OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquín Pérez Martín-Parapar

Joaquín Pérez Martín-Parapar († 1941) va ser un ferroviari i militar espanyol.

## Biografia

Ferroviari de professió, després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les milícies republicanes. Va arribar a afiliar-se al PCE. Al desembre de 1936 va ser nomenat comandant de l'acabada de crear 66a Brigada Mixta. Al capdavant d'aquesta unitat participaria en la batalla del Jarama, i més endavant en forts combats en la zona d'Esplegares (Guadalajara). Segons Carlos Engel, també hauria arribat a manar la 56a Brigada Mixta, unitat de reserva de l'Exèrcit d'Extremadura. En la primavera de 1938 va ser nomenat comandant de la 63a Brigada Mixta, actuant al front de Llevant i al front d'Extremadura; la unitat va sostenir durs combats en tots dos fronts.
Capturat pels franquistes al final de la contesa, seria afusellat a Guadalajara al començament de 1941.

## Referències

* ↑ Comín Colomer, 1967, p. 57.
* ↑ Engel, 1999, p. 67.
* ↑ Engel, 1999, p. 59.
* ↑ Engel, 1999, p. 65.

## Bibliografia

* Comín Colomer, Eduardo. Historia del Partido Comunista de España. III. Madrid: Editora Nacional, 1967.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Rojo Lluch, Vicente (1974). Alerta a las pueblos (1ª edición edición). Editorial Ariel S.A. ISBN 84-3442-471-1.
* Thomas, Hugh (1976). Historia de la Guerra Civil Española. Barcelona: Círculo de Lectores. ISBN 84-226-0874-X.
* Suero Roca, M. Teresa (1981). Militares republicanos de la Guerra de España. Barcelona: Ediciones Península Ibérica. ISBN 84-297-1706-4.
* Alpert, Michael (1989). El Ejército Republicano en la Guerra Civil. Madrid: Siglo XXI de España. ISBN 84-3230-682-7.
* Engel, Carlos (1999). «Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República». Madrid, Almena. 84-922644-7-0.
* Cervera Gil, Ángel (2000). Así terminó la Guerra de España. Madrid: Marcial Pons, Ediciones de Historia. ISBN 978-84-95379-092.
* Beevor, Antony (2005). La Guerra Civil Española. Barcelona: Crítica. ISBN 978-84-9892-844-0.
* Jackson, Gabriel. La República Española y la Guerra Civil. Barcelona: Grupo RBA. ISBN 84-473-3633-6.
# Txontaül

Txontaül (en rus: Чонтаул) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 7.827 habitants. Pertany al districte rural de Kiziliurt.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Microvenator celer

Microvenator celer és una espècie de dinosaure oviraptorosaure que va viure al Cretaci inferior. Les seves restes fòssils s'han trobat a la formació de Cloverly, al centre-sud de Montana, EUA.
# Karl von Frisch

Karl Ritter von Frisch (Viena, Imperi Austrohongarès 1886 - Múnic, Alemanya 1982) fou un etòleg i professor universitari austríac guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1973.

## Biografia

Va néixer el 20 de novembre del 1886 a la ciutat de Viena, població situada en aquells moments en l'Imperi Austrohongarès, però que avui dia és la capital d'Àustria. Inicialment orientat vers la medicina, carrera que va començar a la Universitat de Viena, va decantar-se posteriorment per la filosofia i finalment per la zoologia, carrera que va estudiar a la Universitat de Múnic, on es doctorà l'any 1910. Aquell mateix any, fou nomenat auxiliar de Richard Hertwig a l'Institut Zoològic de la Universitat de Múnic, on va obtenir el certificat per a l'ensenyament de zoologia i anatomia comparada.
La seva tasca investigadora i docent es va desenvolupar entre 1921 i 1923 a l'Institut de Zoologia de la Universitat de Rostock, entre aquell any i el 1925 a Wrocław, i novament a Múnic. Amb l'ajuda de la Fundació Rockefeller, va supervisar el nou edifici de l'institut zoològic. Després de la destrucció de l'institut durant la Segona Guerra Mundial, va traslladar-se a la Universitat de Graz l'any 1946, per retornar a Múnic el 1950 després de la construcció d'un nou centre.
Va morir el 12 de juny del 1982 a la ciutat de Múnic, situada a l'estat alemany de Baviera.

## Recerca científica

L'any 1910, va començar els seus estudis sobre els peixos i demostrà que podien distingir colors i lluentor. També va treballar sobre la capacitat auditiva i la capacitat de distingir sons, i demostrà que és superior en aquesta classe a la dels éssers humans.
El 1919, va iniciar els seus estudis sobre els insectes, realitzant investigacions essencialment sobre les abelles, i demostrant que, si són entrenades, poden diferenciar diversos gustos i olors i que el seu olfacte és similar al dels éssers humans, però que el gust és diferent. Va demostrar que mitjançant determinats moviments, anomenats dansa de l'abella, i mitjançant el moviment vibratori del seu abdomen, les abelles exploradores informen a la resta del rusc on es troben les fonts d'aliment, i n'informen de la direcció i distància. Segons la durada del ball de les abelles s'indicava la distancia on es trobaven les flors. El 1949, va poder demostrar, utilitzant llum polaritzada, que les abelles utilitzen el sol per a orientar-se, recordant els patrons de la polarització presentats pel cel en diverses hores del dia i de la localització de senyals prèviament oposats. Les seves aportacions a l'apicultura van ser enormes, ja que se'n van desprendre coneixements com el rang d'acció de l'espècie Apis mellifera.
L'any 1973, fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus descobriments referents a l'organització dels patrons individuals i socials del comportament, premi compatit amb Konrad Lorenz i Nikolaas Tinbergen.

## Enllaços externs

* «Karl von Frisch» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Pere Ausió i Rovira

Pere Ausió i Rovira (Vic, ca. 1886 - Manresa, 1970) fou un escriptor, periodista i polític català.
Era fill del vigatà Francesc Ausió i Serratosa (1856-1915), combatent a la tercera guerra carlina, i de Carme Rovira. De professió escrivent, va viure a Manresa, on fou redactor del setmanari L'Amic del Poble, portaveu de la Joventut Carlista de la ciutat, i des de l'any 1921 del setmanari tradicionalista Seny, del qual el 1934 en va esdevindre director. També va ser corresponsal literari del diari El Correo Catalán.
El 17 d'octubre de 1915 es casà a l'església parroquial de Nostra Senyora de la Pietat de Vic amb Pilar Puiggrós i Playà amb qui tingué un fill 2 anys després, el 13 de novembre de 1917, Francesc Ausió Puiggrós.
Després de la Guerra Civil espanyola va donar suport al règim de Franco. Del 1939 al 1943 fou regidor a l'Ajuntament de Manresa i va ser sotsdirector de la Junta del Museu de Manresa.
Col·laborà en nombroses publicacions manresanes, entre elles, la revista il·lustrada Jorba, el setmanari Ciudad (fundat l'any 1940), del qual va ser secretari de redacció, Juventud mariana, i Lingua Club, on va escriure articles de la història de Manresa com Nuestra fiesta de reyes (1949) i Manresa y sus tradicionales "Enramades" (1951). El 1964 va publicar una recopilació de biografies publicades anteriorment per ell mateix a la premsa, titulada Biográfica manresana.
L'any 1960 va obtindre a Manresa el primer premi periodístic de la festa de Sant Francesc de Sales. Va morir al setembre del 1970 i fou enterrat al cementiri de Manresa, al pati de San Fructuós C, 102, 1er pis. Fou germà del fotògraf Miquel Ausió i Rovira (1897-1970).

## Obres

* Nuestro paso por la ciudad de los muertos. Memoria Arxivat 2021-11-28 a Wayback Machine. (1942)
* Excursión colectiva a las Guillerías y Llano de Vich : organizada por la dependencia mercantil de "Industrias y Almacenes Jorba, S.A." de Manresa (1945)
* Verdaguer, anècdotes i poesia mística (1945)
* El Orfeó Vigatá a través de los tiempos (1947)
* Biográfica manresana (1964)

## Referències

* ↑ «En Francesc Ausió i Serratosa». L'Amic del Poble, 02-10-1915, pàg. 3.
* 1 2 «Certificat de defunció de Miquel Ausió Rovira». Registre Civil de Manresa, 164, 07-11-1970, pàg. 402.
* ↑ «Pedro Ausió Rovira». Padrón general de vecinos (Manresa), imatge 1934. FamilySearch, 1920.
* ↑ «Seny». El Siglo Futuro, 22-04-1935, pàg. 61.
* ↑ L'Amic del Poble, 304, 16-10-1915, pàg. 3 [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ L'Amic del Poble, 413, 17-11-1917, pàg. 3 [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Regidors Ajuntament de Manresa 1939 - 1959». memoria.cat.
* ↑ Serra Armengol, Maria de Lluc «Els museus catalans en els primers anys del franquisme (tesi doctoral)». Universitat de Girona, 2014, pàg. 303.
* ↑ «La virtud del trabajo». Revista Ilustrada Jorba [Manresa], 210, 01-03-1927, pàg. 134-135.
* ↑ Anuario de la Prensa Española. Dirección General de Prensa, 1961, p. 199.
* ↑ «Ausió Rovira, Pere». Fons de la UAB.
* ↑ «Los premios de la festividad de San Francisco de Sales». La Vanguardia Española, 05-02-1960, pàg. 22.
* ↑ «L'Arxiu Gamisans ingressa a l'Arxiu Comarcal». Dovella, 94, 2007, pàg. 48.
# I ja no en quedà cap

I ja no en quedà cap o Deu negrets (originalment en anglès, And Then There Were None) és una sèrie de televisió de thriller i de misteri del 2015 que es va emetre per primera vegada a BBC One del 26 al 28 de desembre de 2015. El programa de tres parts va ser adaptat per Sarah Phelps i dirigit per Craig Viveiros i està basat en la novel·la homònima d'Agatha Christie de 1939. La sèrie compta amb un repartiment coral, que inclou Douglas Booth, Charles Dance, Maeve Dermody, Burn Gorman, Anna Maxwell Martin, Sam Neill, Miranda Richardson, Toby Stephens, Noah Taylor i Aidan Turner. El programa segueix un grup de desconeguts que són convidats a una illa aïllada on són assassinats un a un pels seus crims passats. S'ha doblat al català oriental amb el títol I ja no en quedà cap per TV3, que va emetre-la l'1 d'agost de 2020, i al valencià per a À Punt l'estiu de 2021, sota el nom de Deu negrets.
La sèrie, que va debutar amb 6 milions d'espectadors, va rebre elogis de la crítica i molts van elogiar el guió, les interpretacions i la fotografia. També va obtenir puntuacions altes.

## Referències

* ↑ Staff. «Adapting Agatha Christie's 'And Then There Were None' for BBC One», 17-12-2015. [Consulta: 27 desembre 2015].
* ↑ Plunkett, John «David Walliams to star as BBC bags Agatha Christie drama deal». The Guardian, 28-02-2014 [Consulta: 3 abril 2014].
* ↑ Dowell, Ben «David Walliams heralds new era for BBC as the new home of Agatha Christie adaptations». Radio Times, 28-02-2014 [Consulta: 3 abril 2014].
* ↑ «David Walliams to star in new Agatha Christie BBC drama». Independent, 28-02-2014 [Consulta: 3 abril 2014].
* ↑ «"I ja no en quedà cap", el millor d'Agatha Christie, a TV3». TV3, 27-07-2020. [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «À Punt fusiona cine y literatura con series de Agatha Christie y 'Comissari Dupin'» (en castellà). 20minutos, 16-06-2021. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Dowell, Ben «And Then There Were None is a creepy, chilling Agatha Christie... with a helping of Aidan Turner». Radio Times [Londres], 26-12-2015 [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ Rees, Jasper «And Then There Were None, review: 'spiffingly watchable'». The Daily Telegraph [Londres], 26-12-2015 [Consulta: 26 desembre 2015].
* ↑ Wollaston, Sam «Dickensian review – a labour of love obscured by too much fog and too many hats». The Guardian [London, UK], 26-12-2015 [Consulta: 29 desembre 2015].

## Enllaços externs

* I ja no en quedà cap a Programmes de la BBC (anglès)
* Deu negrets a À Punt
# Txontà

Txontà (en rus: Чонта) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 79 habitants. Pertany al districte municipal de Tróitskoie.

## Referències

* ↑ «Калмыцкие топонимы Астраханской области — автореферат и диссертация по филологии.». Arxivat de l'original el 2014-10-09.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-02-04.
* ↑ Бага-Чоносовское сельское муниципальное образование (История)
# La Cardeuse de matelas

La Cardeuse de matelas és un curtmetratge mut còmic francès del 1906 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 818 al 820 als seus catàlegs.

## Argument

Davant d'una botiga, tres matalassers estan ocupats cosint un matalàs. Quan entren a un bar de vins barat per fer una pausa, un vagabund borratxo entra en escena i decideix fer una migdiada dins del matalàs. Els treballadors tornen i acaben de cosir el matalàs, sense adonar-se del vagabund que hi dorm. De sobte, el vagabund es desperta i intenta sortir-se'n. Tant els treballadors com els transeünts comencen a veure el que sembla ser un matalàs viu tombant i ensopegant al carrer.
El vagabund, encara completament dins del matalàs, s'endinsa a la vinoteca propera. En la confusió que se'n va fer, tots els clients i el personal del bar s'acaben corrents i un policia s'apressa a arrestar el matalàs viu. Quan s'ensopega amb el policia, el vagabund finalment aconsegueix sortir del matalàs. El bar, el matalàs i els mobles per igual acaben a sobre del policia. En un plan mitjà final, precedit d'un intertítol trilingüe ("À Votre Santé, Good Health, Prosit!!!"), el vagabund s'aboca una copa i brinda amb el públic.

## Producció

Els actors Manuel i Bruneval apareixen a la pel·lícula com el vagabund i el barman calb, respectivament. L'únic efecte especial utilitzat és l'escamoteig. L'intertítol té lletres semblants als intertítols d'altres dues pel·lícules que Méliès va fer aquell any, La Fée Carabosse ou le Poignard fatal i Les Bulles de savon animées. Méliès poques vegades utilitzava títols dins les seves pel·lícules; en almenys un exemple, la comèdia de 1908 French Interpreter Policeman, aquests van prendre la forma de pancartes col·locades dins de la pròpia pel·lícula.
El pla mitjà final també és poc freqüent a les pel·lícules de Méliès, que normalment estan formades per plans llargs. Més tard va utilitzar plans finals similars a La Fée Carabosse... el mateix any, i a Le Mariage de Victorine l'any següent.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 350, ISBN 9782732437323
* 1 2 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 246–47, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* La Cardeuse de matelas a YouTube
# Pere Malferit de Muntanyans

Pere Malferit de Muntanyans (Inca, s. XV- Ciutat de Mallorca, 1566) fou un jurista mallorquí.
Fill de Tomàs Malferit, funcionari reial i jurista, que alhora era fill de l'humanista Mateu de Malferit. Fou ambaixador del Gran i General Consell davant Carles I per reclamar la confirmació dels privilegis de l'Estudi General Lul·lià. Va ser jurat de la ciutat i del regne de Mallorca els anys 1536, 1543 i 1555. Va escriure Apologeticum iuris responsum pro justitia Regum catholicorum in occupatione Indiarum. També va escriure Del derecho que tiene el rey de España sobre el ducado de Milán. La biblioteca que posseïa va patir una greu mutilació durant la Germania, ja que fou saquejada pels agermanats.
El problema del descobriment d'un nou món, segons assenyala Sebastià Trias Mercant havia estat plantejat per Ramon Llull. L'obra de Malferit s'inscriu en la polèmica entre Bartolomé de las Casas i Juan Ginés de Sepulveda, sobre la licitud de la conquesta espanyola d'Amèrica. Malferit és partidari de Sepúlveda i escriu contra Las Casas defensant una teoria teocràtica a favor dels reis d'Espanya sobre el domini de les terres oceàniques. La legitimitat dels reis espanyols radica, segons ell, en l'exigència religiosa de la conversió dels infidels.

## Referències

* ↑ «Malferit de Muntanyans, Pere». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 8. Palma: Promomallorca, p. 205-206. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Barceló, Maria i Ensenyat, Gabriel Els nous horitzons culturals a Mallorca al final de l'edat mitjana Editorial Documenta: Palma, 2000.- (Menjavents; 36)
* ↑ Trias Mercant, Sebastià Història del pensament a Mallorca Editorial Moll: Mallorca, 1985.- (Els treballs i els dies; 28), p. 114
# Ecologistes Alternatius

Ecologistes Alternatius (grec: Οικολόγοι Εναλλακτικοί), oficialment Federació d'Ecologistes i Grups Alternatius, fou una federació de nombrosos grups creada després dels bons resultats obtinguts per la plataforma anomenada Ecologistes alternatius a les eleccions europees de 1989 a Grècia. També es va presentar a les eleccions legislatives gregues de 1989 i 1990, a les que en va obtenir un escó. Els grups que formaren la federació van decidir dissoldre's el 1993, però altres, com el Front d'Esquerra Radical van intentar prendre el nom del grup dissolt. Altres es presentaren a les eleccions europees de 1994 amb el nom d'Ecologia Política, i el 1996 crearen Polítics Verds (Πράσινη Πολιτική, Prasini Politiki). Cap de les dues va obtenir ressò i el 2002 es van integrar dins els Verds Ecologistes.

## Resultats electorals

Resultats des de 1989 :
| Any | Elecció | Vots | % | Mandats |
| 1989 | Europea | 72,369 | 1.12 | 0 |
| Novembre 1989 | Parlament | 39,158 | 0.58 | 1 |
| 1990 | Parlament | 50,686 | 0.77 | 1 |

## Enllaços externs

* Web dels Verds Ecologistes
* Front d'Esquerra Radical Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine.
# Pedro Cordero Sánchez

Pedro Cordero Sánchez (Cartagena, 19 d'agost de 1968) és un exfutbolista murcià, que jugava de migcampista. Va ser internacional espanyol sub-21.

## Trajectòria

Va sorgir del planter del Cartagena FC, tot debutant amb 17 anys amb el primer equip, que militava a la Segona B. El 1986 s'incorpora al Real Múrcia, amb qui debuta a la màxima categoria la temporada 87/88, jugant 28 partits i marcant 2 gols. A la següent, els murcians van baixar a Segona, mentre Cordero jugava 15 partits.
Després de passar pel Salamanca i el Cartagena, la temporada 92/93 retorna a Primera a les files de l'Albacete Balompié. Va romandre tres temporades amb els manxecs, tot i que no va ser titular indiscutible, cap ressaltar els 25 partits de la temporada 93/94. L'estiu de 1995 fitxa pel CD Badajoz, i dos anys després pel CD Toledo, on va quallar una bona campanya 97/98 amb 34 partits i 3 gols.
Al no comptar en el conjunt toledà, el 1999 marxa al CE Castelló, de la Segona B. A partir d'ací, la carrera de Cordero va anar per conjunts de Segona B i la Tercera murciana, com el CP Cacereño, el Ciudad de Murcia, el Cartagonova CF i l'Abarán.
Fora dels terrenys de joc, Cordero ha seguit vinculat al món del futbol com a Director Esportiu del Torrevella, directiu al CD La Unión i com a codirector d'una escola de futbol a Cartagena.

## Enllaços externs

* Entrevista a Cordero
# Costo Rico

Costo Rico és un grup català de música mestissa format el 1999 al barri de Sants de Barcelona. Fusiona estils com la rumba catalana, el reggae i l'ska, entre altres ritmes ballables i festius. Ha actuat en grans esdeveniments internacionals, com el Polé Polé de Gant (Bèlgica), el Sucré Salé de Nantes (França), el Musique sur a la Ville de Châlons-en-Champagne (França) i el Ollin Kan Festival per les Cultures en Resistència a Mèxic DF.

## Discografia

* Costo Rico (2002, maqueta)
* El Patio (2004)
* Cosas Ricas (2006)
* Colorín Colorao (2008, Radiochango Records)
* Amanece (2011)

## Notes

* ↑ «Costo Rico». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-23. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Minato (Osaka)

Minato (港区, Minato-ku) és un dels 24 districtes urbans de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. És un dels cinc districtes urbans de la ciutat que fa costa amb la badia d'Osaka, a la mar interior de Seto. El nom del districte, Minato, es pot traduir al català com a "port" i de fet és en aquest districte on es troba el port d'Osaka.

## Geografia

El districte de Minato es troba localitzat a la part més occidental de la ciutat d'Osaka, cap i casal de la prefectura homònima. Un accident geogràfic representatiu del districte, a més del port d'Osaka, és el mont Tenpō, considerat "la muntanya més xicoteta del Japó" i que en realitat és un simple turó. El districte de Minato limita amb els de Konohana al nord, amb Taishō i Suminoe al sud, amb Nishi a l'est i amb la badia d'Osaka a l'oest.

### Barris

Els chōchō o barris del districte són els següents:
* Ikejima (池島)
* Ishida (石田)
* Isoji (磯路)
* Ichioka (市岡)
* Ichioka-Motomachi (市岡元町)
* Kaigan-dōri (海岸通)
* Kōsei (港晴)
* Tanaka (田中)
* Kokkō (築港)
* Namiyoke (波除)
* Fukuzaki (福崎)
* Benten (弁天)
* Misaki (三先)
* Minami-Ichioka (南市岡)
* Yahataya (八幡屋)
* Yūnagi (夕凪)

## Història

El districte de Minato es creà l'1 d'abril de 1925, durant la segona expansió de la ciutat, quan va ser una escissió del districte de Nishi i una xicoteta part del districte de Kita. L'any 1932 la part sud del districte s'escindí i es va instituir com a Taishō. El 1943 un barri del districte torna a formar part del de Nishi.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | ND | 99.053 | 110.914 | 96.416 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 89.900 | 87.262 | 84.947 | 80.500 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Bentenchō
* Metro d'Osaka
** Ōsakakō - Asashiobashi - Bentenchō

### Carretera

* Autopista Hanshin
* Nacional 43 - Nacional 172

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27107
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-minato.html
* ↑ https://www.oml.city.osaka.lg.jp/index.php?page_id=1149
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Milà-Torí 2022

La Milà-Torí 2022 va ser l'edició 103 de la Milà-Torí. Es disputà el 16 de març de 2022 sobre un recorregut de 199 km amb sortida a Magenta i arribada a Rivoli. La cursa formava part de l'UCI ProSeries amb una categoria 1.Pro.
El vencedor fou el britànic Mark Cavendish (Quick-Step Alpha Vinyl), que s'imposà a l'esprint a Nacer Bouhanni (Arkéa-Samsic) i Alexander Kristoff (Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux) segon i tercer respectivament.

## Equips

L'organització convidà a 20 equips a prendre part en aquesta edició de la Nokere Koerse.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Cavendish se lleva la Milán-Turín y alimenta el debate de cara al Tour de Francia» (en espanyol de Mèxic), 16-03-2022. [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ «2022» 103rd Milano - Torino(1.Pro)». [Consulta: 30 març 2022].

## Enllaços externs

* Milà-Torí 2022 - Lloc web oficial
# Pere Maluquer i Ferrer

Pere Maluquer i Ferrer és un polític català, senador per Girona en la X Legislatura.
Militant d'Unió Democràtica de Catalunya, de 1999 a 2002 fou president del Consell d'Iniciatives Locals per al Medi ambient (CILMA) i de 2002 a 2004 fou Director general de Boscos i Biodiversitat del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya.
A les eleccions municipals de 2011 fou escollit tinent d'alcalde de l'ajuntament de Pau (Alt Empordà), així com vicepresident del Consell Comarcal de l'Alt Empordà. A les eleccions municipals espanyoles de 2015 fou reescollit novament regidor de Pau.
A les eleccions generals espanyoles de 2011 fou escollit senador per Girona. Ha estat portaveu de la Comissió de Medi Ambient i canvi climàtic.

## Referències

* ↑ «Ple de l'ajuntament de Pau, 2015». Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
# Dolné Zahorany

Dolné Zahorany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1955.