OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frederic Ricart i Gibert

Frederic Ricart i Gibert (1830- 14 de desembre de 1883), segon marquès de Santa Isabel, va ser un industrial tèxtil que va ser propietari d'un recinte industrial al barri de Poblenou (conegut com a Can Ricart). El 1869 va comprar un solar al Passeig de Sant Joan de Barcelona on el 1882 va iniciar les obres del seu Palau, que no veuria acabar. Era fill de Jaume Ricart i Guitart i de Rosa Gibert i Abril. El títol nobiliari li venia del seu oncle Jaume Gibert i Abril, nomenat marquès per Isabel II; a la seva mort el succeí el seu fill Felip, fruit del seu matrimoni amb Manuela Fernández de Córdoba. La nissaga Gibert es remunta a una família provençal establerta a Sant Cebrià de Vallalta al primer terç del segle xiii per ocupar-se dels pous de llances del condomini inquisitorial que a partir del segle xv deixaren la zona.

## Referències

* ↑ «Registre de la defunció de Frederic Ricart i Gibert» (en castellà). FamilySearch, 14-12-1883. [Consulta: 1r agost 2023].
* 1 2 «MyHeritage» (en castellà). MyEritage Ltd. [Consulta: 23 març 2015].
* 1 2 3 «Heraldaria» (en castellà). [Consulta: 23 març 2015].
* ↑ Parera i Cusí, Febrer 2008, p. 36-37.
* ↑ Parera i Cusí, Febrer 2008, p. 46-47.

## Bibliografia

* Parera i Cusí, Lluís. La insòlita història de Sant Cebrià. Sant Cebrià de Vallalta: Centre d'Estudis Sant Cebrià, Febrer 2008. ISBN 978-84-621-2663-4.
* Cabana, Francesc «Els Ricart. Els estampats com a producte final». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya, vol. 2. Enciclopèdia Catalana, 1992, pàg. 56-61.

## Vegeu també

* Palau del Marquès de Santa Isabel
# Añe

Añe és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 133 | 127 | 126 | 126 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Atanasi d'Èmesa

* No s'ha de confondre amb Atanasi Escolàstic.
Atanasi (en grec antic: Ἀθανάσιος, llatí: Athanasius Escholasticus), anomenat Atanasi Escolàstic o Atanasi d'Èmesa, va ser un jurista grecoromà del segle vi que exercí com a advocat a Èmesa. Era contemporani de Justinià I, a qui va sobreviure. Va publicar en grec un epítom de Justinià. Probablement també és el mateix Atanasi autor de l'obra de Criminibus, de la qual n'hi havia un manuscrit a la biblioteca d'Antoni Agustí.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/412?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AthanasiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 397. ]
# Tiptopita

La tiptopita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la mina Tip Top, als Estats Units, la seva localitat tipus.

## Característiques

La tiptopita és un fosfat de fórmula química K₂(Na,Ca)₂Li₃Be₆(PO₄)₆(OH)₂·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1983, sent publicada per primera vegada el 1985. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tiptopita pertany a «08.DA: Fosfats, etc, amb cations petits (i ocasionalment, grans)» juntament amb els següents minerals: bearsita, moraesita, roscherita, zanazziïta, greifensteinita, atencioïta, ruifrancoïta, guimarãesita, footemineïta, uralolita, weinebeneïta, veszelyita, kipushita, philipsburgita, spencerita, glucina i ianbruceïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tip Top, situada a la localitat de Fourmile, al comtat de Custer (Dakota del Sud, Estats Units), on es troba en forma d'esprais radials d'agulles incolores. Els cristalls individuals són prismàtics i de vegades tenen tubs cavernosos als extrems. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tiptopite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 febrer 2022].
# Old Friends (àlbum de Simon and Garfunkel de 1997)

* «Old Friends (àlbum de Simon and Garfunkel)» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Old Friends: Live on Stage».
Old Friends és un àlbum recopilatori de cançons del duet estatunidenc Simon and Garfunkel publicat el 1997. L'antologia de tres discos recull la majoria de les obres més conegudes del grup, i també inclou algunes versions que havien estat descartades per altres treballs. Algunes d'aquestes cançons descartades van aparèixer també en les dues republicacions dels cinc àlbums d'estudi de Simon and Garfunkel, així com en la caixa recopilatòria The Columbia Studio Recordings (1964-1970).

## Referències

* ↑ Erlewine, Stephen Thomas. Old Friends a Allmusic
# Palau de Comunicacions de Madrid

El Palau de Comunicacions de Madrid és un edifici emblemàtic de la ciutat de Madrid i seu de l'Alcaldia de Madrid. Situat a la Plaça de Cibeles, va ser dissenyat construït per Antonio Palacios i Joaquín Otamendi com a seu per a la Societat de Correus i Telègrafs d'Espanya.
Una de les anècdotes d'aquest edifici més comentades succeeix quan Lev Trotski va visitar Madrid en els anys 30, al començament del seu exili, i era encara una figura molt respectada. El van passejar pel centre de Madrid i en veure l'edifici de Correus i Telègrafs va quedar tan impressionat per la seva monumentalitat que el va anomenar "Nostra Senyora de les Comunicacions".

## Referències

* ↑ «Discover Madrid: Plaza de Cibeles Square.». Spain.info. Arxivat de l'original el 2013-04-03. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ http://www.turismomadrid.es/en/component/guides/?view=monumento&id=13 Arxivat 2012-12-18 at Archive.is
# Frederic Roda i Fàbregas

Frederic Roda i Fàbregas (Barcelona, 1950) és un director teatral català. És fill del director teatral, crític teatral i promotor cultural Frederic Roda i Pérez. Entre 1967 i 1973 va formar part del grup musical Tricicle, juntament amb els seus germans Ignasi i Àlvar. Va treballar com a director de la Fira del Teatre de Tàrrega entre 1991 i 1995. També ha dirigit el Teatre de Ponent (1998) i la Coordinadora de Sales Alternatives de Barcelona (2002). A més, exerceix de professor a l'Institut del Teatre.

## Referències

* ↑ «Frederic Roda i Fàbregas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bayer Giants Leverkusen

El Bayer Giants Leverkusen és un equip alemany de basquetbol de la ciutat de Leverkusen, secció del club esportiu Bayer Leverkusen.

## Palmarès

* Lliga alemanya de bàsquet (14): 1970, 1971, 1972, 1976, 1979, 1985, 1986, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996
* Copa alemanya de bàsquet (10): 1970, 1971, 1974, 1976, 1986, 1987, 1990, 1991, 1993, 1995

## Jugadors destacats

* Detlef Schrempf
* John Best
* Henning Harnisch
* Chris Welp
* Michael Koch
* Denis Wucherer
* Sven Schultze
* Demond Greene
* Hansi Gnad

## Referències

* ↑ «Bayer Giants Leverkusen basketball, News, Roster, Rumors, Stats, Awards, Transactions, Details - eurobasket». www.eurobasket.com.
# Associazione Sportiva Dilettantistica Volturno Sporting Club

L'Associazione Sportiva Dilettantistica Volturno Sporting Club és un club de waterpolo italià de la vila de Santa Maria Capua Vetere, a la Campània.
Fundat el 1981, competeix tant en categoria masculina com en femenina. El 1992 va perdre la final de la Recopa contra el CN Catalunya.

## Palmarès masculí

* Copa LEN
** Finalistes (1): 1993-94
* Recopa d'Europa
** Finalistes (1): 1991-92
* Copa COMEN
** Campions (1): 1992

## Palmarès femení

* Campionat italià
** Campiones (7): 1984-85, 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91

## Referències

* ↑ González, Elvira. «8-5: El Catalunya, campeón». Mundo Deportivo, 01-03-1992. [Consulta: 11 gener 2021].

## Enllaços externs

* Associazione Sportiva Dilettantistica Volturno Sporting Club - Lloc web oficial
# Tipton (Missouri)

Tipton és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.261 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tipton tenia 3.261 habitants, 872 habitatges, i 558 famílies. La densitat de població era de 599,6 habitants per km².
Dels 872 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 43,5% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 215,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.155 $ i la renda mediana per família de 40.486 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.509 $ mentre que les dones 20.824 $. La renda per capita de la població era de 15.987 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tipton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tipton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Marc Claudi Marcel

Marc Claudi Marcel és el nom dels següents personatges:
* Marc Claudi Marcel, cònsol 331 aC
* Marc Claudi Marcel, cònsol 288 aC
* Marc Claudi Marcel, cònsol 222 aC
* Marc Claudi Marcel, cònsol 196 aC
* Marc Claudi Marcel, cònsol 183 aC
* Marc Claudi Marcel, cònsol 166 aC, 155 aC i 152 aC
* Marc Claudi Marcel, cònsol 51 aC
* Marc Claudi Marcel, casat amb la filla d'August
* Marc Claudi Marcel, pretor el 188 aC
* Marc Claudi marcel, militar i jutge romà
* Marc Claudi Marcel (Marcus Claudius Marcellus) edil plebeu el 216 aC
* Marc Claudi Marcel (Marcus Claudius Marcellus) tribú de la plebs el 171 aC
* Marc Claudi Marcel (Marcus Claudius Marcellus) pretor el 137 aC. Va morir per la caiguda d'un llamp durant el seu mandat.
* Marc Claudi Marcel el Vell, conspirador romà
# Paga extraordinària

La paga extraordinària és una gratificació extraordinària que rep el treballador per la seva feina.

## La paga extraordinària a Espanya

A Espanya ve regulada pel Decret Legislatiu 1/1995, conegut com l'Estatut dels Treballadors. Aquests tenen dret a dues gratificacions extraordinàries a l'any, proporcionals al temps treballat. Una es rep per les festes de Nadal i l'altra al mes que es fixi per conveni col·lectiu o per acord entre empresari i els representants legals dels treballadors, normalment al juny. També per conveni col·lectiu es fixa la quantitat d'aquestes gratificacions.

## Referències

* ↑ «Real Decreto Legislativo 1/1995, de 24 de marzo, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley del Estatuto de los Trabajadores.» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat. [Consulta: 15 abril 2011].

## Vegeu també

* Estrenes
# Torneig internacional de Pasqua

El Torneig Internacional de Pasqua va ser un torneig no oficial de futbol amb fins benèfics disputat entre el 8 i 10 d'abril de 1950 a Barcelona, capital de Catalunya. Va comptar amb l'organització de la Federació Catalana i el patrocini del governador civil de la província.
La competència entre la selecció de Catalunya, Universitat Catòlica de Xile i FC Saarbrücken d'Alemanya va ser de tres partits entre els participants resultant guanyador l'equip xilè en la sumatòria de puntuació (en aquests anys s'atorgava dues unitats al vencedor).
Per Catalunya hi van jugar set jugadors del FC Barcelona, entre ells Ramallets i Seguer, més altres convocats del RCD Espanyol i el Gimnàstic.

## Referències

* ↑ Hemeroteca digital diario La Vanguardia (España), 30 de març de 1950, página 13. Consultat el 18 d'agost de 2018.
* ↑ Hemeroteca digital diario La Vanguardia, 11 d'abril de 1950, página 14. Consultat el 15 de gener de 2010.
* ↑ Hemeroteca digital diario La Vanguardia, 11 d'abril de 1950, página 15. Consultat el 18 d'agost de 2018.
* ↑ Hemeroteca abc.es, 11 d'abril de 1950, página 31. Consultat el 18 d'agost de 2018.
* ↑ Nómina de la Selección de Cataluña (El Mundo Deportivo). Consultat el 15 de gener de 2010.
* ↑ (Continuación) Nómina de la Selección de Cataluña (El Mundo Deportivo). Consultat el 18 d'agost de 2018.
# Murs de la vila del Cogul

Els Murs de la vila del Cogul és una obra del municipi del Cogul (Garrigues) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Per sota el carrer Vileta i seguint el seu perímetre es veuen restes de murs externs al que seria el castell. És la zona nord-oest de la plaça de l'església, nucli històric original de la població. De fet aquest carrer antigament s'anomenava del castell. La major part dels murs es barregen amb actuacions modernes, formen part d'habitatges o es conserven molt malmesos. En aquesta zona destaquen actuacions recents, poc cuidades i respectuoses respecte possibles restes d'interès. En bona part del tancament del turó hi ha hagut esllavissaments de terres. Es tracta de carreus de pedra de grans dimensions, ben escairats i units entre si amb morter.

## Història

Des de 1186 fins al 1237 l'abat de Poblet percebia delmes del lloc i castell del Cogul, i el 1306 l'abat Pere d'Alferic el rebé per venda de Bertran de Solanelles. Els Pallars havien conservat l'alta jurisdicció, ja que el 1385 Jaume de Pallars vengué al monestir el mer i mixt imperi del Cogul, les Besses i l'Espitalet del Riu de Set, que es trobaven ja dins la senyoria de Poblet. La cessió fou confirmada per Pere III i després per Joan I. El lloc pertanyé a Poblet fins a l'abolició de les senyories (1835).

## Referències

* 1 2 «Murs de la vila del Cogul». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

### Bibliografia

* Pladevall i Font, Antoni, dir.; Catalunya Romànica. Segrià, les Garrigues, el Pla la Segarra, l'Urgell, 1997
# The Children's Republic

The Children's Republic (francès La République des enfants, portuguès República di Mininus) és una pel·lícula dramàtica portuguesa-guineana-francesa-belga-alemanya, dirigida i escrita per Flora Gomes i Franck Moisnard.Es va estrenar al Brasil el 4 d'octubre de 2012 i a Portugal el 16 de maig de 2013.

## Argument

Un país africà on els homes armats deambulen i maten. A la capital, durant una reunió de la Junta, esclata una insurrecció militar. El president, els ministres i tots els adults van fugir. Només els nens romanen abandonats i el savi conseller Dubem. Els nens i nenes, ajudats per Dubem, decideixen organitzar-se i crear la seva república, passant dels adults. Un dia arriba a la ciutat un petit grup de nens soldats que va aconseguir escapar dels militars.

## Repartiment

* Danny Glover: Dubem
* Melanie de Vales Rafael: Nuta
* Hedviges Mamudo: Mon de Ferro
* Joyce Simbine Saiete: Fatima
* Bruno Nhavene: Aymar
* Stephen Carew: Toni
* Maurice Ngwakum Akisa: Chico
* Anaïs Adrianopoulos: Bia
* Peter Gudo: Tigre

## Referències

* ↑ «A República di Mininus». Instituto do Cinema e Audiovisual. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «A República dos Meninos». AdoroCinema. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ Quintas, António. Rádio e Televisão de Portugal. Filmes Mais Vistos de 2013 - Cinema Português. Rádio e Televisão de Portugal, 7 de maio de 2013.
* ↑ «A República dos Meninos» (en portuguès). AdoroCinema. [Consulta: 22 juliol 2023].

## Enllaços externs

* La République des enfants a africultures.com
* Blog de la pel·lícula
* Trailer a Youtube
* The Children's Republic, by Flora Gomes a Les Films de l'Après-Midi
# Marc Celi Vinicià

Marc Celi Vinicià (llatí: Marcus Cælius Vinicianus) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Cèlia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 53 aC, i va intentar establir la dictadura per Gneu Pompeu Magne. No ho va aconseguir i quan es va presentar al càrrec d'edil curul l'any 51 aC, no va ser elegit. A la Segona guerra civil va ser partidari de Juli Cèsar que el va enviar al Pont amb dues legions després de la derrota de Farnaces II l'any 48 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1262.
# Palermiti

Palermiti (en calabrès Palarmìti) és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 1057 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 1.189 | 1.181 | 1.057 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Torneig preolímpic de l'OFC

El Torneig preolímpic de l'OFC (en anglès: OFC Olympic Qualifying Tournament) és un torneig de futbol que té lloc cada quatre anys a Oceania. La selecció que guanya aquest torneig es classifica per als Jocs Olímpics d'estiu representant Oceania i l'OFC.

## Resultats

| Any | Amfitrió | Final | Final | Final | Partit per tercer lloc | Partit per tercer lloc | Partit per tercer lloc |
| Any | Amfitrió | Guanyador | Marcador | Segon | Tercer | Marcador | Quart |
| 1992 Detalls | Fiji | Austràlia | | Nova Zelanda | Fiji | | Papua Nova Guinea |
| 1996 Detalls | Austràlia | Austràlia | | Nova Zelanda | Fiji | | Salomó |
| 1999 Detalls | Nova Zelanda | Nova Zelanda | 4–1 | Salomó | Fiji | 3–0 | Papua Nova Guinea |
| 2004 Detalls | Austràlia Nova Zelanda | Austràlia | 2–0 1–1 | Nova Zelanda | Vanuatu | (sistema de lliga amb final) | Fiji |
| 2008 Detalls | Fiji | Nova Zelanda | (sistema de lliga) | Salomó | Fiji | (sistema de lliga) | Papua Nova Guinea |
| 2012 Detalls | Nova Zelanda | Nova Zelanda | 1–0 | Fiji | Vanuatu | 1–0 | Papua Nova Guinea |
| 2016 Detalls | | | | | | | |

## Vegeu també

* Copa de Nacions de l'OFC
* Campionat Sub-20 de l'OFC
* Confederació de Futbol d'Oceania

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web oficial de la Confederació de Futbol d'Oceania
# Athens (Ohio)

Athens és una ciutat i seu del Comtat d'Athens a l'estat d'Ohio dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Athens tenia 21.342 habitants, 6.271 habitatges, i 1.906 famílies. La densitat de població era de 988 habitants/km².
Dels 6.271 habitatges en un 12,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 22,9% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 69,6% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 0% entre 25 i 44, un 0% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.122 $ i la renda mediana per família de 53.391 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.849 $ mentre que les dones 28.866 $. La renda per capita de la població era de 11.061 $. Aproximadament el 14,8% de les famílies i el 51,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Vegeu també

* Hocking.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Athens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Athens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Teylers Tweede Genootschap

Teylers Tweede Genootschap (en català literalment, Segona Societat Teyler), també coneguda com a Wetenschappelijk Genootschap (Societat Científica), és una de les societats creades per la Fundació Teyler per dur a terme la voluntat del comerciant neerlandès Pieter Teyler van der Hulst dictada al seu testament, en aquest cas, la promoció de l'art i la ciència.

## Història

Fundada el 1778, els camps d'estudi d'aquesta segona societat són la física, la biologia, la literatura, la història, l'art i la numismàtica i està composta per sis membres. Els primers van ser assignats el 1778 pel mateix Teyler: Gerrit Willem van Oosten de Bruijn, Cornelis Elout, Jan Bosch, Johannes Enschedé, Jean le Clé i Bernardus Vriends.
Una de les primeres tasques que va dur a terme la societat va ser establir un concurs i encarregar les medalles a Johann Georg Holtzhey, com la primera societat. L'al·legoria de la cara de la medalla mostra l'Ull de la Providència en una aurèola, amb la representació simbòlica de les cinc arts —d'esquerra a dreta, història (llibre), poesia (lira), física (globus terraqüi i brúixola), dibuix (brotxa i paleta) i numismàtica (moneda i medalla). El text al voltant de la vora significa Totes les ciències que estan relacionades amb la civilització humana, tenir un cert lligam comú. La bescara de les medalles es guardava per a escriure-hi la data i el nom del guanyador.
Aquests premis van premiar amb una medalla anualment els millors estudis sobre teories o plantejaments. Durant els primers deu anys, només es van atorgar quatre medalles de premi, encara que es van pulicar cinc estudis (el gener de 1802 Jan Nieuwenhuis no guanyà, però el seu estudi aparegue al Verhandelingen). El primer guanyador d'una medalla d'or fou Martinus van Marum, que va guanyar el primer premi el 1778 amb el seu treball Phlogisteerde en niet-phlogisteerde lucht que contradia la teoria del flogist. La societat encara promou recerca amb medalles com a premi.

## Vegeu també

* Teylers Eerste Genootschap

## Referències

* ↑ Verhandelingen (en neerlandès).
* ↑ «Teylers Genootschappen» (en neerlandès). Museu Teyler.

## Bibliografia

* Van Borssum Buisman, J. H.; Enno Van Gelder, H.; Teyler van der Hulst, Pieter. Teyler 1778-1978: Studies en bijdragen over Teylers Stichting naar aanleiding van het tweede eeuwfeest (en neerlandès), 1978. ISBN 90-6097-091-8.