OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pirmasens

Pirmasens és una ciutat alemanya (prop de la frontera de França), envoltada pel districte de Südwestpfalz, pertanyent a l'Estat federat de Renània-Palatinat (en alemany Rheinland-Pfalz).
Al nord-(aproximadament 5 quilòmetres) es troba la ciutat de Rodalben.
El nom de la ciutat es deriva del nom del "sant Pirminius" (fundador del monestir a Hornbach l'any 742).

## Història

Pirmasens va ser bombardejada pels Aliats a l'agost de 1944 i març de 1945 en el marc de la Segona Guerra Mundial.

## Demografia

| Any | Població |
| 1620 | 235 |
| 1657 | 40 |
| 1661 | 87 |
| 1667 | 74 |
| 1681 | 56 |
| 1722 | 245 |
| 1741 | 225 |
| 1790 | 9,000 |
| 1801 | 3,921 |
| 1863 | 7,097 |
| 1875 | 10,136 |
| 1890 | 21,041 |
| 1896 | 30,194 |
| 1925 | 42,996 |
| 1933 | 47,221 |
| 1939 | 58,848 |
| Any | Població |
| 1950 | 49,676 |
| 1970 | 57,773 |
| 1987 | 47,997 |
| 31. Desembre de 1998 | 46,425 |
| 31. Desembre de 1999 | 45,773 |
| 31. Desembre de 2000 | 45,212 |
| 31. Desembre de 2001 | 44,822 |
| 31. Desembre de 2002 | 44,367 |
| 31. Desembre de 2003 | 43,971 |
| 31. Desembre de 2004 | 43,637 |
| 31. Desembre de 2005 | 44,137 |
| 31. Desembre de 2006 | 43,456 |
| 31. Desembre de 2007 | 41,875 |
| 31. Desembre de 2008 | 41,358 |
| 31. Desembre de 2009 | 40,808 |
| 31. Desembre de 2010 | 40,384 |

## Cultura

En Pirmasens es va celebrar entre el 4 i 6 de juny de 2004 el Sisè Campionat Mundial de Barbacoa.
Monuments naturals i parcs:
* Alter Friedhof,
* Neuffer-Park,
* Strecktalpark
* Naherholungsgebiet "Eisweiher".
Diaris:
* Pirmasenser Zeitung
* Die Rheinpfalz

## Esports

Clubs esportius (Noms originals en alemany)
| FK 03 Pirmasens TV 1863 Pirmasens VfB Post Pirmasens GW Pirmasens SG Pirmasens TC Rot-Weiß Pirmasens Rot-Weiß Pirmasens | Tischtennis Verein Ruhbank Blau-Weiß Pirmasens ASV Pirmasens Schachclub 1912 Pirmasens TTC Pirmasens Les teves / DJK Pirmasens SV 1907 Ruhbank RC Pirmasens TSV 1979 Pirmasens | 1. Boule Verein Pirmasens Schachclub Fehrbach MTV 1873 Pirmasens TSG Pirmasens FC Fehrbach BF Fehrbach Schachfreunde '95 Pirmasens-Ruhbank Dartverein D.C. Piper s RSC Pirmasens-Fehrbach Tiger Academy (Taekwondo) |

## Persones destacades nascudes en aquesta ciutat

* Betty Amann (1905-1990): Actriu.
* Hugo Ball (1886-1927): Autor i poeta. Activista i participant del dadaisme.
* Wolfgang Unzicker (1925-2006): Escaquista internacional.

## Ciutats germanes

* Poissy (França), des 1965 tenen relacions culturals i econòmiques (ciutat sòcia).
* Pirmasens
* St. Pirminius
* Alter Friedhof
* Strecktalpark
* St. Antonio
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1972

Els trenta-dosens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1972 es van concedir el 29 de gener de 1973 a Madrid. En aquesta edició els premis econòmics foren per 5 pel·lícules i 875.000 pessetes, i un total de 265.000 pessetes als premis al millor director, guió, actor i actriu principal, actor i actriu secundaris, fotografia, decorats i música. A més foren premiats l'equip artístic de La guerrilla i l'equip tècnic d' Una ciudad llamada Bastarda. També foren premiats els curtmetratges Silencio, Viaje al país del turismo i Artesanía española: oficios andaluces

## Guardonats de 1972

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| Premi especial | 250.000 pts | La duda | Rafael Gil Álvarez |
| 1r premi | 250.000 pts | La redada (Razzia) | José Antonio de la Loma |
| 2n premi | 150.000 pts | Un verano para matar | Antonio Isasi Isasmendi |
| 3r premi | 125.000 pts | La curiosa | Vicente Escrivá |
| 4t premi | 100.000 pts | Experiencia prematrimonial | Pedro Masó |
| Millor director | 45.000 pts | Rafael Romero Marchent | Disco rojo |
| Millor guió | 45.000 pts | Vicente Escrivá | per la seva obra |
| Millor actriu | 30.000 pts | Mara Cruz | Disco rojo |
| Millor actor | 30.000 pts | Julián Mateos | La otra imagen |
| Millor actriu principal | 20.000 pts | Queta Claver | El vikingo |
| Millor actor principal | 20.000 pts | Eduardo Fajardo | La mansión de la niebla |
| Millor actriu secundària | 10.000 pts | Maribel Martín | La cera virgen |
| Millor actor secundari | 10.000 pts | Conrado Tortosa | La redada (Razzia) |
| Millor fotografia | 25.000 pts | Francesc Sempere i Masià | El vikingo |
| Millors decorats | 20.000 pts | Juan Alberto Soler | La novia ensangrentada |
| Millors música | 20.000 pts | Manuel Parada | La duda |

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248
* ↑ Premios Nacionales Sindicales cinematográficos 1972, ABC, 31 de gener de 1973

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1972
* Fotogramas de Plata 1972
* 17a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Sadaka

    Per l'emir mazyàdida d'Hilla vegeu Sàdaqa ibn Mansur
Sadaka fou emir d'Elbistan de la dinastia Dhul-Kadr, fill i successor de Shaban Suli, proclamat després de l'assassinat del seu pare pels egipcis el 1398.
El nou emir no presentava problemes pels egipcis, però llavors va intervenir un factor extern inesperat: les forces de l'emirat otomà es van presentar a Elbistan a la primavera del 1399 i el van deposar. Els otomans van posar al tron a Nasir al-Din Muhammad, fill de Ghars al-Din Khalil.
# Sala capitular barroca de la Seu de Mallorca

La sala capitular barroca de la Seu de Mallorca, projectada el 1696 i acabada el 1701, forma part, juntament amb el claustre, del programa d'arquitectura barroca promogut pel Capítol a finals del segle xvii i el segle xviii. S'alça sobre una planta el·líptica i constitueix el primer exemple en el barroc insular d'aquest tipus de planta inspirada en models italians. S'ha atribuït a Francesc Herrera i constitueix un precedent de la realitzada per ell mateix a l'església del Socors de Palma el 1707. Aquest tipus de planta va ser adoptat al llarg del segle xviii en algunes construccions d'arquitectura religiosa.
Construïda amb marès de Llucmajor, treballat i obrat amb molta cura. Vuit columnes amb fust estriat helicoïdal suporten l'entaulament i sobre aquestes arrenquen els nervis que divideixen la cúpula en vuit paraments, a cada un dels quals s'obre un ull de bou. Els nervis s'ajunten en la clau central de la cúpula que presenta un medalló amb la Mare de Déu i l'infant entronitzats, envoltats per vuit àngels. La cúpula està totalment coberta per decoració vegetal en relleu.
El monumental portal d'accés a la sala capitular està situat en un dels extrems de l'eix major. Coronat per tres figures que representen les tres virtuts teologals, presenta en l'interior de l'arc es veu la Verge sota una petxina, rodejada d'àngels nus i dos dofins als costats. A l'extrem oposat al portal d'accés s'hi troba oberta una petita capella que alberga un retaule.
En aquesta sala que forma part del Museu Capitular s'hi poden veure peces destacades que constitueixen el tresor artístic. La sala va ésser restaurada l'any 2001, retirant-ne la calç que cobria el sòtil i les columnes. Els treballs estaren dirigits per Eudald Guillaumet.

## BIbliografia

* AAVV. Palma. Guia d'arquitectura. COAB, Palma, 1997.
* COLL, Baltasar. Catedral de Mallorca. Palma, 1977, p. 73.
* LLABRÉS, Jaume; PASQUAL, Aina, La sala capitular i el claustre, un conjunt barroc en el marc gòtic. a PASCUAL, A. (coord.). La Seu de Mallorca. José J. de Olañeta, Palma, 1995, p. 165-175.
* PERELLÓ, Mª Perelló. Esglésies dels segles xvii i XVIII a Ciutat de Mallorca. Mallorca, Editorial Moll, 1985, p. 137-140.
* TUR, Margalida. Seu de Mallorca. a Gran Enciclopèdia de Mallorca, vol. 16, Promomallorca, Palma, 1989-1997, p. 229-237

## Referències

* ↑ LLABRÉS, Jaume; PASQUAL, Aina, La sala capitular i el claustre, un conjunt barroc en el marc gòtic, a PASCUAL, A. (coord.). La Seu de Mallorca. Palma: José J. de Olañeta, 1995, p. 166.
# Jaume Nadal i Meroles

Jaume Nadal i Meroles (Lleida, 1804 - 1872) fou un metge i polític català, fundador i director de l'Institut de Segon Ensenyament de Lleida.
Estudià al Seminari Conciliar de Lleida, cursà estudis de medicina a Saragossa que culminà a la Universitat de Barcelona. Durant el Trienni Liberal formà part de la milícia nacional, on es distingí pel seu activisme, fet pel qual patí repressió política. Formà part del grup d'intel·lectuals i de professionals que impulsà el liberalisme a les terres de ponent i que promogué la cultura i l'educació. Grup que gestionà la Paeria entre 1837 i 1943. A més d'en Jaume Nadal, en formaven part l'eclesiàstic Josep Castel, primer director de l'Institut, el mestre Odó Fonoll, primer director de l'Escola Normal de Mestres i l'historiador Marià Olives Roca.
Jaume Nadal fou professor d'història natural de l'Institut de Lleida. El qual dirigí en dos períodes. Primerament del 1854 al 1857, després del 1868 fins a la seva mort el 5 de setembre de 1872. Viatjà per centres estrangers i aplicà les experiències obtingudes
Vinculat al Partit Progressista participà activament en la vida política. Fou regidor de la Paeria en 1837 i tinent d'alcalde en 1839. Era membre de la Diputació provincial que reestructurà l'any 1836. Elegit, el 1851, parlamentari a Madrid. Fruit de la desamortització esdevingué un dels grans propietaris rurals lleidatans.
Era membre fundador de Societat Econòmica d'Amics del País de Lleida. Entitat que presidí entre 1840 i 1872. Rebé la creu de l'ordre d'Isabel la Catòlica i la de Carles III.

## Bibliografia

* PONS I ALTÉS, J. M.: Moderats i progressistes a la Lleida del segle xix (1843-1868), Lleida: Pagès editors, 2002.

## Referències

* ↑ CASALS, Quintí. Polítics de Lleida, Lleida, Universitat de Lleida. Lleida: Universitat de Lleida, 2002, pp. 246-249..

## Enllaços externs

* Jaume Nadal i Meroles - Galeria de Metges Catalans
# Luigi Sepe

Luigi Sepe (Torre del Greco, Nàpols, Itàlia, 8 de maig de 1991) és un futbolista italià. Juga de porter i el seu club actual és el S.S.C. Napoli.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2015-02-05 a Wayback Machine. (anglès)
* FIGC Arxivat 2015-02-04 a Wayback Machine. (italià)
# Zangboïta

La zangboïta és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom del riu Yarlong Zangbo, el qual passa a prop de la seva localitat tipus.

## Característiques

La zangboïta és un silicur de fórmula química TiFeSi₂, que va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic, formant grans i cristalls tabulars, generalment entre 0,002 i 0,15 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zangboïta pertany a «01.BB - Silicurs» juntament amb els següents minerals: suessita, mavlyanovita, perryita, fersilicita, naquita, ferdisilicita, linzhiïta, luobusaïta, gupeiïta, hapkeïta i xifengita.

## Formació i jaciments

El mineral va ser separat dels components pesats i minerals derivats d'una mostra de 1.500 kg de cromitites allotjades en harzburgita ofiolítica. Va ser descobert a la mina Orebody 31, al comtat de Qusum, a la Prefectura de Shannan (Regió Autònoma del Tibet, República Popular de la Xina), l'únic indret on se n'ha trobat.

## Referències

* ↑ «Zangboite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 gener 2016].
# Sala d'en Galà

La Sala d'en Galà és una obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal destacar la profunda utilització d'elements decoratius de diferents estils, que arribaren a englobar tota la pell exterior de l'edifici. El conjunt queda rematat per un gran coronament amb elements figuratius propis de l'arquitectura romànica i acadèmica. Tot el conjunt és arrebossat i amb pedra artificial. També s'utilitza el ferro forjat en les baranes dels balcons.

## Història

L'adequació de l'edifici per a l'actual sala de ball ha malmès sensiblement el conjunt. Hi ha un tancament de finestres i una alteració de les portes.

## Referències

* 1 2 «Sala d'en Galà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Pista del Barranc (Serradell)

La Pista del Barranc és una pista rural del terme municipal de Conca de Dalt, en territori del poble de Serradell, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà.
Té un traçat discontinu, en diversos trams enllaçats per altres pistes de la zona, com la mateixa Pista del Bosc de la qual arrenca.
Arrenca de la Pista del Bosc just a ponent de la llau de Santa Maria, des d'on s'adreça cap al sud-oest, per resseguir de forma paral·lela pel nord a la llau del Cornàs, la qual travessa, per morir aquesta pista en uns camps propers a la llera de la llau pel costat de migdia. Un segon tram arrenca també de la Pista del Bosc al costat de llevant de la partida de Barba-rossa, per anar en direcció a llevant fins a l'extrem meridional del Serrat de Santa Eulàlia i tornar enrere per una cota superior. Poc després acaba el seu recorregut a la mateixa Pista del Bosc, just a l'extrem sud-est de lo Bosc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Llista de Gardiner (K)

El Grup K de la llista de Gardiner és un dels 26 subgrups de jeroglífics egipcis que l'egiptòleg britànic Alan Gardiner va realitzar en el seu llibre Gramàtica de la llengua egípcia. En aquest grup hi ha 7 jeroglífics referents a peixos.

## Taula de jeroglífics

| Codi | Transl. | Objecte representat | Descripció |
| K1 | ỉn | Tilapia | Determinatiu de tilapia i de llissa llobarrera. Fonograma del so in. |
| K2 | bw | Barbus | Determinatiu fonètic del so bu. |
| K3 | ˁḏ, (ˁd) | Mugílid | Determinatiu de mugílid. Fonograma del so ady. |
| K4 | ẖȝ, ẖȝt | Peix d'Oxirrinc | Ideograma d'Oxirrinc i mormyrus. Fonograma de ja. |
| K5 | rm, bs | Peix petrocephalus | Determinatiu de peix. Fonograma de bs. |
| K6 | nšmt | Cua de peix | Determinatiu i ideograma de cua de peix. |
| K7 | špt | Peix globus del Nil | Determinatiu de molest. Ideograma de peix globus del Nil. |

## Bibliografia

* Collier, Mark; Manley, Bill. How to Read Egyptian Hieroglyphs (en anglès). The British Museum Press, 1998. ISBN 978-0520239494.
* Gardiner, Alan. Egyptian Grammar (en anglès). Griffith Institute, 1973 (3 ed), p. 682. ISBN 0900416351.
* Faulkner, Raymond O. A concise dictionary of Middle Egyptian (en anglès). Griffith Institute, 1962, p. 334. ISBN 0900416327.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 1) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 748. ISBN 978-0486236155.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 2) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 722. ISBN 978-0486236162.
# Madranjas

Madranjas(en francès Madranges) és un municipi francès del departament de la Corresa, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 183 | 225 | 159 | 172 | 174 | 177 | 187 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Jacques Peschadour | |
| 2001- | Daniel Goube | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Zangherella

Zangherella és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels anàpids (Anapidae). Fou descrita per primera vegada per Caporiacco l'any 1949.

## Taxonomia

L'any 2016, d'acord amb el World Spider Catalog, el gènere té 3 espècies:
* Zangherella algerica, (Simon, 1895)
* Zangherella apuliae, (Caporiacco, 1949)
* Zangherella relicta, (Kratochvíl, 1935)
L'àrea de distribució és el sud d'Europa i el nord d'Àfrica.

## Referències

* ↑ Caporiacco, 1949: L'aracnofauna della Romagna in base alle raccolte Zangheri. Redia, vol.34, p.237-288.
* 1 2 3 «Anapidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 25 desembre 2016].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Zangherella Caporiacco, 1949 en la família Anapidae +base de dades
# Poggio-d'Oletta

Poggio-d'Oletta (en cors U Poghju d'Oletta) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 140 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 151 | 155 | 142 | 125 | 109 | 140 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Louis Méria | | |
# Rufus (escriptor)

Rufus (llatí: Rufus, grec antic: Ῥοῦφος) fou un escriptor grec, autor d'una obra sobre música en tres llibres que tractaven de l'origen de la tragèdia i la comèdia.
Sòpater va conservar una part considerable de l'obra, que esmenta Foci i és inclosa a la Bibliotheca Graeca de Fabricius.

## Referències

* ↑ 4.Rufus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 670
# Merla gorjablanca

La merla gorjablanca (Turdus aurantius) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i medi urbà als turons i muntanyes de Jamaica.

## Referències

* ↑ «Merla gorjablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Channeled Scablands

Els Channeled Scablands (territoris erms acanalats) són una zona d'erosió a l'estat de Washington (Estats Units).
El nom "Channeled Scablands" apareix a principis de la dècada de 1920 quan el geòleg nord-americà J. Harlen Bretz va confirmar que aquestes formacions van ser producte de les inundacions de l'antic llac Missoula, que van erosionar la zona oriental de l'estat i l'altiplà de Columbia durant el Plistocè.

## Història

Bretz va realitzar una investigació i va publicar molts articles durant la dècada de 1920 que descriuen els Scablands. Les teories de com es van formar, apunten a inundacions breus, però alhora immenses (2.100 km$^3$), per a les quals Bretz no tenia explicació. Les seves teories, aparentment catastrofistes, van tenir l'oposició dels geòlegs de l'època, que van intentar explicar les característiques dels Scablands amb teories uniformistes, afirmant que van ser modelats per processos que encara actuen actualment. J.T. Pardee, el 1925, va suggerir a Bretz que el drenatge d'un gran llac glacial podria explicar els fluxos d'aquella magnitud. Pardee va continuar la seva recerca durant els següents trenta anys, recollint i analitzant proves que finalment van identificar el llac Missoula com l'origen de les inundacions.

## Referències

* ↑ «Bretz, J. Harlen» (en anglès). historylink.org, 29-11-2007. [Consulta: 16 maig 2023].

## Bibliografia

* Victor R. Baker; Dag Nummedal. The Channeled Scabland: A Guide to the Geomorphology of the Columbia Basin, Washington (en anglès). National Aeronautics and Space Administration, 1978, p. 186.
* Paul L. Weis; William L. Newman. The Channeled Scablands of Eastern Washington. The Geologic Story of the Spokane Flood (en anglès). Universitat de Chicago, 1989, p. 23. ISBN 9780910055116, 0910055114.

## Enllaços externs

* Channeled Scablands. Earth Observatory, NASA
* The Ice Age Floods Mistery
* The Channeled Scabland: A Retrospective, Victor R. Baker (PDF)
# Chained for Life

Chained for Life és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Harry L. Fraser, filmada el 1951. És protagonitzada per les germanes siameses Daisy i Violet Hilton, i és considerada una Exploitation film.

## Argument

El director d'un desgraciat teatre ambulant prop de la fallida decideix contractar dues germanes siameses, Dorothy i Viviane Hamilton, per ser l'atracció del seu espectacle. I per atreure més la multitud, té la idea lluminosa organitzar una falsa història d'amor i d'esposalles entre un dels artistes de la tropa i Dorothy. Però aquesta es deixa agafar en el joc i estima de manera sincera qui accepta casar-se amb ella per cobdícia, per abandonar-la alguns dies més tard.
Desesperada per la tristesa de Dorothy, Viviane mata l'infidel. Però si el crim no té cap dubte, la justícia es troba davant d'un dilema insoluble: com castigar l'assassina sense fer pagar igualment la innocent?

## Repartiment

* Les Germanes Hilton
* Mario Laval
* Allen Jenkins
* Patricia Wright
* Alan Keys
* Norvel Mitchell
* Edna Holland

## Referències

* ↑ «Harry L. Fraser > Filmography - AllMovie». [Consulta: 8 gener 2011].
* ↑ Solaz Frasquet, Lucia. for Life Daisy and Violet Hilton&f=false La parada de los monstruos: Tod Browning 1932 (en castellà). Nau Llibres, 2004, p.82. ISBN 8476426933.
* ↑ The Hilton Sisters - Chained for life anàlisi de la pel·lícula [Consulta: 8 de gener de 2011] (anglès)
* ↑ [http://www.dmentdcinema.com/2011/07/chained-for-life-now-showing-on-dmentd.html%5BEnllaç+no+actiu%5D altre anàlisi de la pel·lícula [Consulta: 8 de gener de 2011] (anglès)
* ↑ Slimetime: a guide to sleazy, mindless movies: p. 60

## Bibliografia

* Puchalski, Steven. "Chained for Life" film&hl=ca&pg=PA60#v=onepage&q="Chained for Life" film&f=false Slimetime: a guide to sleazy, mindless movies (en anglès), 2002, p. 60. ISBN 9781900486217 [Consulta: 8 gener 2012].
# Metznuní

Els Metznuní van ser una família de nakharark (nobles) d'Armènia que tenien els seus feus hereditaris a l'Ardshishatovit i Metznuniq, a la província de Vaspurakan.

## Referències

* ↑ «-Armenian Princely Families-». Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 2 desembre 2021].
# Microcristal·lí

Microcristal·lí descriu una de les subdivisions, per grandària dels grans dels cristalls components d'una roca, de la propietat de les roques coneguda com a granulositat.
Quan els grans no superen els 0,033 mm reben el qualificatiu de microcristal·lins, just per sota de les roques de gra més gruixut que reben el qualificatiu de afanític o dens. a causa d'aquesta petita grandària requereixen un microscopi per examinar els cristalls de la roca o substància cristal·litzada.
Roques que presenten aquesta textura són: calcedònia, sílex, pòrfir de quars, ònix, chert, calcària colom, etc.

## Referències

* 1 2 Griem, S. «Textura de les roques». Apunts Geologia General, 1999, 2003. Arxivat de l'original el 20 de gener 2013. [Consulta: 17 juny 2012].
# Microcramboides

Microcramboides és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Microcramboides chaparellus Bleszynski, 1967
* Microcramboides meretricella (Schaus, 1913)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 1r febrer 2019].