OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Portopetro

Portopetro és un nucli costaner del terme de Santanyí a Mallorca, al fons d'un port natural, enmig de cala Llonga i cala Mondragó. Hi ha una badia natural amb diverses cales, dues d'elles amb arena. També hi trobam un port de pescadors i un club nàutic privat.
A l'entrada del port fou construïda la torre de Portopetro al segle xvii. Va haver duana fins al final del segle xix.
Una coneguda llegenda relaciona el nom de Portopetro amb l'apòstol Pere i el seu mític viatge a Hispània, segons la qual Sant Pere s'hauria aturat a Mallorca en el seu viatge, i concretament a Portopetro, i li hauria donat nom. La llegenda neix d'una notícia d'Esteve Barrelles (segle xvii) en la qual esmenta un port a Mallorca dit Port de Sant Pere en un episodi de l'any 830. El cronista Vicenç Mut dedueix d'aquesta notícia que es tracta de Portopetro, i que deuria el seu nom a l'estança de l'apòstol a l'illa. En qualsevol cas, no només la deducció de Vicenç Mut és fantàstica, sinó que la mateixa font, Esteve Barrelles, és coneguda per la seva poca credibilitat.

## Referències

* 1 2 «Portopetro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ferrà i Martorell, Miquel «La llegenda de Portopetro». Diari de Balears, 16-09-2003 [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ Estevan, Barrelles. Centuria, o Historia de los famosos hechos del gran conde de Barcelona. Barcelona: Casa de Sebatián de Cormellas, 1600, p. 136 [Consulta: 22 setembre 2022].
* ↑ Mut, Vicenç. Historia General del Reino de Mallorca. Vol. III. 2ª ed., corregida i augmentada per Joaquim Maria Bover & Miquel Moragues. Palma: Imprenta de Juan Guasp, 1841, p. 635.
* ↑ Alcover, Antoni Maria «Estudios sobre la historia de Mallorca antes del siglo XIII». BSAL, V, 1894 [Consulta: 22 setembre 2022].
# Pošepnýita

La pošepnýita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la tetraedrita. Rep el nom en honor de František Pošepný (30 de març de 1836, Jilemnice - 27 de març de 1895, Viena), un famós geòleg, sovint considerat el pare de la geologia econòmica moderna.

## Característiques

La pošepnýita és un selenur de fórmula química (Cu$^+$₃◻₃)(Hg$^{2+}$₄Cu$^+$₂)Sb₄Se₁₂(Se$_{0.5}$◻$_{0.5}$). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 3,5 i 4. Sembla ser l'anàleg amb Hg₄Cu₂ de la hakita-(Hg).
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de Praga (República Txeca), amb el número de catàleg: p1p 15/2015, i al Museu Miner de la República Txeca, amb el número de catàleg: 1/2016.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Uranium No. 16, a la localitat de Háje, dins el districte de Příbram (Bohèmia Central, República Txeca), on es troba com a gans idiomòrfics a hipidiomòrfics de fins a 100 μm de mida, associada a altres minerals com: uraninita, tetraedrita-(Zn), přibramita, hakita-(Hg), ferroselita, dzharkenita, calcita i antimonselita. Aquesta mina txeca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Pošepnýite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 agost 2021].
# Poľany

Poľany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1214.
# Poľný Kesov

Poľný Kesov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1338.

## Referències

* ↑ «Nitra (District, Nitriansky kraj, Slovakia) - Population Statistics, Charts, Map and Location». [Consulta: 23 febrer 2019].
# Poļina Jeļizarova

Poļina Jeļizarova (Liepāja, 1 de maig de 1989) és una atleta letona que competeix en 3000 metres obstacles i en 3000 metres.
Jeļizarova es va classificar pels Jocs Olímpics d'Estiu de 2012, i va arribar a la final dels 3000 metres obstacles femenins, en què fou 13a, amb un temps de 9:38.56.
Té actualment el rècord de Letònia de 3000 metres obstacles: 9:27.21 min. El 2005 fou guardonada amb el premi Estrella emergent de l'any a Letònia.

## Referències

* ↑ «Jeļizarova šokē, labojot Latvijas rekordu par 18 sekundēm» (en latvian). Sportacentrs.com. [Consulta: 28 juny 2012].
* ↑ «'Latvijas Gada balva sportā' vēsture: 2005.gads – Viktors Ščerbatihs un Jeļena Prokopčuka» (en letó). Delfi.lv, 24-11-2009. Arxivat de l'original el 28 de novembre de 2012. [Consulta: 3 novembre 2011].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Poļina Jeļizarova
# Província de Bocas del Toro

La Província de Bocas del Toro és una subdivisió administrativa de Panamà. Limita a l'oest amb Costa Rica, al sud amb la Província de Chiriquí i a l'est amb la comarca indígena de Ngobe-Buglé.

## Districtes i corregimientos de Bocas del Toro

Districtes i corregimientos de Bocas del Toro :
| Districtes | corregimientos | Capital de Distrito |
| Bocas del Toro | Bocas del Toro, Bastimentos, Cauchero, Punta Laurel, Tierra Oscura | Bocas del Toro |
| Changuinola | Changuinola, Almirante, Guabito, El Teribe, Valle del Risco, El Empalme, Las Tablas | Changuinola |
| Chiriquí Grande | Chiriquí Grande, Miramar, Punta Peña, Punta Robalo, Rambala | Chiriquí Grande |
# Província de Bolonya

La Província de Bolonya és una antiga província de la regió d'Emília-Romanya dins Itàlia. L'1 de gener de 2015 va ser reemplaçada per la Ciutat metropolitana de Bolonya.
Limitava al nord amb la província de Ferrara, a l'est amb la província de Ravenna, al sud amb la província de Florència, la província de Prato i la província de Pistoia, i en l'oest amb la província de Mòdena.

## Referències

* ↑ Città metropolitane, province e unioni di comuni: cosa cambia, governo.it

## Enllaços externs

* Plana oficial (italià)
# Producte de guany-amplada de banda

Parlant d'amplificadors operacionals el terme producte de guany-amplada de banda (gain-bandwidth product, GBWP en anglès) és el resultat de multiplicar el guany d'un amplificador en llaç obert i l'amplada de banda.

## Importància en el disseny

Aquesta quantitat acostuma a emprar-se per a amplificadors operacionals i permet als dissenyadors de circuits determinar el guany màxim que es pot obtenir d'un element per a una determinada amplada de banda i a l'inrevés.
En afegir circuits LC a l'entrada i sortida d'un amplificador el guany augmenta i l'amplada de banda disminueix, però el producte es manté constant.

### Teoria

El producte de guany-amplada de banda es pot entendre des d'un punt de vista de conservació de l'energia. La diferència entre la potència del senyal de sortida i el d'entrada no pot superar mai la potència d'alimentació de l'amplificador. Matemàticament
$P_{out}-P_{in}\leq P_{DC}$
on P$_{out}$ és la potència total del senyal de sortida de l'amplificador, P$_{in}$ és la potència total del senyal d'entrada i P$_{DC}$ és la potència total d'alimentació subministrada a l'amplificador.
En la pràctica, la igualtat en l'expressió anterior mai s'assoleix, ja que hi ha pèrdues per dissipació tèrmica. D'aquesta manera, aquesta expressió representa una cota superior teòrica sobre quanta amplificació (p. ex. guany) es pot obtenir de l'aparell. Podem expressar la potència total dels senyals d'entrada i sortida com la integral de les seues respectives densitats d'espectrals de potència. Si s(t) és el senyal d'entrada en funció del temps, i S(ω) és la seua densitat espectral de potència i G(ω) és la funció de guany de potència de l'amplificador, podem reescriure l'equació anterior com a:
$\int G(\omega )S(\omega )\,d\omega -\int S(\omega )\,d\omega \leq P_{DC}$
agrupant,
$\int [G(\omega )-1]S(\omega )\,d\omega \leq P_{DC}$
Si el guany de l'amplificador és molt més gran que la unitat a l'amplada de banda de treball, aquesta expressió es pot aproximar com:
$\int G(\omega )S(\omega )\,d\omega \leq P_{DC}$
A més, si tant el guany com l'espectre del senyal són constants a la banda d'interès d'amplada BW, l'equació esdevé:
$G\times BW\leq P_{DC}/S$
La potència de l'alimentació disponible a l'amplificador pot ser usada per un gran guany en una amplada de banda limitat o un guany limitat en gran amplada de banda. També observem que per a una potència d'alimentació fixa, els majors guanys al senyal s'aconsegueixen amb un senyal d'entrada feble. Per a aconseguir guanys més alts a senyals ja amplificats, serà necessària més potència d'alimentació.

### Exemples

Si el GBWP d'un amplificador operacional és d'1 MHz, significar que el guany del dispositiu disminueix fins a la unitat operant amb una amplada d'1 MHz. De la mateixa manera, si el dispositiu està configurat per a un guany unitari, funcionarà amb una amplada de banda de fins a 1 MHz sense distorsionar excessivament el senyal. El mateix aparell treballarà només fins a 100 kHz quan estigui configurat per a un guany de 10, d'acord amb la fórmula.
# Procés de Claus

El procés de Claus és el procés més habitual per a la transformació de l'àcid sulfhídric, a fi d'obtenir sofre elemental. Fou inventat el 1883 pel químic Carl Friedrich Claus.

## Característiques

Compostos a base de sofre són habitualment presents al gas natural i el petroli brut que s'extreu dels pous petrolífers. En general, els compostos de sofre tal quals són difícils d'eliminar, per la qual cosa es recorre a la hidrodessulfuració, el producte principal de la qual és l'àcid sulfhídric (H₂S). La seva eliminació dels corrents provinents dels pous, siguin de gas, petroli o una mescla d'aquests, és fonamental i una de les etapes més delicades i perilloses. L'àcid sulfhídric és altament tòxic i per aquest motiu sempre se l'elimina en instal·lacions específiques abans del tractament del petroli a la refineria o la distribució del gas metà, adoptant totes les mesures de seguretat apropiades.
El H₂S és extret del petroli o gas natural mitjançant compostos amínics (MEA, DEA o TEA) i seguidament recuperat i tractat per obtenir-ne sofre elemental. El mecanisme de reacció és complex i en general es duu a terme en dues etapes. Al primer reactor, anomenat «reactor tèrmic», a 1400 °C, té lloc una reacció d'oxidació:
    $\mathrm {H_{2}S+3/2\;O_{2}\leftrightarrows SO_{2}+H_{2}O}$
Aquest reactor és alimentat amb 1/3 de H₂S total i oxigen en quantitat estequiomètrica.
Després que a aproximadament 230 °C tingui lloc la reacció del SO₂ produït amb el residu de H₂S (2/3 del total) en un o més reactors catalítics (la bauxita i el vanadi són catalitzadors habituals del procés de Claus) per produir sofre elemental:
    $\mathrm {2\;H_{2}S+SO_{2}\leftrightarrows 3\;S+2\;H_{2}O}$
La conversió teòricament assolible no supera el 96-97%; volent assolir una reducció de l'hidrogen sulfurat de l'ordre del 99,8%, com preveuen les normatives vigents a Itàlia, el gas sortint de la instal·lació, que s'anomena «gas de cua» i encara conté H₂S i SO₂ que no han reaccionat, és enviat a instal·lacions de tractament dels gasos de cua on, breument, el diòxid de sofre torna a ser reduït mitjançant hidrogen, en un reactor catalític, en H₂S que és reabsorbit per un corrent d'amina. L'amina va, per tant, a les unitats de regeneració, per on el H₂S és alliberat i retornat a la instal·lació on es duu a terme el procés de Claus.

## Referències

* ↑ Bahadori, A. Natural Gas Processing: Technology and Engineering Design (en anglès). Gulf Professional Publishing, 2014, p. 519. ISBN 9780124202047.
# Pròcul (jurista)

Pròcul (en llatí Proculus) va ser un jurista romà, fundador de la secta o escola dels proculians o proculeians (apareix escrit de les dues maneres) oposada a la dels sabinians. Era un jurista important.
Va ser contemporani de Nerva filius. El Digest fa menció de trenta-set extractes d'aquest jurista derivats de vuit dels seus llibres d'epístoles. És el segon jurista esmentat al Digest en orde cronològic, després de Labeó. Se sap que va escriure almenys onze llibre d'epístoles. També va escriure unes notes sobre Labeó.
Es sospita que el seu nom era Semproni Pròcul, ja que se sap que un avi seu portava aquest nom, però si no era descendent d'aquest per línia directa masculina, també podria ser Licini Pròcul segons comenta Tàcit, que va ser prefecte del pretori sota l'emperador Marc Salvi Otó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 541.
# Pròcor

Pròcor fou l'un dels set primers diaques de l'Església cristiana. La tradició fa d'ell un nebot d'Esteve. Company de Joan l'Apòstol aquest l'hauria fet bisbe de Nicomèdia, a Bitínia.
Hauria estat martiritzat a Antioquia al segle I. És venerat pel cristianisme i la seva festa es commemora el 28 de juliol amb quatre altres diaques.

## Citació

    « Per tant, germans, trieu entre vosaltres set homes de bona reputació.... La proposta va agradar a tota l'assemblea, i elegiren Esteve… Felip, Pròcor, Nicànor, Timó, Pàrmenes i Nicolau… »

## Notes i referències

* ↑ Nominis : Sants Pròcor, Nicanor, Timó, Pàrmenes i Nicolau
# Pròcul Virgini Tricost Rútil

Pròcul Virgini Tricost Rútil (llatí: Proculus Verginius Tricostus Rutilus) va ser un magistrat romà. Formava part de la família Tricost, una branca de l'antiga gens Virgínia.
Va ser cònsol l'any 486 aC amb Espuri Cassi Viscel·lí i va combatre contra els volscs i els hèrnics, però com que aquests no van presentar batalla en camp obert va tornar a Roma després de devastar el seu territori. No obstant va obtenir els honors del triomf al seu retorn.
Es va oposar activament a la llei agrària presentada pel seu col·lega, que portava el nom de Cassia agraria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1174.
# Puça de mar

La puça de mar (Talitrus saltator) és una espècie crustaci amfípode de la família Talitridae, de mida petita (16-22 mm els mascles), abundant a la zona intermareal de les platges de la península Ibèrica.
La seva alimentació consisteix en algues i deixalles orgàniques en descomposició realitzant una neteja dels grans de sorra un a un. Forma part de la dieta de moltes espècies de peixos i aus. La femella es caracteritza per ingerir a les seves pròpies cries perquè s'alimentin del seu propi cos.

## Referències

* ↑ «Puça de mar | Gran enciclopèdia catalana».
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Talitrus saltator (Montagu, 1808)» (en anglès). [Consulta: 21 octubre 2021].
# Puzur-Sin d'Assíria

Puzur-Sin fou un governant d'Assíria amb títol de Ishshiaku que equival a un virrei-gran sacerdot. Va destruir el palau de Shamshi-Adad I i fou el constructor d'algunes parts de la muralla d'Assur.
En una inscripció reial diu haver enderrocat al rei Asinum, net de Shamshi-Adad I, ambdós d'origen estranger (amorites), però després no torna a ser esmentat i en canvi apareixen set reis usurpadors que es devien disputar el poder.

## Referències

* Federico Lara Peiteado, Diccionario Biográfico del Mundo Antiguo: Egipto i Próximo Oriente, Editorial Aldebarán (1998), ISBN 8488676425
# Puzur-Sin de Kish

Puzur-Sin va ser rei de Kish, considerat generalment el fundador de la quarta dinastia de Kish. Era fill de Kug-Bau, la reina de Kish després divinitzada, que va formar tota sola la tercera dinastia de Kish.
La llista de reis sumeris li assigna un regnat de 25 anys que serien durant el segle xxiv aC. No ha de ser confós amb el rei Puzur-Sin d'Assíria. El va succeir el seu fill Ur-Zababa.

## Referències

* ↑ Jacobsen, Thorkild. The Sumerian king list. Chicago (Ill.): University of Chicago Press, 1973, p. 94.
# Puzur-Sin

«Puzur-Sin» té aquests significats:
Nom de dos reis:
* Puzur-Sin d'Assíria
* Puzur-Sin de Kish (a Sumer)
# Pseudanthistiria

Pseudanthistiria és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Psuedanthistiria burmanica
* Pseudanthistiria ameinica
* Pseudanthistiria heteroclita
* Pseudanthistiria hispida
* Pseudanthistiria intermedia
* Pseudanthistiria umbellata
# Pseudanthias venator

Pseudanthias venator és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Pseudanthias venator» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, Japó, pp v-866.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. i R.L. Pyle, 2001. Four new serranid fishes of the anthiine genus Pseudanthias from the South Pacific. Raffles Bull. Zool. 49(1):19-34.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudanthias xanthomaculatus

Pseudanthias xanthomaculatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias xanthomaculatus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 «Pseudanthias xanthomaculatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Publi Semproni Sop

Publi Semproni Sop és el nom dels següents personatges:
* Publi Semproni Sop (cònsol 304 aC), cònsol el 304 aC
* Publi Semproni Sop (cònsol 268 aC), cònsol el 268 aC
# Publi Septimi Escèvola

Publi Septimi Escèvola (en llatí: Publius Septimius Scaevola) va ser un senador romà del segle i aC.
Va ser condemnat quan Quint Hortensi Hòrtal era pretor l'any 72 aC acusat formalment de Repetundae o extorsió, però en realitat perquè va ser un dels jutges subornats per Cluenci l'any 74 aC per condemnar a Opiànic.

## Referències

* ↑ Ciceró. In Verrem Act. I,13
* ↑ Ciceró. Pro Cluentio XLI
# Profunditat

* Per a altres significats, vegeu «Profunditat (desambiguació)».
Es denomina profunditat o fondària a la distància d'un element respecte a un pla de referència pel general horitzontal, quan aquest element es troba per sota de la referència. Quan passa el contrari s'anomena elevació, nivell o simplement alçada. Els terrenys que es troben més profunds s'anomenen fosses , tant si són marines com terrestres.
Exemples :
* En tecnologia, la profunditat d'un forat, en relació a la superfície d'una peça de treball.
* En geologia, la profunditat d'un pou en relació amb la superfície de la Terra.
* La profunditat del mar en un punt determinat de la superfície d'aquest.
* La profunditat d'un vaixell o elements buits (per exemple, tasses, lavabos). Segons el tipus es mesurarà contra una vora superior o d'una especial o el nivell d'ompliment actual.
* Una ferida profunda, basada en la superfície del cos.

## Dimensió d'objectes

En objectes multidimensionals, sovint el concepte de profunditat d'un eix longitudinal s'utilitza per distingir sense ambigüitat entre aquests eixos. En general, s'agafa la longitud perpendicular a la superfície frontal real o imaginària o el front de "tornada", tal com ho veu l'observador (sense importar la magnitud comparada amb les altres mides).
Exemples :
* A la vida quotidiana, les dimensions de tot allò que té una part frontal (un moble, un electrodomèstic, un equip informàtic, etc.), se solen especificar amb amplària, alçària i fondària (ample x alt x profund). Per exemple, en aquest context, es parla de l'amplada dels prestatges i de la profunditat d'un moble com una mesura que complementa la superfície frontal visible d'un espai-eix per a la descripció de les tres dimensions.
* La profunditat de la trama d'un teixit, per a diferenciar una part en una de les dues dimensions, (d'una superfície que és mòbil i que si es tingués en compte el tipus de teler pot estar en una posició horitzontal o no).

## Dimensió abstracta

Com extensió de la noció física de profunditat, també s'utilitza de forma abstracta. Per exemple es pot emprar per a definir el nivell a què arriba un estudi o una obra literària: ho tracta l'autor en profunditat, o només de forma superficial.

## Vegeu també

* Alçada.
* Llargada.
* Amplada
* Percepció de la profunditat
* Profunditat òptica
* Profunditat de camp
* Profunditat de color
* Camp receptiu
* Estereòpsia
* Estereoscòpia

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.190. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].
* ↑ «Profunditat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Profunditat». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Les dimensions a ciència per a tothom
* ↑ Espacio y profundidad

## Enllaços externs

* My menory