OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mormia panisca

Mormia panisca és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella: similar al mascle, però amb una placa subgenital coberta de pèls espatulats, lòbul apical en forma de "Y" amb el tronc curt i gruixut; antenes de 0,64-0,73 mm de llargària i ales d'1,47-1,70 de longitud i 0,35-0,42 d'amplada.
* El mascle: occipuci prominent; vèrtex amb pèls uniformement distribuïts per la superfície; fèmur més curt que la tíbia; edeagus esvelt, antenes d'1,05-1,10 mm de llargària; ales d'1,37-1,62 mm de llargada i 0,35-0,40 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: és un endemisme de Papua Occidental.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., G. «Zur Klassifikation der Psychodinen» (png) (en alemany). Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, pàg. 248. Arxivat de l'original el 2014-05-25 [Consulta: 12 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 L.W., Quate; Quate, S.H.. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera) (PDF) (en anglès), 1967, p. 1–216 (Pacific Insects Monograph, 15).
* ↑ Duckhouse, D.A.; Lewis, D.J.. «Psychodidae». A: N.L.Evenhuis (ed.). Catalog of the Diptera of Australasia and Oceania (en anglès). Bishop Museum, 1989 (Special Publication 86).
# Línia H12 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La línia H12 és una línia d'autobús de trànsit ràpid que pertany a la Xarxa Ortogonal d'autobusos urbans de Barcelona. Recorre Barcelona i Sant Adrià del Besòs en horitzontal des del barri de Gornal fins al barri del Besòs a Sant Adrià. Va ser posada en marxa a l'octubre de 2012 i va substituir l'antiga línia 56.
Aquesta Línia es caracteritza per seguir un moviment horitzontal al llarg del seu recorregut per la Gran Via de les Corts Catalanes. Disposa de tres autobusos bi-articulats i 18 autobusos articulats de GNC. En direcció a Besòs Verneda, aquesta línia creua la ciutat horitzontalment seguint l'eix de la Gran Via de les Corts Catalanes, des del Gornal (L'Hospitalet) fins a la rambla de Prim del barri del Besòs. Durant el seu recorregut passa per les places Europa, Ildefons Cerdà, Espanya, Universitat, Tetuan i de les Glòries Catalanes, sempre seguint la Gran Via. En direcció a Gornal segueix el mateix itinerari per la Gran Via. És el traçat més rectilini de tota la xarxa.

## Àrees d'intercanvi

* Àrea d'intercanvi Ildefons Cerdà
* Àrea d'intercanvi Plaça Espanya
* Àrea d'intercanvi Gran Via - Pau Claris
* Àrea d'intercanvi Monumental

## Horaris

| H12 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| H12 | A: Gornal | A: Besòs/Verneda | A: Gornal | A: Besòs/Verneda |
| Feiners | 05:30 | 06:00 | 22:30 | 22:30 |
| Dissabtes | 05:30 | 06:00 | 22:30 | 22:30 |
| Festius | 05:30 | 06:00 | 22:30 | 22:30 |

## Referències

* ↑ «Barcelona's new bus network» (en anglès). TMB, 21 maig de 2015. [Consulta: 8 abril de 2016].
* ↑ «Nova Xarxa de bus de Barcelona». Ajuntament de Barcelona, 23 maig de 2012. [Consulta: 8 abril de 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de TMB i explicació de la nova línia Arxivat 2013-12-16 a Wayback Machine.
* Fòrum i Web d'aficionats als Autobusos de Barcelona Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine.
# Telmatobius ignavus

Telmatobius ignavus és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Monteza, J.I., Wild, E. & Aguilar Puntriano, C. 2004. Telmatobius ignavus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Sardignaïta

La sardignaïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de l'illa de Sardenya, a Itàlia, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La sardignaïta és un òxid de fórmula química BiMo₂O₇(OH)·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És una espècie estretament relacionada amb la gelosaïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19350.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Punta de Su Seinargiu, a la localitat de Sarroch de la ciutat metropolitana de Càller (Sardenya, Itàlia), on es troba en forma de cristalls prismàtics prims de fins a 1 mm de longitud en filons de quars dins d'una roca granítica. També ha estat descrita a l'àrea de Roßkar - Nördliche Zillerscharte, al districte de Zell am See (Salzburg, Àustria). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sardignaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 gener 2022].
# Silenen

Silenen és un municipi del cantó d'Uri (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Coll de la Gallina

El Coll de la Gallina és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.144,9 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Estoer i de Vallestàvia, tots dos a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situat a prop al nord del Roc de Jocavell i al sud de la Collada d'en Jaume, al nord-oest del terme de Vallestàvia i al nord-est del d'Estoer.

## Referències

* ↑ El Coll de la Gallina en els ortofotomapes de l'IGN
# Héry (Nièvre)

Héry és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Héry era de 73 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (16 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 67 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 65 eren cases i 1 era un apartament. Dels 35 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Héry el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 8 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 16 | 70 a 74 | 16 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 12 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 20 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 16 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 16 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 12 |
| 12 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 22 eren actives i 11 eren inactives. De les 22 persones actives 18 estaven ocupades (11 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1dona). De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Héry hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Héry a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Héry a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mormia pseudoincerta

Mormia pseudoincerta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Alemanya.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Madona

Madona és el nom dels següents personatges:
* Cristianisme: Madona és un títol que es dona a la Mare de Déu.
* Música: Madonna (amb dues enes) és un cantant pop nord-americana.
* Geografia:
** Municipi de Madona: municipi de Letònia.
** Madona (Letònia): ciutat de Letònia.
# Marquesat de Cortemilia

El marquesat de Cortemilia fou un efímer estat feudal sorgit de la divisió dels dominis dels Aleramici, centrat a Cortemilia.

## Història

Els documents estableixen el paper polític i comercial de Cortemilia a l'Alta Edat Mitjana, per la ubicació en la confluència de dues valls i almenys quatre línies de comunicació: Alba i la plana del Po i el Tanaro, al llarg de la vall de Bormida cap a Acqui, i les d'Alessandria (municipi del Piemont) i de Ligúria, accessible també per la vall apenina del Carretó.
La primera documentació certa data del segle x (967), és a dir de l'any en què l'emperador Otó I va assignar Cortemilia ("Curtemilia") i altres 15 "corts" del Vasto al marquès Aleramo (Aleram). Un altre document de 991, sobre l'establiment de l'Abadia de Santo Quintino di Spigno, cita deu mansions del territori de Cortemilia (ja definit en la forma "Cortemilia"). El territori es va incloure en els territoris del Vasto (de l'arrel celta Wast = desert o lloc saquejat, llatí "vastus") o també Guasto i al segle xi el territori del Vasto va confluir a mans del marquès aleràmic Bonifaci del Vasto.
A la mort de Bonifaci el 1125, la Cortemilia, amb títol de marquesat, es va transmetre per herència a un dels seus fills, Bonifaci el Menor, que la va administrar de per vida però no va tenir fills i l'herència va passar a la branca del seu germà Enric I del Carretto, que foren coneguts com els marquesos del Carreto (coneguts també com a marquesos del Carretto de Savona).
Al segle xiii fou infeudada el 1322 als Scarampi que van acabar esdevenint feudataris de Savoia.
# Serrat de Carnestoltes

El Serrat de Carnestoltes és un serrat intern del municipi de Llimiana, del Pallars Jussà. Es troba a la part nord-oriental del sector principal del terme municipal.
És, de fet, un contrafort de la Serra de la Vall de Llimiana. Comença rere i al sud-est del Mas d'Artús, a 750 m. alt.,
# Silent Land

Silent Land (originalment en polonès, Cicha ziemia) és una pel·lícula dramàtica de 2021 dirigida per Agnieszka Woszczynska. Es tracta d'una coproducció entre Polònia, Txèquia i Itàlia. El 13 de gener de 2023 es van estrenar les versions doblada i subtitulada al català, a càrrec de la distribuïdora Reverso Films, en sis sales de cinema de Catalunya.

## Sinopsi

Una parella perfecta lloga una casa de vacances en una assolellada illa italiana. En arribar, s’adonen que la piscina està buida i compten que un operari l'arreglarà en dos dies. La presència constant d'un estrany engega una cadena d'esdeveniments que els fa actuar de manera instintiva i irracional, encaminant-se cap al costat més fosc de la seva relació.

## Repartiment

* Dobromir Dymecki com a Adam
* Agnieszka Zulewska com a Anna
* Jean-Marc Barr com a Arnaud
* Alma Jodorowsky com a Claire
* Marcello Romolo com a Fabio
* Claudio Bigagli com a Giuseppe
* Elvis Esposito com a Riccardo
* Gennaro Iaccarino com a Marco
* Ibrahim Keshk com a Rahim

## Referències

* ↑ «Silent Land review – chilly comeuppance for picture-perfect tourists in Italian idyll» (en anglès). The Guardian, 20-09-2022. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ «Review: Silent Land» (en anglès). Cineuropa. [Consulta: 16 gener 2023].
* 1 2 «Els cinemes estrenen aquesta setmana quatre pel·lícules i un documental en català». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 gener 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Madona (Letònia)

Madona (en alemany: Madohn) és un poble del municipi de Madona, al centre de Letònia i localitzat a la regió històrica de Vidzeme.

## Història

Els voltants de la ciutat de Madona havia estat poblada en èpoques anteriors, com es confirma pels descobriments d'antics cementiris a les proximitats de la ciutat. S'esmenta per primera vegada per escrit el 1461, quan l'arquebisbe Sylvester va començar a llogar les terres de la casa senyorial de Birzi. Tanmateix, el govern suec va posar la terra sota control estatal. Després de la Gran Guerra del Nord, Madona va passar a ser propietat de l'imperi Rus. L'emperadriu Elisabet I de Rússia va regalar la casa senyorial de Birzi junt amb una altra del senyoriu de Vidzeme al general Alexander Buturlin.
Emperadriu Caterina II de Rússia va comprar les terres novament com a regal a un altre familiar de la seva cort, el general Maxim Zorić. Des del segle xix fins començaments del segle xx, la ubicació de Madona era en els terrenys de la casa senyorial de Birzi.

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
* Torres de Ràdio de Madona
# Tel·luromandarinoïta

La tel·luromandarinoïta és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La tel·luromandarinoïta és un òxid de fórmula química Fe$^{3+}$₂Te₃O$_9$·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, sent publicada per primera vegada el 2017. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tel·luromandarinoïta pertany a «04.JM - Tel·lurits sense anions addicionals, amb H₂O» juntament amb els següents minerals: keystoneïta, blakeïta, emmonsita, kinichilita, zemannita, graemita i teineïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tambo, situada al dipòsit El Indio a la província d'Elqui (Coquimbo, Xile), on es troba en forma de cristalls laminats individuals, sovint en agregats. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Telluromandarinoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2022].
# José Ángel Bohollo Junco

José Ángel Bohollo Junco (Còrdova, 26 de març de 1962) és un director de cinema andalús. Estudia Geografia i Història en la Universitat de Còrdova i Cinematografia en l'antic CEI de Madrid. Membre de la Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques d'Espanya des de 1994, és també productor, guionista i músic.
Comença la seva trajectòria professional en 1989 amb el seu curtmetratge en 35 m/m Ella, él y Benjamín, que va obtenir un gran èxit al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. Arran del seu pas per aquest festival, el seu curt es distribueix a Espanya fent de teloner de Woody Allen acompanyant a la seva pel·lícula September. Aquest curt és l'última aparició en cinema d'Inma de Santis, a qui van acompanyar Francisco Vidal, José Lifante i Luis Ciges.
A l'any següent, amb Emma Penella com a protagonista, acompanyada per Francisco Vida i José Lifante novament al repartiment, dirigeix “Anabel”,un irònic melodrama llatinoamericà amb tints de cinema negre. De gran èxit i acolliment al país andí, amb aquesta pel·lícula es dona la paradoxa que, sent nominada a la Millor Direcció Novella en els Premis Goya i obtenint el Colón d'Or del Públic en el Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva, no aconsegueix la distribució adequada a Espanya, passant a formar part de la història del cinema espanyol inèdit. En aquesta aventura transandina, acompanyen al director els actors Santiago Ramos i Ángel de Andrés, que protagonitzen la pel·lícula al costat de l'actriu xilena Marcela Osorio.
El seu segon llargmetratge arriba en 1998 amb “Mátame mucho”, una comèdia negra protagonitzada per Rosa Maria Sardà, Santiago Ramos, Nancho Novo i Ana Álvarez, acompanyats per José Sazatornil, Chus Lampreave, Jesús Bonilla, Nathalie Seseña, Pablo Carbonell, Juan y Medio, Javivi i Luis Cuenca. Distribuïda a Espanya per Columbia TriStar, obté una vegada més el Colón d'Or del Públic en el Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva, així com la Garsa d'Or al Millor Guió del Festival de Cinema Hispà de Miami i el Premi de l'Asociación de Escritores Cinematográficos de Andalucía (Asecan) al Millor Director Andalús.
Recentment ha participat com a Productor Associat en els llargmetratges documentals per a RTVE “Y no llevaste luto por mí (El Cordobés)”, sobre la figura del mític torero, i "Spanish Western Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.", ambdues dirigides per Alberto Esteban.
El seu últim treball com a director és el documental "Morente, Universo Íntimo Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.", produït per Paco Lobatón per Canal Sur.

## Filmografia

* 2015 Morente, universo íntimo
* 1998 Mátame mucho
* 1993 Ciénaga
* 1990 Anabel (migmetratge)
* 1988 Ella, él y Benjamín (curt)
* 1985 Nadie (curt)

## Referències

* ↑ Premio al cine cordobés, Diario de Córdoba

## Enllaços externs

* cordobapedia (castellà)
* cineandcine (castellà)
# Héronchelles

Héronchelles és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Héronchelles era de 110 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 22 parelles sense fills i 14 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Héronchelles el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 68 persones, 50 eren actives i 18 eren inactives. De les 50 persones actives 44 estaven ocupades (24 homes i 20 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 18 persones inactives 11 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa financera i 3 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Héronchelles hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 144 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine. Fitxa resum de dades estadístiques de Héronchelles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine. Fitxa amb el detall de dades de Héronchelles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Il sicario

Il sicario és una pel·lícula italiana del 1961 dirigida per Damiano Damiani. Fou exhibida a la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1961.

## Argument

Un industrial amb deutes decideix matar el seu creditor. Com que no té el coratge de fer-ho de manera personal, contracta a propòsit un ex-empleat que necessita diners, ja que és el propietari d'un taller mecànic a punt de fallida i Hisenda li reclama impostos. El mecànic desesperat per aquesta situació accepta la tasca després de rebre una gran quantitat de diners. El cop arriba a la marca: el creditor de l'industrial és mort amb un cop de pedra a la part posterior del coll mentre puja una escarpada escala de marbre. Tot sembla un accident: el resultat d'una caiguda durant la pujada a l'escala i, per tant, la situació es planteja força bé per a l'instigador com per a l'assassí. Aviat, però, els remordiments pel crim comès duran el mecànic a revelar el sinistre pla a les autoritats, malgrat els intents de l'industrial per dissuadir-lo.

## Repartiment

* Sergio Fantoni - Riccardo
* Alberto Lupo - Giulio Torelli
* Sylva Koscina - Carla
* Belinda Lee - Ileana Torelli
* Andrea Checchi - Frisler
* Lauro Gazzolo - Burlando
* Milena Vukotic - Renata, secretària
* Pietro Germi - Bolognesi

## Critica

    «Damiani ... continua alimentant ambicions bastant altes i experimentant amb aquelles estructures de groc compromès que seran pròpies de la seva producció.» **

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1961 al web del Festival
* ↑ Paolo Mereghetti, Dizionario dei film, ed. 1994.
# Hirekal Gudda

Hirekal Gudda o simplement Hirekal és un grup de muntanyes del districte de Hassan a Karnataka. En la part cap al nord hi ha el puig Garudangiri (1.141 metres) al cim del qual hi ha un fort construït pel raja de Mysore el 1660. El 1770 el fort fou ocupat pels marathes però poc després retornat a Mysore. Al seu extrem meridional hi ha el temple de Malekal Tirupati.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Hirculops cornifer

Hirculops cornifer és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Sud-àfrica.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma, Itàlia. 293 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.