OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miskhor (cràter)

Miskhor és un cràter sobre la superfície de (951) Gaspra, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 15 ° de latitud nord i 65.9 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.5 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i fa referència a Miskhor, una ciutat a Crimea amb balneari.

## Referències

* ↑ "Miskhor (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Courbon, P.; Chabert, C.; Bosted, P.; Lindsley, K. Cave Books, Saint Louis. Atlas of the Great Caves of the World, 1989.
# Santa María del Mercadillo

Santa María del Mercadillo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 229 | 210 | 179 | 167 |
# Demetri (filòsof platònic)

Demetri (en llatí Demetrius, en grec antic Δημητριος) fou un filòsof platònic grec egipci que va viure durant el regnat de Ptolemeu XII Auletes, cap a l'any 80 aC, segons diu Llucià de Samosata.
Es va oposar al luxe i la corrupció de la cort dels Ptolemeus i no va voler aparèixer vestit de dona a la festa de la Dionísia en la que només va beure aigua. Va ser castigat a beure en públic vi i presentar-se vestit de dona. És possiblement el mateix Demetri que menciona l'emperador Marc Aureli a les Meditacions.

## Referències

* ↑ 29.Demetrius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 970
# Sant Joan Salerm

Sant Joan Salerm és una església romànica de Subirats (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'una petita capella d'una sola nau coberta amb volta de canó i absis semicircular que actualment pertany a la hisenda de Can Bas. S'esmenta per primer cop a principis del segle x, tanmateix, ha patit diverses remodelacions que en modifiquen l'estructura original romànica com el cos de la sagristia als peus de l'església o el campanar d'espadanya afegits modernament.

## Descripció

La capella de Sant Joan Salerm es troba a 150 metres a ponent de la masia de Cal Bas, hisenda a la qual pertany. Està dedicada a sant Joan Baptista, una advocació molt present a França, Itàlia i Catalunya, i sembla que Salerm fa referència a un «lloc ermotat», «terra sense conrear».
Es tracta d'un edifici de planta rectangular d'una sola nau, cobert amb una volta de canó de perfil rebaixat amb quatre arcs torals: l'arc triomfal és de mig punt així com un dels tres restants. Els altres dos arcs són apuntats i posteriors. L'absis està orientat a ponent, és semicircular, sobrealçat i presenta una finestra d'ull de bou a la part superior. El portal d'entrada és d'arc de mig punt adovellat i està situat a la façana lateral encarada a migdia. A la capçalera hi ha dos contraforts exteriors. Té un campanar de cadireta, més modern, a la paret nord, d'un sol ull amb campana. A la part de ponent es va afegir en època moderna una nau a dos vessants de forma transversal, més alt que el temple, construït per servir de sagristia.

## Història

Aquesta capella s'esmenta per primera vegada l'any 917, junt amb la de Santa Maria de Monistrol i Sant Pere de Lavern. Estigué vinculada al monestir de Sant Cugat del Vallès, segurament des de finals del segle x. Coneixem algunes de les deixes realitzades per la família de castlans de Subirats. De la seva estructura preromànica no en resta cap indici. L'obra que ens ha arribat és d'estil romànic, molt modificada per les reformes posteriors.

### Remodelació del segle xx

A la dècada de 1940, l'edifici va ser remodelat i durant les obres es va trobar una sitja sota l'altar original, rajoles vidrades força trencades amb la imatge de sant Joan Baptista envoltada d'una gran sanefa d'entre finals del segle xvii i principis del segle xviii. Al voltant de la capella també es van trobar ossos enterrats que després de les obres es van traslladar a l'ossari del cementiri de Sant Pere de Lavern. Durant aquesta època s'afegí a la capella una campana de 60 cm de diàmetre amb una inscripció en llatí que diu:
| « | Francesc Olivella, la seva muller i els seus fills celebrant el triomf del cristianisme en la pàtria i la seva salvació en nom de Crist i de la puríssima Mare, foren donadors de Joana Maria Francisca, veu clamant lloances pel favor rebut. Any del Senyor 1940. | » |

## Referències

* 1 2 «Sant Joan Salerm». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Hidenori Hara

Hidenori Hara (原秀则, nascut el 14 de juny, 1961 a Akashi, Hyogo, Japó) és un mangaka japonès. Hidenori guanyà el premi Shogakukan Manga Award l'any 1988 en la categoria Shonen pel seu treball Just Meet i Fuyuan Monogatari.

## Obres

* Aozora (青空, Aozora)
* Train Man (電車男, Densha Otoko?)
* Free Kick!
* Fuyu Monogatari (冬物語, Fuyu Monogatari)
* G -Gokudo Girl- (ジー, G -Gokudo Girl-)
* Itsudemo Yumewo (いつでも夢を, Itsudemo Yumewo)
* Just Meet (ジャストミート, Just Meet)
* Regatta (レガッタ　君といた永遠, Regatta Kimi to Ita Eien)
* Someday (サムデイ, Someday)
* Uchi ni Oideyo (部屋においでよ, Uchi ni Oideyo)
* When You Wish Upon a Star (ほしのふるまち, Hoshi no Furu Machi)
* Yattarou Jan!! (やったろうじゃん！！, Yattarou Jan!!)

## Referències

* ↑ «小学館漫画賞：歴代受賞者» (en japanese). Arxivat de l'original el 2015-08-05. [Consulta: 9 juliol 2009].
# Torrent de Fontfreda (Bages)

El Torrent de Fontfreda, dit també Torrent de Can Fontfreda, és un afluent per la dreta de la Riera de Coaner, al Bages.

## Municipis per on passa

El curs del Torrent de Fontfreda transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Fontfreda està constituïda per 14 cursos fluvials que sumen una longitud total de 6.793m.

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

### Territori PEIN

Tota la conca del torrent forma part del PEIN de la Serra de Castelltallat.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa d'aquest curs fluvial full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Patric

Patric és un cantautor occità originari de Montpeller. Considerat un trobador modern, és un dels principals exponents de la Nòva Cançon (com Joan-Pau Verdier, Rosina de Pèira, Maria Roanet, Claudi Martí i altres). El 1971 va versionar a l'occità L'estaca de Lluís Llach, però també ha versionat a l'occità poesies de Boris Vian i Georges Brassens. Ha enregistrat més de 18 discs, molts d'ells per a la discogràfica occitana Ventadorn.

## Discografia

* Lo Condamnat, (Ventadorn, 1971)
* Valòia d'Olt, (Ventadorn, 1972)
* Uòi l'Auba, (Ventadorn, 1975)
* Cançonetas, (Ventadorn, 1976)
* Tòni, (Ventadorn, 1977)
* Bestiari, (Ventadorn, 1977)
* En Public - Arenas de Mauguiò, II d'Agost 1978, (Ventadorn, 1979)
* Castellorizo, (Aura, 1993)
* Made in Occitània, (Aura, 2004)
* Patric en concèrt, (Aura, 2005) - existeix també en DVD
* Oc-Sessions, (Aura, 2007)
* Colors, (Aura, 2010).
* Okcitanio, en esperanto, (Vinilkosmo, 2012)
* Estelum, (Aura, 2017)
# Districte de Takaichi

El districte de Takaichi (高市郡, Takaichi-gun) és un districte de la prefectura de Nara, a la regió de Kansai, Japó. El municipi més populós del districte és la vila de Takatori.

## Geografia

El districte de Takaichi es troba localitzat a la part centre-oest de la prefectura de Nara, limitant al sud amb la muntanyosa regió de Yoshino. El districte està format pel poble d'Asuka i la vila de Takatori.

### Municipis

Districte de Takaichi (2020) :

## Història

No és coneix la data de fundació del districte de Takaichi, ja que aquest no es fundà després de la restauració Meiji, sinó que ja existia com a districte de l'antiga província de Yamato. Durant la consolidació del sistema de prefectures, a principis de l'era Meiji, el districte va arribar a formar part de la breu prefectura de Sakai (1876-1881) i de la prefectura d'Osaka (1881-1887), quan tornà a formar part de la prefectura de Nara, a la qual ja havia pertanyut des de 1868 a 1876, en ser aquesta la successora natural de la província de Yamato. L'1 d'agost de 1897 s'estableix a la vila de Yagi (actual Kashihara) com a seu del govern del districte, el qual serà eliminat l'1 de juliol de 1926, prèvia supressió de l'assemblea del districte l'1 d'abril de 1923.

### Antics municipis

La següent és una llista dels antics municipis del districte amb enllaç als seus municipis actuals:
* Ochioka (越智岡村) (1889-1954)
* Kamokimi (鴨公村) (1889-1956)
* Kanahashi (金橋村) (1889-1956)
* Takaichi (高市村) (1889-1956)
* Imai (今井町) (1889-1956)
* Sakaai (阪合村) (1889-1956)
* Niizawa (新沢村) (1889-1956)
* Masuge (真菅村) (1889-1956)
* Unebi (畝傍町) (1928-1956)
* Funakura (船倉村) (1889-1954)
* Tenma (天満村) (1889-1957)
* Shirakashi (白橿村) (1889-1928)
* Yagi (八木町) (1889-1956)

## Referències

* ↑ http://www.pref.nara.jp/43140.htm
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-12-04. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ https://geoshape.ex.nii.ac.jp/city/resource/?%E9%AB%98%E5%B8%82%E9%83%A1
# Otopharynx auromarginatus

Otopharynx auromarginatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Otopharynx auromarginatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Otopharynx. p. 347-351. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cirilo Cánovas García

Cirilo Cánovas García (Requena, 9 de juliol de 1899 - Madrid, 25 de gener de 1973) va ser un enginyer i polític espanyol pertanyent a FET de las JONS (Falange Española), amb el qual va arribar a ser Ministre d'Agricultura d'Espanya durant el govern franquista entre els anys 1957 i 1965.
Enginyer Superior Agrònom, en concloure els seus estudis l'any 1933 ingressa en el Cos d'Enginyers Agrònoms de l'Estat sent destinat a València. En la Guerra Civil Espanyola és destinat en Santander. Després de la guerra, fa estudis fitopatològics als Estats Units, dirigint des de 1939 el Servei de Recuperació Agrària. En 1943 és destinat a l'Institut Nacional de Colonització, com a enginyer cap de Llevant, Balears i Canàries. En 1952 és nomenat director general al Ministeri d'Agricultura.
El dia 25 de febrer de 1957 Cirilo Cánovas va ser nomenat ministre d'Agricultura d'Espanya, càrrec que va ocupar fins a dia el 7 de juliol de l'any 1965. Durant el seu mandat com a ministre d'agricultura es van dictar la Llei de Forests i la Llei de Finques millorables, així mateix es va desenvolupar la concentració parcel·lària. Al seu cessament va ser nomenat President del Banc de Crèdit Agrícola.
L'any 1958 a Cirilo Cánovas se li va atorgar la Gran Creu d'Isabel la Catòlica pel seu gran pas i trajectòria política en el Govern d'Espanya.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* Diccionario biográfico español. Real Academia de la Historia

## Enllaços externs

* Fitxa de Cirilo Cánovas García en el Congrés dels Diputats
# Dascyllus carneus

Dascyllus carneus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental, Maurici, Reunió, Comores, Seychelles, Maldives, Sri Lanka, Mar d'Andaman i Mar de Java.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torre Torroner

La Torre Torroner és una torre de guaita que forma part d'una casa forta situada al costat de la llera del riu Gorgos, al municipi de Xàbia (Marina Alta). Està declarada Bé d'Interès Cultural.
La torre va ser construïda entre els segles XVI i XVII. De planta rectangular, de 4 x 8 m, amb dues plantes unides per una escala de cargol. Es va construir adossada a un habitatge original, conferint-li la categoria de casa fortificada. A la façana sud hi ha unes mènsules que devien formar part del matacà que protegia la porta d'entrada. La torre està en molt mal estat de conservació, especialment després de la riuada del 2007 que la va danyar.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Torre Torroner» (en castellà). Ministerio de Cultura y Deporte, 22 març1996.
* ↑ «Torre Torroner». Wordpress.
* ↑ «Xàbia Viva apuesta por la recuperación de les Cases-Fortes del Pla» (en castellà). El Periòdic, 15-05-2012.
# Pou de glaç de Canyamars

Pou de glaç de Canyamars és un monument del municipi de Dosrius (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Construcció popular dels segles XVII-XVIII formada per un pou circular de pedra i maó (5 m diàmetre X 7 m d'alçada, aprox.). Una part d'aquest pou queda sota terra (entre dos i tres metres) i l'altra sobresurt aprox. 4 m, fins a un sostre en forma de volta (també de pedra i maó). Els murs exteriors estan reforçats amb contraforts i hi ha tres obertures (finestres o portes) de volta de canó.
A la part sud hi ha dues voltes de maó, que se suposa eren els ponts que sustentaven la rampa que comunicava el pou amb una bassa situada més amunt. Des d'aquesta bassa, quan l'aigua es gelava, s'enviaven trossos de gel fins al pou. Dins d'aquest es feien capes de gel i de palla per tal de conservar-lo fins a l'estiu, l'època de l'any que es comercialitzava. L'Ajuntament de Dosrius va comprar el Pou de Glaç l'any 2007 als seus anteriors propietaris privats. La construcció estava enterrada fins a la meitat, però durant les obres de condicionament es va retirar la terra que havia el voltant i la part nord ha quedat completament a la vista.

## Referències

* 1 2 «Pou de glaç de Canyamars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ «L'Ajuntament compra el Pou de Glaç de Canyamars». DosriusDiari.cat. Arxivat de l'original el 2013-12-20. [Consulta: 16 novembre 2013].
* ↑ Nuclis de població, Canyamars. Ajuntament de Dosrius Arxivat 2020-05-18 a Wayback Machine. [consulta: 14-6-2019]

## Enllaços externs

* Pou de glaç de Canyamars Arxivat 2016-09-09 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Michel Sapin

Michel Sapin (Boulogne-Billancourt, 9 d'abril de 1952) és un polític socialista francès.
Va ser diputat del departament de l'Indre i dels Hauts-de-Seine, i també ministre delegat del ministre de Justícia francès (des de maig de 1991 a l'abril de 1992) durant el govern d'Édith Cresson), ministre d'Economia i d'Hisenda (entre abril de 1992 i març de 1993 del govern de Pierre Bérégovoy i ministre de la Funció pública i de la Reforma de l'Estat en el govern de Lionel Jospin.
També va ser president del consell regional de la regió del Centre de 1998 a 2000 i després de 2004 a 2007. Fou reelegit el 2007 diputat de l'Indre i batlle d'Argenton-sur-Creuse.
# Jupiter Lion

Jupiter Lion és un grup de música valencià, amb forma de trio. A Brighter (BCore, 2014), el seu segon LP després del debut homònim del 2012, tenen influències del so motorik, el 4/4 inductor del trànsit–l'extàtic, del krautrock, el rock experimental alemany dels 70, en direcció a l'espai: no en va del subgènere que van engendrar Can, Neu! i Kraftwerk també se'n va dir música còsmica (Kosmische Musik).

## Referències

* ↑ «BAM i Mercè Música donen a conèixer tota la seva programació». ICUB. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 9 setembre 2015].
# James S. Voss

James Shelton Voss (nascut el 3 de març de 1949) és el vicepresident d'Enginyeria a SpaceDev. És un Coronel retirat de l'Exèrcit dels Estats Units i astronauta de la NASA. Durant la seva època amb la NASA, Voss va volar a l'espai cinc vegades a bord del Transbordador Espacial i l'Estació Espacial Internacional. També va exercir com a subdirector d'Operacions de Vol del Space Station Program Mission Integration and Operations Office. Mentre participava en l'Expedició 2 de l'ISS, ell i Susan Helms van conduir un passeig espacial de 8 hores i 56 minuts, el més llarg de la història.

## Referències

* James S. Voss NASA bio
* Voss bio on Transformational Space Corporation Web site Arxivat 2020-02-25 a Wayback Machine.
* Space Station 3D Web site Arxivat 2005-05-28 a Wayback Machine.
* Presentation on Space Station 3D, James Voss, International Space Development Conference (ISDC) 2005 Arxivat 2012-01-05 a Wayback Machine., May 21, 2005
* "CXV Crew Seat Concept," Transformational Space Corporation display at ISDC 2005, May 19-May 22, 2005
# Torre del Clot dels Frares

La Torre del Clot dels Frares és una obra del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El conjunt del Clot dels Frares, situat en els terrenys de l'antic Autòdrom, està format per una masia amb una torre de defensa en un dels seus costats. La masia és de planta baixa, primer pis i golfes amb coberta de teula a quatre vessants. La porta d'accés és d'arc de mig punt amb grans dovelles de pedra. Té a banda i banda, dues obertures rectangulars que corresponen a una intervenció posterior.
Al primer pis hi ha tres obertures allindanades de pedra, els elements decoratius de les quals es troben força malmesos, llevat de l'escut situat damunt la finestra central. Les obertures de les golfes també han estat modificades.
La torre és de planta quadra i conserva restes d'un esgrafiat barroc. Un pont comunica la masia amb la torre.

## Història

L'actual lloc del Clot dels Frares, correspon possiblement a l'antic senyoriu de Vila-Rúbia o Vila-Roja que es va extingir l'any 1410. Abans, el nom del Clot apareix esmentat en el fogatjament de 1365-70. Se sap que el 27 de gener de 1389 es va signar un contracte de cessió a l'església de diversos llocs del feu de Ribes, entre ells el del Clot.
És possible que la denominació completa de Clot dels Frares, tingui el seu origen en la instal·lació al lloc el 1413 d'una comunitat de religiosos jerònims, o bé en un període posterior, ja que a principis del segle xviii, el Clot era propietat de la Companyia de Jesús.
La masia construïda al segle xvii, ha experimentat nombroses modificacions al llarg del temps. Quan es va elaborar el projecte de l'Autòdrom, es va incloure la utilització de la masia com a Pavelló Reial. Actualment té la funció d'habitatge d'estiu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Torre del Clot dels Frares». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Clot dels Frares (Sant Pere de Ribes - Garraf)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Pou de glaç de Serinyà

El Pou de glaç de Serinyà és una obra de Serinyà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pou de glaç de grans dimensions, de planta circular i volta semiesfèrica construïda en pedra. L'obertura, encarada a l'est, conserva encara els muntants, fets de pedra sorrenca, però la llinda ja no hi és. El mur perimetral del pou està construït a base de còdols lligats amb argamassa o morter de calç, i té un gruix considerable.

## Història

Els pous de glaç es feien servir per conservar i emmagatzemar blocs de gel extrets dels marges i lleres del riu Ser durant l'hivern. Els blocs de gel s'introduïen al pou a través de les obertures, i s'anaven separant amb palla, branques o fang, a fi d'evitar que agafessin un volum excessiu. L'època de màxima activitat dels pous de gel van ser els segles XVII i XVIII.

## Referències

* 1 2 «Pou de glaç de Serinyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Michel Suleiman

Michel Suleiman o Michel Sleiman (àrab: ميشال سليمان, Mīxāl Sulaymān) (Amsheet, Líban, 21 de novembre de 1948) és un polític i militar libanès cristià maronita, president del Líban entre 2008 i 2014. Abans de ser elegit president, havia estat el cap de les Forces Armades Libaneses entre 1998 i 2008.

## Referències

* ↑ «Michel Suleiman». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sangu

Sangu és un riu de Bangladesh que neix a les muntanyes que separen Arakan dels Chittagong Hill Tracts. Corre en direcció nord fins a Bandarban on agafa direcció oest fins a desaiguar a la badia de Bengala després d'un curs de 270 km. Porta molta aigua al temps de pluja; a la part superior els tribals l'anomenen Rigray Khyoung, i a la part inferior Sabak Khyoung.
Els principals afluents són el Dolu i el Chandkhali.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.