OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Salvador de Casós

Sant Salvador de Casós és una ermita de la vila de Casós, nucli que pertany al municipi del Pont de Suert. El temple està situat en una elevació rocosa a 1.400 metres d'altitud, en un paratge ubicat al terme de Vilaller.
Petita construcció popular del segle XVII, d'una sola nau rectangular amb coberta de dues aigües. A l'interior s'allotja una fornícula que conté una reproducció de l'antiga talla original del sant, obra de l'artista lleidatà José Maria Gardeñes.
L'ermita va ser restaurada íntegrament l'any 2000 dins el marc d'un camp de treball organitzat pel centre d'esplai del Col·legi Episcopal de Lleida.
En la tradició cristiana Sant Salvador representa la Transfiguració de Jesús, que segons les escriptures va succeir al mont Tabor. Per aquest motiu les ermites dedicades a Sant Salvador es construeixen en llocs encimbellats.
L'accés al temple es realitza a través d'un sender que s'inicia al poble de Casós, després d'una travessia de 45 minuts i de 200 metres de desnivell. L'enclavament constitueix un mirador privilegiat de la Vall de Barravés. El dia 6 d'agost els habitants de Casós celebren el romiatge a l'ermita.
* Lateral de l'ermita
* Frontal de l'ermita

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert et al. "Sant Quirc de Taüll", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7
* CAPDEVILA, J. L’Episcopal, llavor de futur. Lleida: 2009, Col·legi Episcopal de Lleida. ISBN 978-84-09-16088-4
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7
* TERRADO, X; FEIXA, C; PIQUÉ, Joan R; NORAY, C. Toponímia de la Ribagorça. Lleida: 2005, Pagès Editors. ISBN 84-9779-213-0

## Referències

* ↑ CAPDEVILA, J.. L'Episcopal, llavor de futur. Col·legi Episcopal, 2009, p. 346. ISBN 978-84-09-16088-4.
* ↑ PIQUÉ BADIA, Joan Ramon. Toponímia de la Ribagorça. Pagès Editors, 2005, p. 104. ISBN 84-9779-213-0.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Sant Salvador de Cirà

Sant Salvador de Cirà fou una església romànica del terme de Trullars, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya Nord.
Actualment és del tot desapareguda, però es conserva el topònim de Sant Salvador, a llevant del poble de Trullars, a prop de la Comanda del Mas Déu i del traçat de la via del Tren d'Alta Velocitat.

## Història

Sant Salvador era l'església d'un monestir benedictí fundat en el vilar Ceceranum, pertanyent a Trullars. El 1144 és esmentat com a monasterium Cirsanum); el 1238 fou unit a Sant Salvador de Breda, des d'on fou venut el 1273 a la Comanda del Mas Déu per l'abat de Breda, Bernat. Arruïnada ja el segle xviii, en l'actualitat només es conserva el topònim, en el lloc on era emplaçat el monestir i la seva església.

## Arquitectura

En l'actualitat no queda res d'aquesta església ni del monestir on es trobava.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Sant Salvador de Cirà». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El lloc de Sant Salvador en els mapes topogràfics de l'IGN». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Seminemacheilus ispartensis

Seminemacheilus ispartensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,7 cm de longitud total.
* 3 espines i 8 radis tous a l'aleta dorsal.
* 3 espines i 5-6 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Turquia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banarescu P. & Nalbant T. T., 1995. A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. "Grigore Antipa" v. 35. 429-495.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Erk' Akan F., T. T. Nalbant & C. Özeren, 2007. Seven New Species of Barbatula, Three New Species of Schistura and a New Species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey. Journal of Fisheries Intemational 2 (1): 69-85.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech., 2000. Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall.
* Nelson, J. S., 2006. Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p.
* Wheeler, A., 1985. The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Serrat de Picoi

El Serrat de Picoi és un serrat del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord de Casa Toà i a ponent de Casa Víctor. És un contrafort del sector occidental de la Serra de Carreu, que en davalla cap al sud-est. El seu límit sud-oriental és el Tossal dels Qualls.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, que fa referència a la propietat dels de cal Picoi, que hi devien tenir propietats.

## Enllaços externs

* El Serrat de Picoi en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Shadowlands

Shadowlands és una pel·lícula estatunidenca de Richard Attenborough, estrenada el 1993.

## Argument

La història parcial, però certa de Clive Staples Lewis.

## Repartiment

* Roddy Maude-Roxby: Arnold Dopliss
* Anthony Hopkins: Jack Lewis
* Edward Hardwicke: Warnie Lewis
* Robert Flemyng: Claude Bird
* Debra Winger: Joy Gresham

## Al voltant de la pel·lícula

* William Nicholson ja havia dirigit amb el mateix guió un telefilm per a la BBC el 1985.
* A la pel·lícula es pot veure a l'actor Anthony Hopkins relatar la màgia de l'armari del món de Narnia.
# Shadows in the Storm

Shadows in the Storm és una pel·lícula de drama/thriller estatunidenca del 1988 dirigida per Terrell Tannen i protagonitzada per Mia Sara, Ned Beatty, Michael Madsen i Troy Evans.

## Trama

Thelonious Pitt, un home de negocis somiador, va als boscos de Redwood de Califòrnia. Allà coneix una bella dona, Melanie. Sembla la dona que ha estat veient en els seus somnis.
Al riu a la nit, quan el marit de Melanie els troba, ataca Thelonious fins que Melanie treu una pistola i dispara tres trets al seu marit. El seu cos va al riu. És llavors quan comença el malson.

## Repartiment

* Ned Beatty com a Thelonious Pitt
* Mia Sara com a Melanie
* Michael Madsen com a Earl
* Donna Mitchell com Elizabeth
* James Widdoes com a Víctor
* Joe Dorsey com a Birkenstock (Joe Dorcey)
* William Bumiller com a Terwilliger
* Peter Fox com a secretari de l'hotel
* Troy Evans com el detectiu Harris
* Bob Gould com a vareta de detectiu
* Tracy Brooks Swope com a Mercy
* Ramon Angeloni com a ajudant de Birkenstock
* Marta Goldstein com la núvia de Terwilliger

## Recepció

Fred Haeseker del Calgary Herald va qualificar la pel·lícula com "una punyalada contundent a una pel·lícula negra tradicional de Califòrnia" i que "suscita no tant una amenaça espantosa com un tedi sense alleujar."

## Referències

* ↑ «Would-be film noir falters on elements of timing, menace». Calgary Herald, 24-02-1990 [Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Dailymotion
# Santa Maria de Llinars

Santa Maria de Llinars també coneguda com a Santa Maria del Prat, és una església d'època barroca construïda sobre l'original d'estil romànic amb una nau amb absis poligonal, situada en el municipi de Llinars del Vallès, d'on és l'església parroquial.

## Història

L'església original era d'estil romànic, documentada l'any 1040 quan el bisbe de Barcelona Guisalbert va fer donació de la parròquia a la seu de Barcelona. Al 919 un cavaller, Fortuny es lliura a si mateix, amb tot el que té: cavall, fre, sella, terres, vinyes i cases amb corts i horts a Santa Maria de Llinars, segons consta al Cartulari de Sant Cugat.
L'edifici actual es va començar l'any 1680 seguint un estil gòtic decadent, conservant alguna resta de l'anterior, com algunes traces a la base del campanar i en les finestres d'un dels pisos, amagades per altres construccions posteriors que l'envolten. També es conserven dues claus de volta, amb les imatges de la Puríssima i de Sant Joan apòstol, i una làpida de Gerald de Bosch datada el 1304. Una paralització de les obres de reconstrucció les va retardar al llarg del segle xviii fins a acabar entre 1774 i 1781, data que hi figura a la portada.
Actualment es conserven algunes peces d'orfebreria, tot i que algunes van desaparèixer a la guerra del 1936.

## Edifici

Consta d'una nau, amb quatre crugies i grans contraforts, capçada per un absis poligonal, i amb sis capelles laterals, que ja havien ampliat l'església romànica el 1534. L'espai central i el presbiteri són coberts amb volta de creueria, mentre que les ales laterals mostren creueria simple i volta de llunetes. L'espai interior és arrebossat i pintat, i una cornisa de gust neoclàssic ressegueix l'edifici a l'altura dels vèrtexs inferiors dels arcs. A l'exterior, la façana mostra un perfil de coronament sinuós, amb un pòrtic d'accés d'arc de mig punt de construcció moderna.

## Referències

* 1 2 3 Pladevall i Font, Antoni [et al.].. Catalunya Romànica - Vallès Oriental i Occidental. Enciclopèdia Catalana, 1991. ISBN 84-7739-271-4 [Consulta: 19 juliol 2015]. , pàg.377
# Shaki

«Shaki, shakki o sheki» té aquests significats:
* Shaki (Azerbaidjan), ciutat al nord-oest de l'Azerbaidjan
* Districte de Shaki, districte de l'Azerbaidjan
* Kanat de Shaki o de Shakki, estat existent entre 1743 i 1819 al territori del modern Azerbaidjan amb capital a Shaki
* Shaki (Nigèria), ciutat de l'Estat d'Oyo a Nigèria
* Shaki (Armènia), municipi de la província de (Siunia) a Armènia
* Sheki (Etiòpia), ciutat d'Oròmia a Etiòpia
# Sergi Paulus

* No s'ha de confondre amb Luci Sergi Paulus (cònsol 168).
Sergi Paulus (llatí: Sergius Paulus) va ser un magistrat romà.
Va ser governador de Xipre amb rang de procònsol (ἀνθύπατος). Allí l'apòstol Pau de Tars el va convertir al cristianisme. Sergi Paulus tenia entre els seus consellers un mag que es deia Elimes Bar-Jesús. Elimes va tractar d'apartar de la fe al procònsol, però Pau, indignat, el va mirar fixament i dient que era fill del diable el va deixar cec. El procònsol, testimoni dels fets, va convertir-se al cristianisme lloant el Senyor, segons que diuen els Fets dels Apòstols, però no l'esmenta cap historiador pagà. Amb tot, sembla un personatge real, i hauria estat el pare d'un Sergi Paulus, que apareix com a cònsol sufecte als Fasti l'any 94.

## Referències

* ↑ Fets dels Apòstols, XIII, 4-11.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 157.
# Sergi Portabella

Sergi Portabella (Barcelona, 1980) és un guionista i director de cinema català. La seva obra artística sobresurt per explicar històries a través de personatges amb una aura de cultura i referències conceptuals i visuals. L'any 2018, va presentar el seu primer llargmetratge, Jean-François i el sentit de la vida, sobre la vicissituds de l'existència a partir de la lectura per part del jove protagonista d'El mite de Sísif d'Albert Camus. La pel·lícula fou nominada a l'11a edició dels Premis Gaudí al millor film.

## Filmografia

* 2018: Jean-François i el sentit de la vida
* 2016: Food First (curtmetratge)
* 2013: La fi del món serà al Brasil (curtmetratge, guionista)
* 2012: Kubala, Moreno i Manchón (Sèrie de televisió, 3 capítols)
** «Acaba de guanyar un milió d'euros!»
** «Coix o mentider»
** «Comptes pendents» (guionista)
* 2010: The Astronaut on the Roof (curtmetratge)
* 2009: T'estimo (curtmetratge, guionista)
* 2007: Nàufrags (sèrie de televisió)
* 2006: Autoajuda (curtmetratge, guionista)
* 2004: Requiem (curtmetratge)

## Referències

* ↑ «Sergi Portabella - Professionals». Catalans Films & Tv. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ raurell, Roger. «Sergi Portabella: “L'important és l'experiència de fer les coses i no el resultat”». Núvol, 07-07-2018. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «16 produccions, amb la participació de TV3, nominades als Premis Gaudí». CCMA, 11-12-2018. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «Descobrir Camus al lavabo amb tretze anys», 07-07-2018. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ Martínez, Beatriz. «M'agraden les pel·lícules que tenen un món propi i tancat», 07-07-2018. [Consulta: 27 gener 2020].
# Shinaki

Shinaki fou un grup de petites repúbliques a la vall de l'Indus a la part oest de Caixmir al sud de Gilgit. El territori anava entre la unió del riu Astor amb l'Indus, fins a Seo a la riba dreta i Jalkot a la riba esquerra del darrer riu. Les comunitats dins d'aquesta àrea estaven agrupades en un o més nullahs, i cada comunitat formava una república separada de les altres. Les repúbliques, iniciant al punt d'unió dels dos rius (a Ramghat) eren:
* A la riba dret de l'Indus:
** Gor.
** Kinergah.
** Hodar.
* A la riba esquerra:
** Bunar
** Thak.
** Butogah
** Giche.
** Thor
En conjunt el país Shinaki formava la subdivisió de Chilas dins l'agència de Gilgit. La subdivisió de Chilas no corresponia amb la regió de Chilas; a la primera només corresponien Kinergah, Butogah, i Giche; més avall del riu estaven Darel, Tangir, Khilli i Seo a la riba dreta i Harban, Sazid i Jalkot a l'esquerra, repúbliques que formaven part de la regió.
Chilas fou conquerida pel maharajà de Caixmir el 1851. Llavors es va imposar un tribut i el territori fou incorporat al districte de Gilgit. Quan l'agència britànica es va restablir el 1889, va incloure entre altres territoris la subdivisió de Chilas, excepte Thor. El 1892 una missió britànica a Gor fou atacada pels chilasis i el país fou llavors ocupat militarment i es va nomenar un oficial polític a Chilas. El dret del govern de Caixmir a construir carreteres i estacions i a tenir un cert nombre de tropes a al zona fou reconegut i garantit; segons l'acord de 1897 les repúbliques pagaven petites sumes de tribut al maharajà. El 1899 Thor va ser incorporat a la subdivisió. Darel fou annexionat a Caixmir el 1866 per ocupació militar i pagava tribut per mitjà del governador de Punial; Tangir pagava tribut a través del governador de Yasin; Jalkot que per la seva posició dominant exercia un cert control sobre Thor i la capçalera de la vall del Kagan, estava en relacions amb els britànics; la resta (Khilli, Seo, Harban i Sazid) no mantenien cap relació ni amb Caixmir ni amb els britànics.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Sibiu Cycling Tour 2017

La Sibiu Cycling Tour 2017, 7a edició de la Sibiu Cycling Tour, es disputà entre el 5 i el 9 de juliol de 2017 sobre un recorregut de 734 km repartits entre un pròleg inicial i quatre etapes, amb inici i final a Sibiu. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2017, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el colombià Egan Bernal (Androni Giocattoli), que s'imposà per davant dels suïssos del Roth-Akros, Colin Stüssi i Valentin Baillifard.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a tres equips continentals professionals, quinze equips continentals i una selecció nacional:

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| Pròleg | 5 de juliol | Sibiu - Sibiu | 2,3 km (CRI) | Andrea Palini (ITA) | Andrea Palini (ITA) |
| 1a | 6 de juliol | Sibiu - Sibiu | 211,8 km | Edwin Ávila (COL) | Edwin Ávila (COL) |
| 2a | 7 de juliol | Sibiu - Bâlea | 160 km | Egan Bernal (COL) | Egan Bernal (COL) |
| 3a | 8 de juliol | Sibiu - Păltiniș | 211,5 km | Egan Bernal (COL) | Egan Bernal (COL) |
| 4a | 9 de juliol | Sibiu - Sibiu | 148,4 km | Eduard-Michael Grosu (ROM) | Egan Bernal (COL) |

## Enllaços externs

* Web oficial (romanès)(anglès)
# Sistema físic

Un sistema físic és un agregat d'objectes o entitats materials entre les parts de les quals existeix una vinculació o interacció de tipus causal (encara que no necessàriament determinista o causal en el sentit de la Teoria de la relativitat). Tots els sistemes físics es caracteritzen per:
* Tenir una ubicació en l'espaitemps.
* Tenir un estat físic definit subjecte a evolució temporal.
* Poder-li associar una magnitud física dita energia.
Per a la immensa majoria de sistemes físics, l'objecte més bàsic que defineix a un sistema físic és el lagrangià, que és una funció escalar la forma funcional de la qual resumeix les interrelacions bàsiques de les magnituds rellevants per a definir l'estat físic del sistema.

## En relació amb l'entorn

Els sistemes físics poden ser oberts, tancats o aïllats, segons que realitzen o no intercanvis amb el seu entorn:
* Un sistema obert és un sistema que rep fluxos (energia i matèria) del seu entorn. Els sistemes oberts, pel fet de rebre energia, poden realitzar el treball de mantenir les seues pròpies estructures i fins i tot incrementar el seu contingut d'informació. El fet que els éssers vius siguen sistemes estables capaços de mantenir la seua estructura a pesar dels canvis de l'entorn requereix que siguen sistemes oberts.
* Un sistema tancat només intercanvia energia amb el seu entorn, en un sistema tancat el valor de l'entropia és màxim compatible amb la quantitat d'energia que té.
* Un sistema aïllat no té cap intercanvi amb l'entorn.

## Sistemes físics aïllats

Un sistema aïllat és una part o regió de l'univers, que per les seues peculiars condicions pot considerar-se aïlladament de la resta de l'univers per al seu estudi. El qual un determinat problema físic puga ser tractat com un sistema aïllat requereix condicions peculiars dependents de la teoria.
Per exemple, d'acord amb la teoria general de la relativitat un sistema aïllat ha de complir condicions tècniques bastant restrictives, conegudes com a planura asintòtica. En teoria de la relativitat especial, en la clàssica o en termodinàmica, en general, les condicions són menys estrictes i simplement requereixen que el sistema del moviment de les partícules que conformen el sistema estiga restringit a una regió compacta de l'espaitemps.

## Vegeu també

* Sistema termodinàmic
# Setge de Roses (1808)

El setge de Roses de 1808 fou una acció militar de la Guerra del Francès, en la qual la vila fortificada de Roses (Alt Empordà), defensada per l'exèrcit espanyol i, per mar, per l'armada britànica, fou assetjada i presa per l'exèrcit napoleònic.

## El setge

El general Laurent Gouvion Saint-Cyr posà setge a les fortificacions de Roses el 7 de novembre de 1808, que s'acabaren rendint el 5 de desembre.

## Conseqüències

Roses quedà en mans dels francesos fins a la seva retirada del país, el 1814. Abans de retirar-se, inutilitzaren, amb sengles voladures, el castell de la Trinitat i les muralles de la vila vella conegudes com la Ciutadella de Roses.

## Bibliografia

* Pepita Barbarà, Roses, Girona, Dalmau Carles Pla, 1984 [inclou edició de Benito 1926].
* (castellà) José Benito, El diario de un sitiado: relación histórica de los sucesos ocurridos en Rosas com motivo del sitio y rendición de la plaza a los franceses en el año 1808, Figueres, Tip. La Comarca, 1926.
* Pablo de la Fuente, Les fortificacions reials del golf de Roses en l'època moderna, Figueres, Brau-Ajuntament de Roses, 1998, pp. 372-377.
* (castellà) Juan Piego, Guerra de la Independencia, vol. 3, Madrid, Librería Editorial San Martín, 1972.
* (francès) Laurent Gouvion Saint-Cyr, Journal des opérations de l'armée de Catalogne, en 1808 et 1809, sous le commandement du général Gouvion Saint-Cyr, ou Matériaux pour servir a l'histoire de la guerre d'Espagne, París, Anselin et Pochard, 1821.]

## Vegeu també

* Ciutadella de Roses

## Enllaços externs

* (castellà) Miquelets de Roses: Sitio de Rosas 1808
# Senyoria d'Anholt

La Senyoria d'Anholt fou un petit estat del Sacre Imperi Romanogermànic. Era una estat imperial i membre del Cercle de Baixa-Renània-Westfàlia

## Geografia

L'estat constava només de la ciutat d'Anholt al Districte actual de Borken a Renània del Nord-Westfàlia. Havia rebut privilegis de ciutat el 1347 i finalment fou incorporada a la ciutat d'Isselburg el 1975. La senyoria s'encabia entre tres estats més grans: el ducat de Gueldre, el bisbat de Münster, i el ducat de Clèveris. La seva àrea es considerava que era d'una milla quadrada (uns 50 km²;).

## Història

Els senyors d'Anholt, originalment feudataris dels bisbes d'Utrecht, arribava a la independència com Freiherren (senyoria lliure) a primers del segle xiv. El 1402, el seu territori passava als senyors de Bronckhorst a través de matrimoni. Aquestos adquiriren un títol comtal i el 1431 aconseguien que la senyoria fos reconeguda pel eei Segimon I del Sacre Imperi Romanogermànic com a propietat imperial amb un seient a la Dieta Imperial o Reichstag.
El 1512 les forces de Gueldre sota el duc Carles d'Egmond ocuparen Anholt; els comptes Bronckhorst havien donat suport al seu rival Felip el Bell de Castella, i no va poder ser convençut d'evacuar la senyoria fins que el 1537 se li va pagar un rescat significatiu. Els comptes foren llavors lleials als austríacs (Habsburg) però a la Guerra dels Vuitanta Anys, va patir considerablement, quan fou atacada pel Geuzen de la Unió d'Utrecht, així com en la Guerra dels Trenta Anys.
El 1641, una altra vegada per matrimoni, Anholt fou adquirida pels prínceps de Salm, i va passar a la línia de Salm-Salm de la casa de Salm. Quan la part occidental de Salm-Salm fou annexionat per França el 1793, Anholt es convertia en la seu i possessió principal dels prínceps de Salm-Salm. El 1802, els prínceps de Salm-Salm, juntament amb els seus parents, els prínceps de Salm-Kyrburg, rebien el principat de Salm refundat com a nou, com a compensació per les seves pèrdues territorials davant França; aquest principat, molt més gran, era adjacent a Anholt i incloïa aquesta ciutat.
# Siwaqaïta

La siwaqaïta és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de l'ettringita. Rep el nom de l'àrea de Siwaqa, a Jordània, la seva localitat tipus.

## Característiques

La siwaqaïta és un cromat de fórmula química Ca₆Al₂(CrO₄)₃(OH)₁₂·26H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema trigonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5277/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al complex de Daba-Siwaqa (Governació d'Amman, Jordània), on es troba en forma d'agregats de grans i com a cristalls prismàtics hexagonals de fins a 250 mm de mida, associada a calcita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Siwaqaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juliol 2021].
# Sivry

«Sivry» té aquests significats:
* Sivry (Meurthe i Mosel·la), municipi al departament de Meurthe i Mosel·la (Gran Est, França)
* Sivry-Ante, municipi al departament del Marne (Gran Est, França)
* Sivry-Courtry, municipi al departament de Sena i Marne (Illa de França)
* Sivry-la-Perche, municipi al departament del Mosa (Gran Est, França)
* Sivry-Rance, municipi belga a la província d'Hainaut a la regió valona
* Sivry-sur-Meuse, municipi al departament del Mosa (Gran Est, França)
# Slaská

Slaská és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1454.