OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Houesville

Houesville és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 265 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Houesville era de 265 persones. Hi havia 103 famílies de les quals 25 eren unipersonals (14 homes vivint sols i 11 dones vivint soles), 25 parelles sense fills, 46 parelles amb fills i 7 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 132 habitatges, 106 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 129 eren cases i 1 era un apartament. Dels 106 habitatges principals, 69 estaven ocupats pels seus propietaris, 36 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien una cambra, 8 en tenien dues, 23 en tenien tres, 29 en tenien quatre i 44 en tenien cinc o més. 81 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 43 habitatges hi havia un automòbil i a 53 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 164 persones, 127 eren actives i 37 eren inactives. De les 127 persones actives 119 estaven ocupades (66 homes i 53 dones) i 8 estaven aturades (2 homes i 6 dones). De les 37 persones inactives 18 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 13 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Houesville hi havia 114 unitats fiscals que integraven 282 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.175 €.

### Activitats econòmiques

Dels 7 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 3 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor i 1 fusteria.
L'any 2000 a Houesville hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Houesville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Houesville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Houghton (Nova York)

Houghton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.748 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Houghton tenia 1.748 habitants, 313 habitatges, i 180 famílies. La densitat de població era de 276,6 habitants per km².
Dels 313 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i un 42,2% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11% tenia menys de 18 anys, un 59,4% entre 18 i 24, un 10,1% entre 25 i 44, un 8,9% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 67,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.639 $ i la renda mediana per família de 49.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 19.688 $. La renda per capita de la població era de 9.139 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Houghton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Houghton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cala Pudenta

La Cala Pudenta o Cala Pudent està situada a l'illa de Menorca i concretament al nord del municipi d'Es Mercadal.
Té la longitud de 50 metres, és molt estreta i molt profunda. Es troba a 11 kilòmetres de Fornells i per arribar-hi és molt fàcil, es pot arribar en cotxe fàcilment sempre seguint les senyalitzacions.
És una platja molt rocosa i més enllà de les roques es troba un port enfront de sa platja.
El seu nom de platja pudenta el rep pel fanguer que hi ha.

## Enllaços externs

* Platges de Balears
# Brand Blanshard

Percy Brand Blanshard (Fredericksburg, Ohio, 27 d'agost de 1892 − New Haven, Connecticut, 19 de novembre de 1987) va ser un filòsof estatunidenc conegut principalment per la seva defensa de la raó.
Blanshard era un racionalista que va defensar una concepció forta de la raó durant un segle en què la raó va ser atacada des de la posició filosòfica. Generalment considerat com un dels últims idealistes absoluts grans i fortament influenciat per l'idealisme britànic (especialment FH Bradley i Bernard Bosanquet), que no obstant això, es va apartar de l'idealisme absolut, en alguns aspectes. Va acceptar l'idealisme epistemològic, però, a diferència de Berkeley, Hegel, Royce, o Bosanquet, no estava preparat per fer el pas addicional a l'idealisme ontològic. Ell va permetre que el món material, i les partícules atòmiques dels quals es creu que es compon, pot existir independentment de la ment. En aquest sentit, no va acceptar el dictamen fonamental de l'idealisme ontològic de Berkeley, esse est percipi que (ser és ser percebut).

## Obres fonamentals

* The Nature of Thought. London: Allen & Unwin, Library of Philosophy series. 1939.
* Reason and Goodness. London: Allen & Unwin, Muirhead Library of Philosophy. 1961.
* Reason and Analysis. London: Allen & Unwin. 1962. The Paul Carus lectures, 12th series.
* The Uses of a Liberal Education. La Salle, Illinois: Open Court. 1973.
* Reason and Belief. London: Allen & Unwin. 1974.

## Referències

* Biografia Arxivat 2011-08-09 a Wayback Machine.
* Article del The New York Times
# Breda M42

La Breda M42 era una granada antitancs emprada pel Regio Esercito durant la Segona Guerra Mundial.

## Història

El Regio Esercito va entrar a la Segona Guerra Mundial sense estar equipat amb una granada antitancs de producció local. No El 1941 es van començar a fabricar dos models: la granada OTO M42 i la Breda M42. Això es va aconseguir modificant la Breda M40. Al juny de 1942, la Breda Brescia va produir 10.000 unitats per ser avaluades per l'Alt Comandament, però a causa de les nombroses fallades, no va passar la prova duta a terme l'abril de 1943.
Amb la creació de les unitats antitancs especialitzades, que va tenir lloc el 1942, es van adoptar dos tipus de granades antitancs, una d'explosiva i una altra d'incendiària. La primera, la Breda M42, utilitzava l'espoleta de la Breda M35 estàndard. La segona, la OTO M42, era una versió millorada del còctel mólotov, carregada amb 600 g de mescla incendiària per a llançaflames i detonada mitjançant una granada OTO M35 lleugerament modificada. Els mecanismes de seguretat d'ambdues granades no es distingien dels emprats en les granades estàndard.

## Descripció

La granada va adoptar la palanca de seguretat i el mànec de la Breda M40. A això se li va afegir una carcassa esfèrica que contenia 574 grams de TNT. Segons el fabricant, la càrrega de TNT era capaç de penetrar blindatges de 20 mm d'espessor i produir escletxes internes en planxes de blindatge de 30 mm d'espessor. Havia de llançar-se a no menys de 14-15 metres per permetre l'alliberament de la palanca de seguretat, que tenia lloc a una distància de 10-12 metres. El model final va adoptar una palanca de seguretat que cobria el cap en lloc de la palanca situada lateralment, reduint així el temps d'alliberament del pestell automàtic de seguretat.

## Operació en combat

El soldat treia el passador de seguretat i llançava la granada. Immediatament després, la palanca de seguretat s'alliberava de la granada per gravetat o mitjançant un ressort; la barra transversal de seguretat automàtica s'alliberava del seu allotjament. Això tenia lloc entre 3 a 5 m de la trajectòria de la granada, després dels quals el percussor i la càpsula fulminant de l'espoleta es mantenien separats solament pel ressort del primer, que el llançava contra el fulminant en impactar contra qualsevol objecte sòlid i feia detonar la càrrega explosiva continguda en la carcassa esfèrica.

## Vegeu també

* SRCM M35
* OTO M42

## Referències

* 1 2 «Breda M42» (en (italià)).
* ↑ Pignato, Nicola. Armi della fanteria italiana nella seconda guerra mondiale (en italiano). Parma, Italia: Ermanno Albertelli Editore, 1971, p. 69.
* ↑ Zewski, Tomas. «Funcionamiento de la Breda M42» (en polonès).

## Enllaços externs

* Granada Breda M42 (italià)
* Granada antitanque Breda M42 (polonès)
# Calau xiulador

El calau xiulador (Bycanistes fistulator) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) que habita la selva humida, altres formacions boscoses i manglars del Senegal, Gàmbia, sud de Mali, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, República Centreafricana, República Democràtica del Congo, oest d'Uganda i nord-oest d'Angola.

## Taxonomia

S'han descrit tres subespècies:
* B. f. fistulator (Cassin, 1850). Des del Senegal i Gàmbia fins Nigèria occidental.
* B. f. sharpii (DG, Elliot, 1873). Des del sud-est de Nigèria fins Angola septentrional.
* B. f. duboisi (WL Sclater, 1922). Des de la Rep. Centrafricana fins al centre i est de la Rep. Democràtica del Congo i l'oest d'Uganda.
Modernament aquestes subespècies han estat separades en dues espècies:
* calau xiulador occidental (Bycanistes fistulator).
* calau xiulador oriental (Bycanistes sharpii), que inclou dues subespècies.

## Referències

* ↑ «Calau xiulador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 08/03/2013 (català)
# Calau terrestre septentrional

El calau terrestre septentrional (Bucorvus abyssinicus) és una espècie d'ocell de la família dels bucòrvids (Bucorvidae) que habita boscos poc densos, sabanes i estepes de l'Àfrica subsahariana, al sud de Mauritània, sud de Mali, Burkina Faso, Senegal, Gàmbia, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, sud de Níger, Nigèria, nord de Camerun, sud de Txad, República Centreafricana, el Sudan del Sud, nord-est de la República Democràtica del Congo, Etiòpia, Eritrea, sud de Somàlia, nord d'Uganda i nord-oest de Kenya.

## Referències

* ↑ «Calau terrestre septentrional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 08/03/2013 (català)
# Calculix

CalculiX és una aplicació d'anàlisi d'elements finits gratuïta i de codi obert que utilitza un format d'entrada similar al programari Abaqus. Té un solucionador implícit i explícit (CCX) escrit per Guido Dhondt i un pre i postprocessador (CGX) escrit per Klaus Wittig. El programari original va ser escrit per al sistema operatiu Linux. L'empresa Convergent Mechanical ha portat l'aplicació al sistema operatiu Windows.
El component preprocessador de CalculiX pot generar dades de graella per als programes de dinàmica de fluids computacional ISAAC i OpenFOAM. També genera dades d'entrada per als programes comercials FEM Nastran, Ansys i Abaqus. El preprocessador també pot generar dades de malla a partir de fitxers STL.
Pycalulix és una llibreria de Python per automatitzar la creació de models CalculiX en el llenguatge de programació. La biblioteca proporciona accés a Python per crear, carregar, combinar, resoldre i consultar resultats de CalculiX per a models 2D. Pycalculix va ser escrit per Justin Black. Hi ha exemples i tutorials disponibles al lloc de pycalulix.
El programari FreeCAD ha desenvolupat un banc de treball FEM que automatitza la creació de models Calculix.

## Referències

* ↑ «FEA Cluster» (en anglès). https://www.feacluster.com.+[Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ How To Install CalculiX 2.6 multi-thread under Ubuntu 11.04 and later.
* ↑ Convergent Mechanical's website.
* ↑ CalculiX Review by iMechanica.
* ↑ pycalculix website.
* ↑ FreeCAD website.
# Can Bartra (Mataró)

Can Bartra és un edifici modernista de Mataró (Maresme), catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casa situada al turó de Sant Salvador, al centre de la urbanització del mateix nom. L'edifici, d'estructura corrent, a la banda de llevant és d'estil modernista. S'hi combina la rajola trencada amb la vidriada i les formes corbes, tant a la façana de la casa com a la capella. Aquesta darrera, disposa de tres elements neogòtics. El conjunt està pintat amb colors suaus -blanc i rosat-. La construcció inclou un recinte enjardinat i un mirador treballat en totxo i voltes de mocador.

## Referències

* ↑ «Can Bartra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Can Bartra». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Campionats del món de ciclocròs de 2012

Els Campionats del món de ciclocròs de 2012 van ser la 63a edició dels Campionats del món de ciclocròs. Les proves tingueren lloc el 28 i 29 gener de 2012 a Koksijde, a Bèlgica.

## Organització

Els Campionats del món van ser organitzats sota els auspicis de la Unió Ciclista Internacional. Va ser la segona vegada que els campionats del món es disputaven en aquesta localitat després de l'edició de 1994.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Niels Albert | Rob Peeters | Kevin Pauwels |
| Sub-23 | Lars van der Haar | Wietse Bosmans | Michiel van der Heijden |
| Júniors | Mathieu van der Poel | Wout Van Aert | Quentin Jauregui |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Marianne Vos | Daphny van den Brand | Sanne Cant |

## Classificacions
### Cursa masculina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Niels Albert | Bèlgica | 1 h 06 min 07 s |
| | Rob Peeters | Bèlgica | 24 s |
| | Kevin Pauwels | Bèlgica | 30 s |
| 4. | Tom Meeusen | Bèlgica | 34 s |
| 5. | Bart Aernouts | Bèlgica | 35 s |
| 6. | Klaas Vantornout | Bèlgica | 1 min 09 s |
| 7. | Sven Nys | Bèlgica | 1 min 11 s |
| 8. | Radomír Šimůnek júnior | Txèquia | 2 min 15 s |
| 9. | Philipp Walsleben | Alemanya | 2 min 25 s |
| 10. | Simon Zahner | Suïssa | 2 min 31 s |

### Cursa femenina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Marianne Vos | Països Baixos | 41 min 04 s |
| | Daphny van den Brand | Països Baixos | 37 s |
| | Sanne Cant | Bèlgica | 38 s |
| 4. | Sanne van Paassen | Països Baixos | 49 s |
| 5. | Katherine Compton | Estats Units | 53 s |
| 6. | Nikki Harris | Regne Unit | 1 min 03 s |
| 7. | Sophie de Boer | Països Baixos | 1 min 05 s |
| 8. | Kateřina Nash | Txèquia | 1 min 11 s |
| 9. | Jasmin Achermann | Suïssa | 1 min 12 s |
| 10. | Lucie Chainel-Lefèvre | França | 1 min 54 s |

### Cursa sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Lars van der Haar | Països Baixos | 49 min 20 s |
| | Wietse Bosmans | Bèlgica | 1 s |
| | Michiel van der Heijden | Països Baixos | 4 s |
| 4. | Arnaud Jouffroy | França | 5 s |
| 5. | Laurens Sweeck | Bèlgica | 50 s |
| 6. | Marek Konwa | Polònia | 56 s |
| 7. | Mike Teunissen | Països Baixos | 1 min 03 s |
| 8. | Arnaud Grand | Suïssa | 1 min 13 s |
| 9. | David Menut | França | 1 min 13 s |
| 10. | Gianni Vermeersch | Bèlgica | 1 min 28 s |

### Cursa júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Mathieu van der Poel | Països Baixos | 43 min 36 s |
| | Wout Van Aert | Bèlgica | 8 s |
| | Quentin Jauregui | França | 21 s |
| 4. | Quinten Hermans | Bèlgica | 21 s |
| 5. | Daan Soete | Bèlgica | 21 s |
| 6. | Yorben Van Tichelt | Bèlgica | 48 s |
| 7. | Silvio Herklotz | Alemanya | 1 min 00 s |
| 8. | Daan Hoeyberghs | Bèlgica | 1 min 25 s |
| 9. | Romain Seigle | França | 1 min 32 s |
| 10. | Victor Koretzky | França | 2 min 11 s |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 3 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Campionats al web de l'UCI Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
# Calymmanthium substerile

Calymmanthium substerile és una espècie fanerògama que pertany a l'únic gènere Calymmanthium, de la tribu Calymmantheae, i de la família de les cactàcies.
Són cactus primitius de port arbori naturals de les zones muntanyenques i premuntanyenques del nord del Perú.

## Característiques

És un gènere especialment singular entre els cactus i té una única espècie Calymmanthium substerile. Les tiges creixen com a grans arbres o arbustos de fins a 8 m d'alt. Les costelles es troben en angle i són 3 o 4 amb arèoles al llarg de la vora. Les espines no són especialment fortes. Lesflors són molt diferents, en la mesura en què semblen sortir d'un nou segment de la tija, però a mesura que es desenvolupen, la flor es desprèn del final i segueix en part en el tub floral.

## Distribució i hàbitat

És endèmica dels deserts de Cajamarca al Perú.

## Descripció

Cactus de port arbori amb tiges que poden assolir els 8 m d'altura i 8 cm de grossor. Té de 3 a 4 costelles amb arèoles en les vores amb 1 a 6 espines centrals blanques del voltant de 5 cm i entre 3 a 8 radials. Les flors són blanques, d'hàbit nocturn, fan uns 11 cm de llarg per 5 de diàmetre i sorgeixen dins d'una curta tija que s'obre per deixar-la sortir.

## Taxonomia

Calymmanthium substerile va ser descrita per Galeotti (exPfeiff.) Britton i Rose i publicat a Kakteen und andere Sukkulenten 13: 24. 1962.

### Etimologia

Calymmanthium. nom genèric que està compost per les paraules gregues: κάλυμμα kalymma per a, "cobert" i ἄνθος anthos per a, "floració" i que es refereix al teixit vegetal que embolica la gemma floral.
substerile: epítet de l'espècie que va ser probablement triat per Ritter, ja que la primera planta descoberta per ell era un espècimen sense fruits.

### Sinonímia

* Diploperianthium F.Ritter
** Calymmanthium fertile.

## Referències

* ↑ «Calymmanthium substerile». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 16 maig 2013].
* ↑ Calymmanthium substerile a PlantList

## Enllaços externs

* Calymmanthium substerile
# Calyptophilus

Calyptophilus és un gènere d'ocells propi de l'illa de la Hispaniola tradicionalment classificats a la família dels tràupids (Thraupidae) però que actualment són ubicats a la seva pròpia família dels caliptofílids (Calyptophilidae), arran treballs com ara els de Barker et al. (2013 i 2015)

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per dues espècies:
* Calyptophilus tertius - tàngara d'Haití.
* Calyptophilus frugivorus - tàngara dominicana.

## Referències

* ↑ FK Barker, KJ Burns, J Klicka, SM Lanyon et IJ Lovette. 2013. Going to extremes: Contrasting rates of diversification in a recent radiation of New World passerine birds. Systematic Biology 62: 298–320.
* ↑ FK Barker, KJ Burns, J Klicka, SM Lanyon et IJ Lovette. 2015. New insights into New World biogeography: An integrated view from the phylogeny of blackbirds, cardinals, sparrows, tanagers, warblers, and allies. Auk 132: 333–348.
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Cal Maginet (Vilaverd)

Cal Maginet és una obra de Vilaverd (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El nucli de Vilaverd conserva algunes construccions del segle xvi com aquesta. Es tracta d'un edifici construït amb reble, de parets gruxudes i amb molt poques obertures a causa del seu sistema constructiu. La primera planta amb la porta dovellada, presenta una sola finestra de reduïdes dimensions, mentre que la planta d'habitació només té finestres per la part posterior de l'edifici (façana n 9, Plaça de la Vila). El darrer pis mostra un assecador característic de l'arquitectura de la zona.

## Referències

* ↑ «Cal Maginet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Cal Maginet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Macià

«Cal Macià» té aquests significats:
* Cal Macià (Alcarràs), casa de la població de Vallmanya al municipi d'Alcarràs (Segrià)
* Cal Macià (Sant Romà d'Abella), masia a Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
* Cal Macià (Vilafranca del Penedès), casa pairal al municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès)
* Cal Macià (Vilamitjana), masia al poble de Vilamitjana (Tremp, Pallars Jussà)
# Cal Maginet (Sant Jaume dels Domenys)

* Per a altres significats, vegeu «Cal Maginet (el Vendrell)».
Cal Maginet és un edifici al nucli de Sant Jaume dels Domenys (Baix Penedès), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Les notícies històriques de l'edifici són molt escasses. Tan sols se sap que la casa fou comprada cap als anys 1940 pel pare de l'actual propietari. Es tracta d'un edifici de tres plantes separades per motllures. Els baixos presenten una porta d'entrada amb llinda rematada per un fris de dibuixos geomètrics. Al costat dret hi ha una finestra reixada rematada també per dibuixos geomètrics. A l'esquerra sembla que hi havia una altra finestra, però ara hi ha una porta. Destaquen les portes de fusta de dos batents de la porta principal, molt malmeses. El pis noble es compon de tres portes balconeres amb barana de pedra, rematades per un fris sostingut per cartel·les i un guarniment de motius geomètrics. La cornisa, molt sobresortida, és sostinguda per sis mènsules. A sobre s'observa una barana de pedra de motius gòtics, rematada als extrems per uns pinacles en forma de pinya, que presenta un cos central de pedra més elevat que la resta de la barana. Darrere la barana i al mig del terrat hi ha una torre rectangular amb merlets.

## Notes

* ↑ «Cal Maginet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Cal Maginet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.