza.
Té vistes al mar Tirrè a l'oest, i l'est al mar Jònic. limita al nord amb la Basilicata (província de Potenza i Matera), i al sud amb les províncies de Catanzaro i Crotona.
Té una àrea de 6.709,75 km², i una població total de 713.883 hab. (2016). Hi ha 155 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Provincia di Cosenza homepage (en italià) Arxivat 2005-02-06 a Wayback Machine.
# Puntius lateristriga

Puntius lateristriga és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja crustacis, cucs, insectes i matèria vegetal.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Malàisia fins a Borneo.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Mills, D. i G. Vevers, 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
# Província de Konya

Konya és una província de Turquia a Anatòlia central. La capital provincial és la ciutat de Konya. És la província més gran, quant a la seva extensió, de Turquia.

## Districtes

La província Konya es divideix en trenta-un districtes tres dels quals s'inclouen de fet en el municipi de la ciutat de Konya (els districtes de la capital es mostren amb el signe ± ).
* Karatay ±
* Meram ±
* Selçuklu ±
* Ahırlı
* Akören
* Akşehir
* Altınekin
* Beyşehir
* Bozkır
* Çeltik
* Cihanbeyli
* Çumra
* Derbent
* Derebucak
* Doğanhisar
* Emirgazi
* Ereğli
* Güneysınır
* Hadim
* Halkapınar
* Hüyük
* Ilgın
* Kadınhanı
* Karapınar
* Kulu
* Sarayönü
* Seydişehir
* Taşkent
* Tuzlukçu
* Yalıhüyük
* Yeniceoba
* Yunak
# Pròcul (prenom)

Pròcul (llatí: Proculus) fou un prenom masculí romà utilitzat sobretot en les etapes més antigues de la República Romana, i més tard esdevingut cognomen. El femení és Pròcula i no tenia una forma abreujada regular.
No sembla que fos mai un prenom gaire comú, si més no en els períodes documentats historiogràficament i epigràficament (a partir de la República el segle v aC). Hom el troba, per bé que testimonialment, a les gentes Betúcia, Gegània, Júlia, Sertòria i Virgínia, principalment en el període més reculat de la República, car el segle i aC ja es considerava un prenom extint i marcadament arcaic. En canvi, abans de caure en desús va tenir temps de donar nom a dues gentes, la Proculeia i la Procil·la, i també a un cognomen, Pròcul; aquest darrer fou força més fructífer, i més tard prengué la forma Procle, també força estès.
Els gramàtics antics relacionaven el nom amb procul 'lluny' 'a distància' i es referiria a una persona nascuda quan el pare era absent (a diferència de Pòstum, nascut quan el pare era mort) o també a una persona nascuda de pares d'avançada edat. En canvi, també sembla possible que sigui un diminutiu de procus.
Entre els personatges que portaren aquest nom hi ha els cònsols Pròcul Virgini Tricost Rútil (486 aC) i Pròcul Gegani Macerí (440 aC).

## Referències

* ↑ Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 8477392250. §160.
* 1 2 3 Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 540.
* 1 2 3 Chase, George Davis «The Origin of Roman Praenomina». Harvard Studies in Classical Philology, VIII, 1897.
* ↑ De Praenominibus, epítome de Juli Paris.
* ↑ Com també passà amb Pòstum i Agripa.
* ↑ Gaffiot, Félix. «Proculus». Dictionnaire Latin-Français. [Consulta: 13 setembre 2020].
* ↑ Gaffiot, Félix. «Procus». Dictionnaire Latin-Français. [Consulta: 13 setembre 2020].