OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plaça de l'U d'Octubre (Lleida)

La plaça de l'U d'Octubre és un espai públic de la ciutat de Lleida. Està ubicada a Cappont davant del centre d'atenció primària del barri, a la cruïlla amb els carrers d'Esperança González i de Marquès de Leganés.

## Història

Tot i que el CDR de Cappont i l'Associació de Veïns ja havien pres la iniciativa en rebatejar-la simbòlicament el 4 de novembre de 2017 en record dels fets ocorreguts l'1 d'octubre de 2017 amb motiu del referèndum sobre la independència de Catalunya, la plaça es va inaugurar oficialment el 22 de febrer de 2020. En aquest lloc, les càrregues de la policia espanyola contra el veïnat que va participar en el referèndum van ser especialment contundents i van provocar desenes de ferits entre els votants del col·legi electoral ubicat al centre sanitari. La inauguració va comptar amb les actuacions dels Gegants de Lleida i els Cantaires de Ponent i Els segadors va posar el punt final a l'acte. En les dues plaques que identifiquen la plaça s'hi pot llegir la cita del pedagog Josep Pallach «Cap ciutadà no és lliure, si el seu poble no n'és».
Dos dies després que la Paeria inaugurés la plaça després de més de dos anys de reivindicacions, aquesta va patir un atac en què les plaques van ser esborrades amb pintura marró. Amb anterioritat, però, també havien estat arrencades, tacades amb pintura blanca o pintades amb els colors de la bandera espanyola.

## Referències

* 1 2 «Lleida inaugura la plaça de l'U d'Octubre davant el CAP de Cappont». Vilaweb, 22-02-2020. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «El CDR de Cappont reanomena la plaça del CAP com a "1 d'Octubre"». Segre, 05-11-2017.
* ↑ «Veïns de Cappont rebategen la plaça de davant del CAP com a '1 d'octubre'». 7accents, 06-11-2017. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Esborren les plaques de la plaça 1-O de Lleida», 24-02-2020. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Llancen pintura blanca contra els cartells de la rebatejada com a plaça '1 d'octubre' a Lleida». El Món, 09-12-2017. [Consulta: 10 octubre 2022].
# Plaça de l'Església i plaça Petita (Riudoms)

La Plaça de l'Església i plaça Petita és una plaça de Riudoms (el Baix Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Dues places, la petita juxtaposada pel cantó sud a la gran. En conjunt formen un ampli espai obert de 4.100 metres quadrats. La plaça gran, al pla de l'església de Sant Jaume, ha estat reformada amb gran encert artístic i urbanístic. A la plaça petita, que es troba en un nivell inferior, hi ha una font de planta hexagonal decorada amb un figura metàl·lica. Els porxos estan distribuïts en dos trams de deu i sis arcades respectivament.

## Referències

* ↑ «Plaça de l'Església i plaça Petita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Pharsman VI d'Ibèria

Pharsman o Pharsman VI d'Ibèria (en georgià : ფარსმან VI, llatinitzat com Pharasmanes) fou un rei d'Ibèria de la dinastia dels Cosròides, que va regnar vers 542-547/555 o 561-573.
Segons les cròniques georgianes va regnar durant tretze anys i fou el successor del seu oncle patern i homònim, Pharsman V d'Ibèria. Pharsman VI és descrit com a bon cristià que va treballar en l'embelliment de les esglésies. Durant el seu regnat va morir el catolicós Txirmag i haurien estat nomenats successivament al seu darrere Saba i Eulalios. En aquesta època Ibèria restava com a vassall sassànida, i ben subjecte.
Fou també en el seu regnat i a l'època del catolicós Eulalios que haurien anat a Ibèria una dotzena de pares sants sirians dirigits per Ioanes, superior d'un monestir d'Antioquia que havien estat prèviament beneïts per Simó l'Estilita el Jove.
Pharsman VI es va casar i va tenir un fill que fou el rei, Bakur III d'Ibèria.

## Bibliografia

* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie depuis l'Antiquité jusqu’au s. XIXe, vol. 1-7, Sant Petersburg, 1848-58 (en línea a Google Books : i )
* Marie-Félicité Brosset Additions et Éclaircissements sur l'Histoire de la Géorgie « Additions VI »
* Cyrille Toumanoff Chronology of the early Kings of Iberia Traditio, Vol. 25 (1969)
# Placa Leopold von Buch

La Placa Leopold von Buch (en alemany, Leopold-von-Buch-Plakette) de la Deutsche Geologische Gesellschaft (Societat de Geologia d'Alemanya, DGGV) es concedeix anualment des de 1946 a científics estrangers per assoliments destacats en geociències. S'anomena així en memòria de Christian Leopold von Buch.

## Premiats

* 1946 Hans Stille
* 1947 No concedida
* 1948 Serge von Bubnoff, Hans Cloos, Walther Gothan, Friedrich von Huene, Otto Heinrich Schindewolf
* 1949 No concedida
* 1950 No concedida
* 1951 Wilhelm Petrascheck
* 1952 Paul Fallot
* 1953 William Joscelyn Arkell
* 1954 Olaf Holtedahl
* 1955 Walter Hermann Bucher
* 1956 Teiichi Kobayashi
* 1957 August Buxtorf
* 1958 Traugott Gevers
* 1959 Felix Andries Vening-Meinesz
* 1960 Darashaw Nosherwan Wadia
* 1961 Dimitri Nalivkin
* 1962 Pentti Eelis Eskola
* 1963 William Drumm Johnston
* 1964 Nils Harald Magnusson
* 1965 Radim Kettner
* 1966 Eberhard Clar
* 1967 No concedida
* 1968 William van Leckwijck
* 1969 Alexis Bogdanoff
* 1970 Wladyslaw Pozaryski
* 1971 No concedida
* 1972 Alfred Georg Fischer
* 1973 Rudolf Trümpy
* 1974 Ioannis Papastamatiou
* 1975 Jan Houghton Brunn
* 1976 William Winn Hay
* 1977 Quido Záruba
* 1978 André Delmer
* 1979 Henri Schoeller
* 1980 Emilie Jäger
* 1981 Kingsley Dunham
* 1982 Digby McLaren
* 1984 Elemér Szádecsky-Kardoss
* 1984 Marcel Arnould
* 1985 Xu Jie
* 1986 Jovan Stöcklin
* 1987 Eugenij Pinneker
* 1988 Raymond A. Price
* 1989 Jozef Bouckaert
* 1990 John Imbrie
* 1991 Heinrich Jäckli
* 1992 Louis Courel
* 1993 Peter A. Ziegler
* 1994 No concedida
* 1995 Sierd Cloetingh
* 1996 Maurice Mattauer
* 1997 Anthony Hallam
* 1998 Ian Plimer, Antoni Kleczkowski, Heinrich D. Holland, Jean Dercourt
* 1999 Hans Peter Schönlaub
* 2000 Francesco Hervé
* 2001 Peter Wyllie
* 2002 Marc Hunnington
* 2003 Daniel Bernoulli
* 2004 Peter J. Cook
* 2005 Chen Mengxiong, Jean-Paul Poirier
* 2006 Fritz F. Steininger
* 2007 Societat Geològica de Londres
* 2008 Eugen Seibold
* 2009 Tanya Atwater
* 2010 Yujiro Ogawa
* 2011 Stefan M. Schmid
* 2012 Heinz Kozur
* 2013 Stanislav Vrána
* 2015 Trond Helge Torsvik
* 2016 Brian Frederick Windley

## Referències

* ↑ Eugen Seibold (2008) va ser una excepció.
* ↑ Leopold-von-Buch-Plakette Arxivat 2018-09-01 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Ehrungen der Deutschen Gesellschaft für Geowissenschaften (DGG) 2013. Z. Dt. Ges. Geowiss. (German J. Geosci.), 165 (2), p. 123–127 doi:10.1127/1860-1804/2014/0068
* ↑ Rita Spitzlei (23 d'agost de 2015). Deutsche Geologische Gesellschaft - Geologische Vereinigung e. V. (DGGV) - DGGV-Ehrungen 2015

## Enllaços externs

* Web oficial de la DGGV (alemany)
* Liste der Preisträger bis 2006 PDF (alemany)
# Placa africana

La placa africana (designada de vegades com la placa de Núbia) és una placa tectònica continental que cobreix el continent de l'Àfrica i que s'estén cap a l'oest fins a la dorsal mesoatlàntica.
Les plaques limítrofes són:
* Al nord la placa eurasiàtica i la placa aràbiga.
* Al sud la placa antàrtica.
* A l'est la placa australiana, la placa índia i la placa aràbiga.
* A l'oest la placa sud-americana i la placa nord-americana.
Tots els límits de la placa africana són divergents, excepte el que toca amb la placa eurasiàtica. La placa inclou diversos blocs continentals estables de roques velles, els quals van formar el continent africà durant l'existència de Gondwana fa uns 550 milions d'anys. Aquests blocs són, del sud al nord, el Kalahari, el Congo, el Sàhara i el bloc africà occidental. Cada un d'aquests blocs es poden subdividir en blocs més petits i uniformes.
Un dels aspectes més importants de la placa és la gran vall del Rift, a l'est, una fractura que està separant una porció del continent, i que eventualment formarà la placa de Somàlia i un subcontinent dins d'Àfrica. El moviment de la placa és cap al nord-est, a uns 2,15 cm cada any, la qual cosa la portarà a unir-se amb l'extrem sud de la península Ibèrica, dintre d'uns 650.000 anys, acció que separarà el mar Mediterrani de l'oceà Atlàntic.

## Vegeu també

* Dorsal Central de l'Índic
# Pla transvers

Un pla transvers és qualsevol pla horitzontal que estableix angles rectes amb l'eix longitudinal d'una estructura. Es parla de tall o secció transversa a cadascuna de les parts que divideix un pla transvers.

## Vegeu també

* Termes anatòmics de localització
# Pont de Bercy

El pont de Bercy és un pont que travessa el Sena a París, a França.
Enllaça els 12è i 13è districtes, en el prolongament del boulevard de Bercy i del boulevard Vincent-Auriol i suporta, a més de diverses vies de circulació, un viaducte ferroviari utilitzat per la línia 6 del metro.

## Història

El pont de Bercy va ser construït a l'emplaçament d'un altre pont. Aquest darrer, un pont penjant inaugurat el 1832, era d'un tonatge que es va mostrar insuficient. Entre 1863 i 1864, va ser doncs reemplaçat per una obra en maçoneria més sòlida. L'antic pont disposava d'un peatge del qual els preus eren de: un sou per vianants, 3 per a vehicles (incloent-hi les persones transportades) i 5 per a cotxes de quatre rodes enganxats de 2 cavalls.
El 1904, el pont va ser ampliat a 5,50m per tal de poder superposar-li el viaducte de la línia 6 del metro.
El 1986, es va prendre la decisió d'ampliar el pont per tal de crear-hi tres vies suplementàries. Tot i que idèntic a l'original, el nou pont en arc és construït en betó armat i recobert de pedra. Els treballs van començar el 1989 i el pont va ser lliurat el 1992, després d'haver guanyat 16m d'ample fent una amplada total de 35m.
# Pont de Bojons

El Pont de Bojons és una obra romànica de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Pont de pedra d'un arc de mig punt que salva la riera major de Sant Sadurní d'Osomort, afluent per la dreta del Ter.
És d'un sol arc, aixamplat, pla i s'hi poden diferenciar perfectament les dues èpoques: la part més antiga és de pedra i la més nova és de maons.

## Història

Guia Itineraria de la regió del Montseny y Guilleries, Arthur Osona Barcelona-C.E.C 1899. Pàg.109. A la Gran casa de Buixeda y a la Confortable de la Cantina, tocant a las quals entre lo kilometre 14 y 15 hi ha lo pont de la Buxeda (No cita per res el Pont de la cantina en cap itinerari)

## Referències

* 1 2 3 «Pont de Bojons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Pont Vell d'Ontinyent

El Pont Vell d'Ontinyent (Vall d'Albaida) és un pont del segle xvi sobre el riu Clarià que unix la part antiga de la ciutat, coneguda com la Vila, amb la nova. Consta de dos arcs de mig punt, encara que lleugerament rebaixat, sustentats sobre tres contraforts, el central dels quals és un formidable peu de carreus en forma de quilla. Tot el pont s'ha construït amb carreus de pedra picada, encara que la baranda va ser construïda amb les restes de diversos portals murals enderrocats a la fi del segle xviii. És un monument d'interés local.

## Història

Començat el 1500 i acabat el 1501, és obra dels Mestres d'obra i pedrapiquers Pere Riba, de Xàtiva, i Joan Montanyés. El pont marcaria una reorientació de les comunicacions de la vila. El 1520-1521 els germanats d'Ontinyent van propiciar la construcció del camí dels Carros, actual barri de la ciutat, des de la baixada del qual es pot contemplar una panoràmica de la Vila i del Raval, amb les cases escampades unes damunt les altres. També en el segle xvi es construiria el Tirador dels Peraires, on els mestres fabricadors estenien i deixaven assecar els draps de llana. El Pont Vell ha desafiat entre d'altres les riuades de 1597, 1689 (quan es va produir l'enderrocament de l'embassament), 1884 (l'any del diluvi) i 1982. Va ser fins al segle XIX l'únic pont que comunicava amb els ravals.

## Referències

* ↑ «Pont Vell (1501)» (en castellà). Vall d'Albaida. [Consulta: 13 febrer 2024].
* 1 2 3 http://www.turismo.ontinyent es/cast/patrimoni/patrimoni2htm.
* ↑ «Pont Vell d'Ontinyent». Patrimoni. Generalitat Valenciana. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ lolleria. http://Portaldetuciudad.com/es/información/el pont vell- 014-146-1-702html.

## Bibliografia

* Ricard Huerta:Cultura Visual a Ontinyent.Editorial Caixa Ontinyent
* Vicent Recatalá, Enrique Torras: Ahir I Hui Imatges de la Vall D'Albaida. Editorial Caixa Ontinyent 1998
# Pont de les Escaules

Pont de les Escaules és un pont del municipi de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord-est del nucli urbà de la població de les Escaules, la qual forma part del municipi de Boadella. El pont se situa damunt de la Muga i dona pas a la carretera GIV-5042 que connecta Boadella amb les Escaules.
Es tracta d'una estructura rectangular formada per cinc arcs de mig punt de diferents mides sostinguts per basaments rectangulars. Tant els arcs com els basaments estan bastits amb pedra desbastada i sense treballar, lligada amb abundant morter de calç, tot i que els arcs presenten una ampliació posterior bastida amb maons disposats a pla, situada a la banda nord-oest de l'estructura. Reforçant els basaments dels arcs hi ha petits tallamars de secció triangular bastits amb pedra desbastada. Els tallamars només es localitzen a la banda nord-oest del pont. La part superior del pont no presenta cap element destacable, ni tan sols hi ha barana.

## Història

L'any 1871 comencen les gestions per a construir un pont sobre la Muga. Entre els anys 1916 i 1918 dins del projecte de millores de les comunicacions entre els nuclis de Boadella, Escaules i pont de Molins, es construí el pont sobre la Muga que es troba a l'entrada del poble. L'aportació de l'industrial del ciment a les Escaules, Salvador Genover va ser determinant.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de les Escaules». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Pont de les Heures

El pont de les Heures és un pont que hi ha sobre la riera de Merlès al municipi de la Quar, al Berguedà. Ha estat inventariat al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC-3541.

## Descripció i característiques

El pont de les Heures fou construït a finals del segle xvii o començaments del xviii, probablement substituint un pont medieval. Aquest facilitava les comunicacions per la riera de Merlès. Inicialment era de dos arcs de mig punt però les reformes efectuades a la pista forestal durant la dècada de 1970, varen anul·lar l'arc més petit que salvava el desnivell del camí.

## Història

El pont de les Heures fou construït a l'engorjat de les Goles de les Heures de la Quar. Al llarg de tota l'època medieval i moderna, aquest camí era molt transitat car a peu de la riera hi havia molts molins i masies i la zona estava molt més poblada, tot i que en l'actualitat és molt deshabitada.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de les Heures». patmapa.gencat.cat. [Consulta: 29 setembre 2015].
* Llista de monuments del Berguedà
# Pontboset

Pontboset (arpità Pontbosèt) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 186 habitants. Limita amb els municipis d'Arnad, Champorcher, Donnas, Hône, Issogne, Traversella (TO) i Vico Canavese (TO)

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Ilo Claudio Chanoux | Llista cívica |
# Pimelodina flavipinnis

Pimelodina flavipinnis és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Alimentació

Menja organismes bentònics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferreira, E.J.G., J. Zuanon i G.M. dos Santos, 1996. A list of commercial fish species from Santarém, State of Pará, Brazil. Naga ICLARM Q. 19(3):41-44.
* ↑ Ferreira, E.J.G., J.A.S. Zuanon i G.M. dos Santos, 1998. Peixes comerciais do médio Amazonas. Instituto Brasileiro do Meio Ambiente e dos Recursos Naturais Renováveis. 211p.
* ↑ Lasso, C.A., O.M. Lasso-Alcalá, A. Pombo i M. Smith, 2004. Distribution of fish species among localities during the AquaRAP survey of the Gulf of Paria and Orinoco delta, Venezuela. p. 315-319. A: Rapid assessment of the biodeiversity and social aspects of the aquatic ecosystems of the Orinoco delta and the Gulf of Paria, Venezuela. RAP Bulletin of Biological Assessment 37. Conservation International. Washington DC, Estats Units. 360p.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pimelodus absconditus

Pimelodus absconditus és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zaniboni Filho, E., S. Meurer, O.A. Shibatta i A.P. de Oliverira Nuñer 2004. Catálogo ilustrado de peixes do alto Rio Uruguai. Florianópolis: Editora da UFSC : Tractebel Energia. 128 p. col. ill., col. maps; 25 cm.

## Bibliografia

* Azpelicueta, M.M. 1995. Pimelodus absconditus, a new species of pimelodid catfish from the La Plata Basin (Siluriformes: Pimelodidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 6(1):71-78.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pimelodus albicans

Pimelodus albicans és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 57 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà a l'Argentina.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Oldani, N., M. Peña i C. Baigún 2003. Cambios en la estructura del stock de la pesqueria de Puerto Sánchez en el cauce principal del tramo medio del rio Parana (1976-1977, 1984-1986, 2000-2001 y 2002-2003). Actas Seminario Internacional sobre Manejo de Humedales en América Latina y Simposio Internacional de Ecoturismo y Humedales.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plailly

Plailly és un municipi francès al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 1.580 habitants. Plailly es troba a 35 quilòmetres de París i a 15 quilòmetres de l'aeroport Charles de Gaulle, a prop dels boscos de Chantilly i d'Ermenonville. També està a prop de ciutats històriques com ara Senlis o Chantilly.
Avrechy forma part del cantó de Senlis, que al seu torn forma part del districte de Senlis. L'alcalde de la ciutat és Michel Mangot (2001-2008).

## Llocs d'interès

* El Parc Astèrix

## Vegeu també

* Llista de municipis de l'Oise

## Enllaços externs

* Plailly al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Platja del Morro de Gos

La Platja de Morro de Gos és una platja d'arena del municipi d'Orpesa a la comarca valenciana de la Plana Alta.
Limita al nord amb la Platja dels Amplaires i al sud amb la Punta de les Llances i té una longitud de 1.400 m, amb una amplitud de 20 m.
Se situa en un entorn urbà, disposant d'accés per carrer. Compta amb passeig marítim i pàrquing delimitat. Compta, també, amb accés per a minusvàlids. És una platja amb zona abalisada per a l'eixida d'embarcacions.
Compta amb el distintiu de Bandera Blava des de 1997, a més del certificat de qualitat ISO 14001.

## Vegeu també

* Orpesa
* Platja dels Amplaires
* Platja de la Conxa
* Platgetes de Bellver
* Platges del País Valencià
# Bienvenida

Bienvenida és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
Viccionari