OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stormtrooper Families

Stormtrooper Families: Homosexuality and Community in the Early Nazi Movement (2015) és un llibre de l'historiador estatunidenc Andrew Wackerfuss. Se centra en el nazisme i l'homosexualitat i va rebre crítiques generalment favorables. El llibre va ser publicat per Harrington Park Press.

## Referències

* ↑ Barruzza, John R. «. By Andrew Wackerfuss. (New York, NY: Harrington Park Press, 2015. Pp. vii, 384. $35.00.)». The Historian, vol. 79, 4, 10-01-2020, pàg. 915–916. DOI: 10.1111/hisn.12738.
* ↑ Marhoefer, Laurie «Andrew Wackerfuss. Stormtrooper Families: Homosexuality and Community in the Early Nazi Movement.». The American Historical Review, vol. 122, 1, 01-02-2017, pàg. 268–268. DOI: 10.1093/ahr/122.1.268.
* ↑ Whisnant, Clayton J. «Stormtrooper Families: Homosexuality and Community in the Early Nazi Movement by Andrew Wackerfuss (review)» (en anglès). Journal of the History of Sexuality, vol. 26, 3, 15-09-2017, pàg. 557–559. ISSN: 1535-3605.
* ↑ Mthombeni, Patrick «Review: Andrew Wackerfuss,». International Sociology, vol. 33, 2, 20-03-2018, pàg. 231–233. DOI: 10.1177/0268580918757115a.
* ↑ «Burkhardt on Wackerfuss, 'Stormtrooper Families: Homosexuality and Community in the Early Nazi Movement' | H-German | H-Net». networks.h-net.org [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Anderson-Minshall, Jacob «New Book Debunks the Pink Swastika Myth» (en anglès). www.advocate.com, 03-02-2016 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Stormtrooper Families: Homosexuality and Community in the Early Nazi Movement, by Andrew Wackerfuss» (en anglès). Times Higher Education (THE), 13-08-2015 [Consulta: 13 abril 2020].
# Stornesita-(Y)

La stornesita-(Y) és un mineral de la classe dels fosfats, sent considerat des de 2020 una varietat de chladniïta. Rep el seu nom per la península d'Stornes, on es troba la localitat tipus, i per l'itri, l'element dominant de terres rares a la seva composició.

## Característiques

La stornesita-(Y) és un fosfat de fórmula química Na₆(Ca₅Na₃)YMg$_{43}$(PO₄)$_{36}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2005. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg de la chladniïta amb itri dominant.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la stornesita-(Y) pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita, tillmannsita i filatovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Johnston Firth, a la península de Stornes, una península ubicada a la badia de Prydz, a la costa d'Ingrid Christensen (Terra de la Princesa Isabel, Antàrtida). És un indret on han estat descoberts altres minerals com la tassieïta o la boralsilita. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Stornesite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 setembre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 16 setembre 2017].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 54». Mineralogical Magazine, 84, 2, 01-04-2020, pàg. 359–365. DOI: DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2020.21 [Consulta: 21 juny 2022].
# Souk L'Qolla

Souk L'Qolla (en àrab سوق القلة, Sūq al-Qulla; en amazic ⵙⵓⵇ ⵍⵇⵯⵍⵍⴰ) és una comuna rural de la província de Larraix, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.965 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Stín kapradiny

Stín kapradiny (en txec tons de falguera) és una pel·lícula policial txecoslovaca del 1985 dirigida per František Vláčil. Està basat en una novel·la de Josef Čapek amb el mateix nom.

## Argument

En Rudolf treballa en una pedrera i li agrada caçar il·legalment en un bosc local. Sovint l'acompanya el seu amic Václav. Un dia, són atrapats per un guardacaça i l'assassinen. Oculten el cos i fugen. Són vists per una parella gran i s'adonen que han de marxar del poble. S'amaguen al bosc i intenten evitar la policia. Vašek es posa malalt i Rudolf vol deixar-lo enrere, però Václav continua. Coneixen la Rousová i intenten violar-la, però ella s'escapa. Més tard els troba la policia Marjánka i Rudolf li dispara. El sensible Václav té por de la brutalitat d'en Rudolf, són envoltats per la policia i Rudolf és assassinat. Václav està amagat al seu cos tota la nit. Es mata al matí abans que la policia el pugui arrestar.

## Repartiment

* Marek Probosz - Rudolf Aksamit
* Zbigniew Suszyński - Václav Kala
* Miroslav Macháček - a Guardacaça/Vagabund/Captaire
* František Peterka - Pare Aksamit
* Vladimír Hlavatý - Čepelka
* Milada Ježková - Esposa de Čepelka

## Recepció
### Premis

| Data de cerimònia | Esdeveniment | Premi | Receptor(s) | Resultat | Ref(s) |
| 1986 | Festival de pel·lícules txeques i eslovaques a Mariánské Lázně | Premi de la Música | Jiří F. Svoboda | Guanyador | |

## Referències

* ↑ «František Vláčil: Stín kapradiny» (en txec). www.odaha.com. [Consulta: 1r octubre 2017].
* 1 2 «Stín kapradiny (1984)» (en txec). Filmový přehled. [Consulta: 1r octubre 2017].

## Enllaços externs

* Stín kapradiny a YouTube
# Stéphanie de Mareuil

Stéphanie de Mareuil (segle XX) és una directora de cinema i guionista francesa.
Va treballar per la revista Elle. També va escriure la novel·la Routines el 2007 i Tombée des nues el 2008.

## Filmografia

* 1983 : Elle s'appelle Alix, curtmetratge
* 1985 : Pauline-épaulettes, curtmetratge amb Julie Jézéquel
* 1987 : Cœurs croisés amb Bernard Farcy, Roger Mirmont i Caroline Loeb
* 1991 : Petits travaux tranquilles amb Philippine Leroy-Beaulieu i Elli Medeiros

## Referències

* ↑ Stéphanie de Mareuil al web del Festival de Canes
* ↑ Stéphanie de Mareuil a notrecinema.com
* ↑ Stephanie de Mareuil a iggybook
# Stéphanie de Montaneis

Stèphanie de Montaneis Va ser una metge de mitjans segle xiii a Lió.
El segle xiii va ser un moment que va resultar difícil per a qualsevol dona que intentés entrar al camp mèdic a través del sistema educatiu tradicional. Algunes dones van arribar a aquest camp només per la via familiar a través d'una empresa. El pare de Stèphanie de Montaneis, Étienne de Montaneis, era metge de Lió i és més probable que rebés la formació d'ell mateix. El 1265 va ser referida pel terme "mèdica".

## Referències

* ↑ Hughes, Muriel Joy. Women healers in medieval life and literature. Nova York: King's Crown Press, 1943, p. 88. OCLC 452072.
* ↑ «Stephanie De Montaneis». Brooklyn Museum. [Consulta: 29 agost 2013].
# Casino de Caldes

El Casino de Caldes és una entitat cultural i social centenària fundada el 1864 situada al casc antic de Caldes de Montbui (Vallès Oriental, Catalunya).

## Descripció

L'entitat va tenir des de l'inici el seu local a l'anomenada Casa de les Tres Voltes, al carrer del Forn, on es van fer el teatre i el cafè. A la sala gran, a la primera planta, hi tenien lloc les activitats escèniques, musicals i de ball, i el cafè era a la planta baixa. Antonio Coll Fort va signar els plànols del projecte d'arquitectura. Amb el temps, l'edifici es va ampliar i transformar: al jardí de la cantonada que dona al carrer de Madella es va aixecar un nou volum per allotjar la nova cafeteria, i a la façana en va sobresortir un altre per encabir-hi la màquina de projecció de cinema. A la planta baixa, l'activitat cultural té lloc a la Sala Petita i a l'Espai d'Art Casino, que acull concerts de petit format, exposicions i presentacions. Del vestíbul de la planta baixa parteix l'escala que duu al foyer de la sala d'actes. També en aquesta planta superior hi ha la sala de miralls de l'escola de teatre. La capacitat del teatre és d'uns 450 espectadors, repartits entre la platea (350) i els dos pisos de llotges. L'escenari té pendent i unes mides de 9 m de boca i 14 m de fons.

## Activitat

La decisió de posar en marxa una entitat dedicada al ball i a l'entreteniment que disposés d'un local propi amb sala i cafè va ser una ser iniciativa de l'any 1864 dels fabricants de Caldes Joaquim Mumbrú i Joaquim Delger. Més tard es fundà la Societat Recreativa del Casino Caldense (així es va anomenar fins a 1979). Actualment, l'entitat està coordinada per la Societat Cultura i l'Esplai Casino de Caldes, i per la fundació creada per l'entitat. El cinema va ser un entreteniment amb molt de seguiment i afició al llarg del segle xx també a Caldes, i al Casino es va fundar el 1920 el Cine Caldense, i el 1974, el Cineclub. El Casino va ser el lloc de fundació (el 1975) i la seu al llarg d'una bona colla d'anys de l'actual Escola Municipal de Música Joan Valls. Els balls dels caps de setmana i les festes han estat una de les activitats importants del local, que atreia gent de tota la comarca. La sarsuela, l'òpera i el teatre també hi han tingut un lloc important, amb el Grup Teatral d'Aficionats i el Cor del Casino durant la Segona República. En la transició es formà el grup Rebrot de Teatre, i més tard el Grup Escènic Casino (GEC), que continua funcionant. També hi treballen la jove Escola de Teatre, amb professors provinents de l'Escola de Dansa i Ball Stage, i s'hi celebra un cicle de teatre de tardor. Les activitats de cant, els esbarts i les arts escèniques es programen dins del cicle de l'Espai A, el circuit d'arts escèniques amateurs amb suport públic, i de la Federació d'Ateneus de Catalunya (FAC).
# Guipel

Guipel (en bretó Gwipedel, en gal·ló Gipèu) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.545 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.122 | 1.126 | 1.071 | 1.190 | 1.283 | 1.420 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Rehault | |
| 2008- | Christian Roger | |
# Langres

* Per a altres significats, vegeu «Langres (desambiguació)».
Langres és un municipi francès, situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est.

## Persones de Langres

* Robert de Thourotte, bisbe de Langres (1232-1240) i príncep-bisbe de principat de Lieja (1240-1246)
* Denis Diderot, filòsof, novel·lista i enciclopedista (Langres, 5 d'octubre de 1713 - Paris, 31 de juliol de 1784).
# Banu Fasandjus

Els Banu Fassanjus o Banu Fassanjas (àrab: بنو فسانجس, Banū Fasānjus o بنو فسانجس, Banū Fasānjas) foren una família que dirigia l'administració hereditàriament sota els buwàyhides.
El primer fou Abu-l-Fadl al-Abbàs ibn Fassanjus, notable de Xiraz, que va estar al servei de Imad-ad-Dawla i de Muïzz-ad-Dawla i va morir el 953 amb 77 anys. El va succeir el seu fill Abu-l-Fàraj Muhàmmad que a la mort del visir al-Muhal·labí va ocupar les seves funcions però sense el títol (963). El 966 fou enviat a Oman per Muïzz-ad-Dawla per conquerir aquest territori. Va tornar a la mort de Muïzz-ad-Dawla i sota Izz-ad-Dawla Bakhtiyar va compatir el càrrec de visir amb Abu-l-Fadl al-Abbàs aix-Xirazí; es va retirar el 970 i va morir el 981. El seu germà Abu-Muhàmmad Alí va ser visir de Xàraf-ad-Dawla (994/985). El fill d'Abu-l-Fàraj Muhàmmad, Abu-l-Qàssim Jàfar (966-1029) fou visir de Sultan-ad-Dawla (1017-1018) i el seu fill Abu-l-Fàraj Muhàmmad (II) conegut com a Dhu-s-Saadat, fou visir de Jalal-ad-Dawla de 1030 fins vers 1044 i després sota Abu Kalidjar fins al 1047 quan el sultà va ordenar la seva detenció i després el va executar (1048) quan tenia 51 anys. El sultà Jalal-ad-Dawla va tenir com a visir a un membre de la família, de nom Abu-l-Fadl al-Abbàs ibn al-Hàssan ibn Jàfar per poc temps en any indeterminat.
El fill d'Abu-l-Fàraj Muhàmmad, Alà-ad-Din Abu-l-Ghanàïm Sad ibn Jàfar ibn Muhàmmad fou visir del darrer sultà buwàyhida Al-Màlik ar-Rahim i segurament exercia el càrrec quan el seljúcida Toghrul Beg va ocupar Bagdad, i va rebre el govern de Wasit (abril del 1056) per combatre a l'emir de la Batiha; va fortificar la ciutat el que el va fer sospitós als seljúcides que van enviar un exèrcit a Wasit dirigit per Abu-Nasr amir de l'Iraq que el van derrotar fora de la ciutat i van fer molts presoners però no van poder ocupar Wasit; llavors es va aliar a al-Bassassirí i va llegir a Wasit la khutba en nom del califa fatimita adoptant la bandera blanca, però Mansur ibn al-Hussayn i Ibn al-Hàytham el van assetjar la primavera del 1057; va fer una sortida sense èxit i es va refugiar a la fortalesa d'Ibn Akhdar, on fou derrotat i fet presoner junt amb el seu germà i altres familiars i portat a Bagdad (abril) i executat per crucifixió, portant gorra cònica amb ostres.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Banū Fasandjus».
# Saxman

Saxman és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 431 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saxman tenia 431 habitants, 127 habitatges, i 90 famílies La densitat de població era de 166,4 habitants/km².
Dels 127 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 21,3% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 15,8% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 7,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 133,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.375 $ i la renda mediana per família de 45.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.139 $ mentre que les dones 37.500 $. La renda per capita de la població era de 15.642 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saxman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saxman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Andrei Kanchelskis

Andrei Kanchelskis (rus: Андрей Канчельскис) (Kropívnitski, 23 de gener de 1969) és un exfutbolista rus, d'origen ucraïnès, de la dècada de 1990.
Fou 36 cops internacional amb Rússia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Manchester United FC, Everton FC, Rangers FC. També jugà a FC Dinamo de Kíev, FC Xakhtar Donetsk, ACF Fiorentina, Al Hilal i Krylia Sovetov.
Un cop retirat ha exercit d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Andrei Antanasovich Kanchelskis - International Appearances». RSSSF, 21-01-2006. [Consulta: 22 octubre 2015].
* ↑ Buckley, Adam. «Derby day: Kanchelskis remembers his treble». BBC Sport. British Broadcasting Corporation, 10-11-2010. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 10 novembre 2010].
* ↑ Andrei Kanchelskis a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Harding, John. «Andrei Kanchelskis». givemefootball.com. The Professional Footballers Association. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2012. [Consulta: 7 novembre 2008].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 15 maig 2011. [Consulta: 12 maig 2011].
* ↑ «Infermeria piena a Firenze: anche Kanchelskis si infortuna» (en italian). La Gazzetta dello Sport [[[Milan]]], 30-05-1997 [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Kanchelskis takes over as head coach at Latvian club Jurmala». Daily Mail.
* ↑ «Канчельскис ҳақида тўлиқ маълумот» (en uzbek). Navbahor Namangan, 09-10-2018. Arxivat de l'original el 10 d'octubre 2018. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Leuciscus schmidti

Leuciscus schmidti és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 37,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Issykul (Kirguizstan).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 2004: Catalogue of agnathans and fishes of fresh and brackish waters of Russia with comments on nomenclature and taxonomy. Russian Academy of Sciences, Moscou, Rússia. 1-389. [en rus].
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leucita

La leucita és un mineral de la classe dels silicats que rep el seu nom del grec leukos (blanc).

## Característiques

La leucita és un aluminosilicat potàssic que es troba ordinàriament en grups de cristalls o en agregats granosos de color gris clar i de vegades groguenc o vermellós amb lluentor vítria, semitranslúcids o translúcids només en les vores. Té una duresa d'entre 5,5 i 6 a l'escala de Mohs, i una densitat de 2,5 g/cm³. Cristal·litza en el sistema tetragonal, i els cristalls tenen forma d'icositetratedre regular. Aquestes formes però, s'han de considerar com un cas de mimetisme, ja que aquests cristalls estan formats per uns agregats de laminetes microscòpiques dotades de doble refracció. Escalfant-los a 265 °C, aquests cristalls es tornen isòtrops i regulars. Però al refredar-se apareix de nou en ells la birefringència i l'estructura abans esmentada. La leucita es descompon fàcilment, produint caolí i les solucions de compostos sòdics la converteixen en analcima, una altra zeolita.

## Formació i jaciments

La leucita es troba únicament en roques eruptives d'origen terciari més modern. És un dels components principals de certs basalts, traquites i fondites, encara que de vegades només amb ajuda del microscopi es poden reconèixer en aquestes roques. Es pot trobar associada a altres minerals, com nefelina, natrolita i analcima. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la Zona Volcànica de la Garrotxa.

## Pseudoleucita

La pseudoleucita és el nom que rep un producte d'alteració de la leucita, el qual, l'ortòclasi, la nefelina, l'analcima i/o la caolinita, formen un pseudomorf del mineral. Algunes roques, com ara les fergusites, es componen majoritàriament (70%) d'aquest producte.

## Varietats

El germanat-leucita és una varietat artificial de leucita en la qual el silici es troba reemplaçat per germani, donant la fórmula KAlGe₂O₆.

## Referències

* ↑ «Leucite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2014].
* ↑ Cebriá, J. M.; López-Ruiz, J.; Doblas, M.; Oyarzun, R.; Hertogen, J.; Benito, R. «Geochemistry of the Quaternary alkali basalts of Garrotxa (NE Volcanic Province, Spain): a case of double enrichment of the mantle lithosphere». Journal of Volcanology and Geothermal Research, 102, 3, 01-11-2000, pàg. 217–235. DOI: https://doi.org/10.1016/S0377-0273(00)00189-X [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ «Pseudoleucite: Pseudoleucite mineral information and data.». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Pseudoleucite - The Mineral and Gemstone Kingdom» (en anglès). [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Germanate-leucite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Lesnica

Lesnica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1297.
# Lesnoi (Kamtxatka)

* Per a altres significats, vegeu «Lesnoi».
Lesnoi (en rus: Лесной) és un poble (un possiólok) del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2020 tenia 914 habitants. Pertany al districte de Iélizovo.

## Referències

* ↑ Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки)
* ↑ Березняки (Камчатский край — Россия)
# Layton's Mystery Journey: Katrielle and the Millionaires' Conspiracy

Layton's Mystery Journey: Katrielle and the Millionaires' Conspiracy (レイトン ミステリージャーニー カトリーエイルと大富豪の陰謀 Layton's Mystery Journey: Katorīeiru to dai fugō no inbō) és un videojoc de trencaclosques i d'aventura gràfica desenvolupat per Level-5 per a Nintendo 3DS, Android i iOS publicat el 2017. És la setena entrega de la sèrie Professor Layton, i se centra en una nova protagonista, la detectiva Katrielle Layton, que cerca el seu pare desaparegut, el professor Hershel Layton.

## Argument

El professor Hershel Layton ha desaparegut de sobte, i amb l'objectiu de trobar-lo la seva filla, Katrielle Layton, ha obert una agència de detectius amb el seu gos Sherl i el seu ajudant Ernest Greeves. La cerca del seu pare, però, no progressa i, mentrestant, resol tots els casos que li arriben. Durant la història es resolen dotze casos diferents, i entren en escena set milionaris involucrats en una conspiració.

## Jugabilitat

Layton's Mystery Journey és semblant als anteriors videojocs de la sèrie pel que fa a la jugabilitat: el jugador es troba puzles que ha de resoldre a través de la pantalla tàctil per poder avançar en la història. Tot això mentre s'exploren diversos escenaris de Londres i es parla amb els personatges. També hi ha disponibles minijocs. El disseny dels puzles (és l'entrega de la sèrie que en té més) ha anat a càrrec de Kuniaki Iwanami, qui ha substituït Akira Tago després de la seva mort el març del 2016. Les escenes animades del joc les ha produït l'empresa japonesa A-1 Pictures.

## Referències

* 1 2 Romano, Sal «Layton's Mystery Journey: Katrielle and the Millionaires' Conspiracy for 3DS launches in October in the west». Gematsu, 20-07-2017 [Consulta: 21 juliol 2017].
* ↑ Romano, Sal «Layton's Mystery Journey: Katrielle and The Millionaires' Conspiracy latest trailer». Gematsu, 17-04-2017 [Consulta: 21 juliol 2017].
* ↑ «Level-5 Unveils Lady Layton Game Starring Professor Layton's Daughter» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (japonès)