OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manel Oró i Comas

Manel Oró i Comas (Barcelona, 3 de gener de 1909 - Barcelona, 11 de maig de 2002) fou un futbolista català de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Nascut l'any 1909 al barri barceloní de La Sagrera i format en una penya de Sant Andreu, el seu primer club fou el CE Júpiter de La Verneda, on jugà fins al 1930, any en el qual fou adquirit per FC Barcelona. Al Barcelona només hi jugà una temporada, en la qual disputà setze partits amb un únic partit de lliga però guanyà el Campionat de Catalunya. Davant la manca d'oportunitats, la següent temporada ingressà al CE Sabadell on romangué fins al mes de desembre de 1932, quan fou fitxat pel RCD Espanyol, club al que defensà durant dues temporades i amb el qual disputà tres partits de lliga. A finals de l'any 1934 fitxà pel Reial Murcia, club on romangué fins a 1941, amb l'interí de la Guerra Civil, en que jugà a l'EC Granollers.
El 1942 retornà a Barcelona i es convertí en jugador entrenador de la UE Sant Andreu. Més tard jugà al CE Mataró. També dirigí el CE Manresa. Fou internacional amb la selecció catalana de futbol entre 1936 i 1937. El 19 de març de 1953, al Camp de La Maquinista, se celebrà una jornada d'homenatge a Manuel Oró, amb la disputa dels partits La Maquinista 2 - CE Europa 0 i UE Sant Andreu reserva 7 - UA Horta reserva 1.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1930-31

## Referències

* 1 2 «Fallece Manel Oro». Mundo Deportivo, 12-05-2002.
* ↑ «Necrologicas». Diari ABC, 12-05-2002.
* 1 2 «Manuel Oro reaparece hoy en terreno catalán.». Mundo Deportivo, 25-10-1936.
* ↑ «Manuel Oro». BDFutbol. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «De Reus». Mundo Deportivo, 11-04-1928.
* ↑ «Inscripciones y cese de jugadores». Mundo Deportivo, 03-08-1930.
* ↑ «Manuel Oró Comas». Cathonys blaugrana. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «Manuel Oro Comas». CE Sabadell. Arxivat de l'original el 2014-04-06. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «El Oro del Sabadell que quiere comprar el Español». Mundo Deportivo, 05-12-1932.
* ↑ «El Murcia quiere reforzar su equipo con Sanz, Cambra y Oro». Mundo Deportivo, 22-11-1934.
* ↑ «Manuel Oro». Mundo Deportivo, 04-02-1984.
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
* ↑ «Homenaje a Manuel Oro». Mundo Deportivo, 23-03-1953.

## Enllaços externs

* Perfil a Web del culé
# Mainell

Un mainell o trencallum(s) és un pilar o columna prima que divideix en dos el buit d'una obertura, com ara una porta o una finestra. S'utilitza en portalades o finestrals; de vegades pot estar decorat amb figures iconogràfiques adossades. La finestra amb mainell al centre s'anomena bífora, finestra biforada, o finestra coronella.
| Finestra biforada amb mainell. | Porta dels Apòstols de la Seu Vella de Lleida, dividida per un mainell |

## Vegeu també

* Entrefinestra
* Àncora (arquitectura)
* Arquitectura religiosa

## Referències

* ↑ FULLANA, M. Diccionari de l'art i els oficis de la construcció 5a ed. Palma, 1988. Ed. Moll ISBN 84-273-0372-6
* ↑ DIEC, Trencallums
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «coronella». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
# Mainfranken-Tour

El Mainfranken-Tour era una cursa ciclista alemanya per etapes que es disputava a la regió de Mainfranken (actualment Unterfranken). Creada el 1909, al llarg de la seva història va tenir diferents noms: Rund um Spessart und Rhön (1909–1951), Internationales Ernst-Sachs-Gedächtnis-Rennen (1952–1984), Internationale Ernst-Sachs-Tour (1985–1999) i Mainfranken-Tour (2000–2010)
De 205 fins a la seva desaparició va formar part del calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès
### Rund um Spessart und Rhön

| 1909 Robert Tartsch 1910 Hans Hartmann 1911 E. Gall 1912 A. Reitberger 1913 A. Reitberger 1914 Karl Pfister 1915–1920 no disputat 1920 Adam Sachs 1921 Karl Pfister | 1922 Karl Pfister 1923 A. Schneidawind 1924 M. Schröck 1925 Otto Gugau 1926 no disputat 1927 Ludwig Geyer 1928 O. Kürschner 1929 K. Hedwig 1930 Rudolf Risch | 1931 Gerhard Hanke 1932 no disputat 1933 Rudi Wölkert 1934 Josef Remold 1935 Reinhold Wendel 1936–1949 no disputat 1950 Richard Popp 1951 Richard Popp |

### Internationales Ernst-Sachs-Gedächtnis-Rennen

| 1952 M. Janssens 1953 Edi Ziegler 1954 Walter Becker 1955 Walter Becker 1956 Edi Ziegler 1957 Noél Conti 1958 W. Van Der Berghen 1959 Frans Balvert 1960 H. Bath 1961 August Korte 1962 Wim Dieperink | 1963 G. Schulz 1964 H. Schulz 1965 Hans Lüthi 1966 H. Van Sweevelt 1967 Jürgen Goletz 1968 Johannes Knab 1969 Burkhard Ebert 1970 R. Savari 1971 Jörg Frank 1972 Dieter Leitner 1973 I. Schmidt | 1974 Peter Weibel 1975 Marcel Thull 1976 R. Weibel 1977 Hans Summer 1978 Richard Trinkler 1979 Richard Trinkler 1980 Friedrich von Loeffelholz 1981 Helmut Wechselberger 1982 Dieter Burkhardt 1983 Dieter Burkhardt 1984 Jorgfried Schleicher |

### Internationale Ernst-Sachs-Tour

| 1985 Hans Knauer 1986 Hartmut Bölts 1987 Remig Stumpf 1988 Remig Stumpf 1989 Markus Schleicher | 1990 Steffen Rein 1991 Stephan Gottschling 1992 M. Weismann 1993 Andreas Lebsanft 1994 Thomas Liese | 1995 R. Konencny 1996 S. Holzmann 1997 Stephan Schreck 1998 Heinrich Trumheller 1999 Jochen Summer |

### Mainfranken-Tour

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2000 | Matteo Carrara | Bram Tankink | Wolfgang Murer |
| 2001 | Marco Bos | Armin Kroeninger | Eric Baumann |
| 2002 | Ivan Terenine | Andrej Ptchelkine | Mark Fitzgerald |
| 2003 | Mathias Jelitto | | |
| 2004 | Mathieu Heijboer | Arnaud Gérard | Heinrich Haussler |
| 2005 | Matthieu Ladagnous | Felix Odebrecht | Christoph Meschenmoser |
| 2006 | Sebastian Schwager | Christoph Pfingsten | Tony Martin |
| 2007 | Anatoliy Kashtan | Ilya Chernyshov | Marcel Wyss |
| 2008 | Mykhaylo Kononenko | Philipp Ries | Marcel Barth |
| 2009 | Sebastian May | Sebastian Hans | Martin Gründer |
| 2010 | Marc Goos | Marcel Kittel | Jarno Gmelich Meijling |

## Referències

* Pàgina oficial
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Marco Marazzoli

Marco Marazzoli també anomenat Marco dall'Arpa' (Parma. 1602? – 26 de gener de 1662) fou un compositor italià.
Fou chantre de la capella pontifical, beneficiat de Santa Maria la Major i director de cerimonies de l'església. Al Vaticà, junt a Loreto Vittori, Filippo Vitali i Marc'Antonio Pasqualini, formà un grup que cantava en les òperes pel cardenal Barberini (més tard Papa Urbà VIII). Va pertànyer a la música de la reina Cristina de Suècia, i, a més de nombrosos madrigals, cantates i oratoris, deixa les obres següents:
* Amori di Giasane e d'Isifile, (1642),
* L'arme e gli amori,
* Del male il bene,
* La vita umana, (Venècia, 1658).

## Referències

* ↑ Morelli, 2007.
* ↑ «Marazzoli, Marco». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. 32, Mae-Marh.. (reedició de 1974). Espasa-Calpe, 1916, p. 1297. ISBN 84-239-4532-4.
* ↑ Gran enciclopedia de la música clásica. vol. III. Sarpe, D.L. 1980, p. 1053. ISBN 84-7291-226-4.

## Bibliografia

* Morelli, Arnaldo. «Marazzoli, Marco». A: Dizionario Biografico (en italià). 69. Trecani, 2007 [Consulta: 30 desembre 2019].
# Luci Furi (tribú)

Luci Furi (en llatí Lucius Furius) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la gens Fúria, una gens romana d'origen patrici de gran antiguitat.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 307 aC. En el seu tribunat va prohibir als comicis (comitia) d'elegir com a cònsol el censor Appi Claudi Cec fins que aquest no renunciés al seu càrrec de censor, segons establia la llei.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IX, 42
# Luci Furi Fil

Luci Furi Fil és el nom dels següents personatges:
* Luci Furi Fil (pretor), pretor el 171 aC
* Luci Furi Fil (cònsol), cònsol el 136 aC
# Maria Carmela Lico

Maria Carmela Lico o Licco​ (1927-1985) va ser una fisiòloga nascuda a Itàlia i nacionalitzada brasilera.

## Carrera

Lico va passar la major part de la seva carrera realitzant investigacions en fisiologia, estudiant els mecanismes neurals del dolor al Departament de Fisiologia de la Facultat de Medicina de Ribeirão Preto (Brasil), facultat de la Universitat de São Paulo. va produir importants coneixements sobre el control descendent de la nocicepció per estructures límbiques, especialment en els nuclis septals.
Es va interessar per la neurociència conductual des dels seus estudis de pregrau. Mentre que la seva investigació de doctorat es va centrar principalment en la neuroendocrinologia i el control cardíac -el seu primer article va ser sobre un mètode per a la canulació aòrtica permanent en gripaus - aviat va fer equip amb el fisiòleg Miguel Rolando Covian en el camp de la neurofisiologia. Com la majoria dels investigadors sota la direcció de Covian, a Lico li interessaven una àmplia varietat de temes, i s'ha dit que la seva biblioteca personal -composta principalment per llibres de ficció i d'art- atestava aquesta observació. Juntament amb Venâncio Pereira Leite i Ricardo Francisco Marseillan, Lico va dedicar la major part del seu temps a produir manualment elèctrodes, cànules i d'altres equips necessaris per a la implementació de noves tècniques.

### Defunció

Lico va morir de càncer el 1985. En el moment de la seva mort s'exercia com a professora de la Facultat de Medicina de Ribeirão Preto de la Universitat de São Paulo.

## Referències

* ↑ «Neurotree Academic Family Tree». Neurotree, 19-11-2009. [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ Lico, M.A.. Memorial: Apresentado à Faculdade de Medicina de Ribeirão Preto da Universidade de São Paulo para obtenção do título de Professor Adjunto no Departamento de Fisiologia (en castellà). Ribeirão Preto: Faculdade de Medicina de Ribeirão Preto, 1977.
* ↑ Lico, M. C. «Method of permanent lateral cannulation of the aorta in toads». Revista de la Sociedad Argentina de Biologia, 34, 5-6, 1958, pàg. 147–51. PMID: 13646222.
* ↑ Covián, M. R.; Lico, M. C.; Rodrigues, J. A. «Blood pressure and respiratory changes by stimulation of brain septal area in rats». Acta Physiologica latino americana, 16, 2, 1966, pàg. 99–105. PMID: 5918593.
# Làzar Gluskin

Làzar Gluskin (rus: Лазарь Матвеевич Глускин) (Bakhmut, 10 de març de 1922 - Khàrkiv, 15 d'abril de 1985) va ser un matemàtic soviètic.
Gluskin va néixer a Artemovsk (actual Bakhmut, óblast de Donetsk) en una família jueva. El 1939 va iniciar els estudis universitaris de matemàtiques a la universitat de Khàrkiv, que es van veure interromputs per la invasió alemanya durant la Segona Guerra Mundial, quan Gluskin va ser mobilitzat i va combatre contra els alemanys i contra els japonesos, motiu pel qual va rebre diferents guardons patriòtics.
Acabada la guerra, el 1946 va reprendre els estudis a la universitat de Khàrkiv, en la qual es va graduar el 1949 i doctorar el 1952 amb una tesi dirigida per Anton Suixkévitx. Des del 1950 va ser professor de la universitat Pedagògica de Khàrkiv i, a partir de 1958, de l'institut metal·lúrgic i miner de Kommunarsk (actual Altxevsk). El 1965 va obtenir una càtedra a la universitat de radio-electricitat de Khàrkiv, però la seva salut es va començar a espatllar i el 1968 va deixar les responsabilitats de catedràtic per a fer només tasques docents.
Gluskin va ser editor de diferents revistes científiques d'àlgebra i va publicar articles de recerca amb aportacions notables a la teoria dels semigrups, especialment a la seva representació amb endomorfismes.

## Referències

* ↑ Белоусов et al., 1987, p. 113.
* ↑ Belousov et al., 1987, p. 139.
* ↑ Schein, 1986, p. 2.
* ↑ Schein, 1986, p. 4.
* ↑ Hollings, 2014, p. 238 i ss.
* ↑ Kaljulaid, 2006, p. 20.

## Bibliografia

* Belousov, V.D.; Berman, S.D.; Lyapin, E.S.; Mikhalëv, A.V.; Novikov, B.V.; Plotkin, B.I.; Shevrin, L.N.; Skornyakov, L.A. «Lazar' Matveevich Gluskin (obituary)» (en anglès). Russian Mathematical Surveys, Vol. 42, Num. 4, 1987, pàg. 139-140. DOI: 10.1070/RM1987v042n04ABEH001445. ISSN: 0036-0279.
* Белоусов, В. Д.; Берман, С. Д.; Ляпин, Е. С.; Михалёв, А. В.; Новиков, Б. В.; Плоткин, Б. И.; Скорняков, Л. А.; Шеврин, Л. Н. «Глускин Лазарь Матвеевич (некролог)» (en rus). Успехи математических наук, Vol. 42, Num. 4(256), 1987, pàg. 113-114. ISSN: 0042-1316.
* Hollings, Christopher. «Lazar Marveevich Gluskin». A: Mathematics across the Iron Curtain (en anglès). American Mathematical Society, 2014, p. 238-245. ISBN 978-1-4704-1493-1.
* Kaljulaid, Uno. Semigroups and Automata: Selecta (en anglès). IOS Press, 2006. ISBN 1-58603-582-7.
* Schein, Boris M. «L. M. Gluskin in Memoriam» (en anglès). Aequationes Mathematicae, Vol. 31, Num. 1, 1986, pàg. 1-6. DOI: 10.1007/BF02188166. ISSN: 0001-9054.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Làzar Gluskin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Person: Gluskin, Lazar Matveevich» (en anglès). Book of Proofs. [Consulta: 27 març 2023].
* «Наш земляк математик Глускин Л. М.» (en rus). ИСТОКИ, 2010. Arxivat de l'original el 10 de juny 2015. [Consulta: 27 març 2023].
# Làzarev

Làzarev - Лазарев (rus) és un possiólok del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. Es troba al cap de Làzarev, a l'estret de Nevelskoi. És a 729 km al nord-est de Komsomolsk na Amure. És conegut per ser la vila russa més propera a l'illa de Sakhalín, que és a 7,3 km del cap de Làzarev.

## Història

L'assentament es remunta al 1849, amb l'expedició de Gennadi Nevelskoi, que va fundar el poble de Mis Lazareva ("Cap Làzarev"). El cap i l'assentament van rebre el seu nom per l'almirall rus Mikhaïl Làzarev.
El 1950, va començar la construcció de la construcció d'un túnel, sota el govern de Stalin, i el cap Làzarev seria la ubicació de l'accés occidental. La construcció va ser abandonada després de la mort de Stalin el 1953, sense cap mena de túnel real excavat. No obstant això, alguns eixos de construcció són encara visibles prop de l'assentament.
El poble va rebre l'estatus d'assentament de tipus urbà en 1952, moment en què el seu nom va ser escurçat a simplement "Làzarev".

## Referències

* ↑ «Història del túnel de Sakhalín sota el govern de Stalin (rus)». Arxivat de l'original el 2012-09-18. [Consulta: 28 gener 2015].
# Magdala (Alemanya)

Magdala és una població del districte de Weimarer a Turíngia, Alemanya. Està situada a 10 km de Jena, i a 12 km de Weimar. Té 2,020 habitants (2006)
És a la riba del riu Magdel.

## Història

Magdala va ser mencionada per escrit primera vegada l'any 874 com Madaha, a continuació va canviar el nom a Madela (1184), Madela (1193), Madala (1203), Madla (1301) Madela (1345) i Madela (1393)
Durant l'Imperi alemany (1871-1918), Magdala formava part del Gran Ducat de Saxe-Weimar-Eisenach.

## Referències

* Thomas Bienert: Mittelalterliche Burgen in Thüringen. Wartberg Verlag 2000, ISBN 3-86134-631-1, S. 357>
* www.stadt-magdala.de
# Mary Prema Pierick

Mary Prema Pierick, (13 de maig de 1953), és una religiosa alemanya, superiora general de les Missioneres de la Caritat de Calcuta (Índia), l'institut religiós fundat per la Mare Teresa de Calcuta.
Va néixer com a Mechthild Pierick en una comunitat d'agricultors de Reken, a Alemanya. El 1980, després de llegir la biografia de la fundadora, Alguna cosa bonica per a Déu de Malcolm Muggeridge, va anar a conèixer la Mare Teresa a Berlín. Es va sentir cridada a esdevenir missionera viatjant a l'Índia. Pierick esdevingué superiora regional de l'institut per les Germanes d'Europa. Va tornar a l'Índia per supervisar els estudis terciaris del seu institut, l'última fase de l'entrenament abans de la professió religiosa. Va succeir la germana Nirmala Joshi com a superiora general el 24 de març de 2009, encapçalant un institut amb més de 5,000 membres a tot el món en aquell moment.

## Referències

* ↑ «Sister Prema: Mercy "second nature" to Mother Teresa». Vatican Radio, 30-08-2016 [Consulta: 20 març 2017].
* ↑ «Sr Mary Prema Pierick, successor to Saint Teresa». CNcathnews, 04-11-2016 [Consulta: 20 març 2017]. Arxivat 12 de novembre 2016 a Wayback Machine.
# Maihuenia

Maihuenia és un gènere de cactus que pertany a la família de les cactàcies i l'únic gènere de la subfamília de les maihueniòidies, la qual és la més petita de les subfamílies de les cactàcies. El gènere comprèn dues espècies mucílagoses que creixen a grans altures en els Andes de l'Argentina i Xile.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per (Phil. ex-F.A.C.Weber) K.Schum. i publicat a Gesamtbeschreibung der Kakteen 754. 1898.

### Etimologia

Maihuenia: nom genèric que deriva de la paraula "maihuén", amb la qual en l'idioma maputxe denominen a la planta.

## Espècies acceptades

A continuació es brinda un llistat de les espècies del gènere Maihuenia acceptades fins a abril de 2015, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Maihuenia patagonica
* Maihuenia poeppigii

## Referències

* ↑ «Maihuenia». The Plant List. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Maihuenia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 maig 2015].

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=maihuenia
# Margaret W. Rossiter

Margaret W. Rossiter (1944) és una escriptora, editora i historiadora de la ciència estatunidenca. De 1994 a 2003 va ser l'editora de la revista Isis, publicació oficial de la History of Science Society. Actualment ensenya història de la ciència a la Universitat Cornell. Seva és la denominació de l'efecte Matilda, en referència a la feminista Matilda Joslyn Gage, per a designar la manca de reconeixement sistemàtic de les contribucions de les dones a la ciència, que són considerats anònims o atribuïts als seus col·legues homes.
D'ella és la frase "Les dones han rebut menor visibilitat per raons de gènere" (1993)

## Referències

* ↑ «Margaret W.Rossiter» (en anglès). Cornell University.
* ↑ González Ramos, Ana M. Mujeres en la ciencia contemporánea: la aguja y el camello. 1a ed. Barcelona: Icaria, 2018. ISBN 978-84-9888-819-5.

## Vegeu també

* Efecte Mateu
* Efecte Curie
* Invisibilització
* Efecte Matilda
# Margaret Wilson

Margaret Wilson fou una tennista australiana durant la dècada de 1930.
En la seva trajectòria destaca la disputa de dues finals consecutives de dobles mixts de l'Open d'Austràlia (1938, 1939), amb una victòria i una derrota.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles mixts: 2 (1−1)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Parella | Oponents | Marcador |
| Guanyador | 1. | 1938 | Australian Championships | John Bromwich | Nancye Wynne Bolton Colin Long | 6−3, 6−2 |
| Finalista | 1. | 1939 | Australian Championships | John Bromwich | Nell Hall Hopman Harry Hopman | 8−6, 2−6, 3−6 |

## Referències

* ↑ «1938 results» (en anglès). TennisForum.com, 17-05-2013. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ Weston, Mervyn. «Bromwich takes mediocre final» (en anglès). The Argus, 31-01-1939. [Consulta: 5 febrer 2023].
# María Albina

María Albina (en castellà i oficialment Villa María Albina) és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada a l'extrem sud del departament de Treinta y Tres, limítrof amb Lavalleja. Té una població aproximada de 100 habitants, segons dades del cens del 2004.
Es troba a 161 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Augusta (Wisconsin)

Augusta és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.460 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Augusta tenia 1.460 habitants, 599 habitatges, i 376 famílies. La densitat de població era de 279,1 habitants per km².
Dels 599 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 37,2% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 22,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.478 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.023 $ mentre que les dones 19.226 $. La renda per capita de la població era de 15.469 $. Aproximadament el 10,1% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Augusta» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Augusta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Canal de Berdún

* Aquest article tracta sobre el municipi. Vegeu-ne altres significats a «La Canal de Berdún».
Canal de Berdún (A Canal de Berdún en aragonès) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Jacetània.
A més de Berdún, al municipi també pertanyen Biniés, Martes i Villarreal de la Canal.

## Vegeu també

* La Canal de Berdún

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Berdún». Arxivat de l'original el 2016-05-28. [Consulta: 16 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Canal de Berdún». Arxivat de l'original el 2016-05-28. [Consulta: 1r setembre 2016].
# Hazy Eyes

"Hazy Eyes" és el quart senzill de l'àlbum de Fightstar, Grand Unification. Escrita per Charlie Simpson, "Hazy Eyes" va ser lliurada un any després del primer senzill "Paint Your Target". Charlie va lluitar durament per poder incloure "Hazy Eyes" al segon àlbum Grand Unification.

## Llista de pistes

Senzill en CD (CD Single):
* "Hazy Eyes"
* "She Drove Me to Daytime Television" (cover de Funeral for a Friend)
CD Maxi
* "Hazy Eyes"
* "Fight For Us"
* "Palahniuk's Laughter"
* "Hazy Eyes" (Vídeo)
Vinil de 7":
* "Hazy Eyes"
* "Sleep Well Tonight" (Acústica en directe)

## Video

El vídeo per Hazy eyes és d'un món surrealista i estrany on la banda està tocant i es mostra al carrer certs signes. La banda també és mostrada en una petita habitació negre.

## Posició a les llistes

| Llista (2006) | Posició |
| UK Singles Chart | 47 |

## Personal

* Charlie Simpson — Veu, Guitarra, Teclat
* Alex Westaway — Veu, Guitarra
* Dan Haigh — Baix
* Omar Abidi — Bateria, Percussió

## Referències

* ↑ «Fightstar - Hazy Eyes - Music Charts». acharts.us. [Consulta: 22 novembre 2007].