OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# III edició dels Premis Ariel

La III edició dels Premis Ariel, organitzada per l'Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques (AMACC), es va celebrar el 1948 per celebrar el millor del cinema durant l’any anterior

## Premis i nominacions

Nota:
Els guanyadors estan llistats primer i destacats en negreta.⭐
| Millor pel·lícula La Perla - Aguila Films⭐ Cinco rostros de mujer - Clasa Films Mundiales El buen mozo – Antoni Monplet | Millor direcció Emilio Fernández - La Perla⭐ Antoni Monplet i Guerra - El buen mozo Miguel Zacarías - Soledad |
| Millor actor Pedro Armendáriz - La Perla com Quino⭐ Pedro Infante - Cuando lloran los valientes com Agapito Treviño Julián Soler - El secreto de Juan Palomo | Millor actriu Blanca Estela Pavón - Cuando lloran los valientes com Cristina⭐ María Teresa Esquella - El yugo com Teresa María Elena Marqués - La Perla com Juana |
| Millor coactuació masculina Victor Manuel Mendoza - Cuando lloran los valientes com el coronel José Luis Arteche ⭐ Rafael Alcayde - Soledad com Arturo Rubén Rojo Aura – Soledad com Carlos | Millor coactuació femenina Marga López - Soledad com Evangelina⭐ Fanny Schiller - A media luz com Fru-Fru Blanca Estela Pavón - Vuelven los García com Juan Simón López |
| Millor argument original Cinco rostros de mujer - Yolanda Vargas Dulché⭐ El ladrón - Julio Bracho Los tres García - Arturo Manrique, Ismael Rodríguez Ruelas i Rogelio A. González | Millor guió adaptat El buen mozo - Leopoldo Baeza y Aceves, Tito Davison i Xavier Villaurutia⭐ A media luz - Rafael Solana La Perla - Emilio Fernández |
| Millor fotografia La Perla - Gabriel Figueroa ⭐ A media luz - Raúl Martínez Solares Cinco rostros de mujer - Agustín Martínez Solares | Millor edició Cinco rostros de mujer - Jorge Bustos ⭐ El buen mozo - Mario González La Perla - Gloria Schoemann |
| Millor escenografia El buen mozo - Edward Fitzgerald ⭐ La vida íntima de Marco Antonio y Cleopatra - Luis Moya Los siete niños de Ecija - Javier Torres Torija | Millor música de fons Los siete niños de Ecija - Luis Hernández Bretón ⭐ Cinco rostros de mujer - Eduardo Herrera Moncado La Perla - Antonio Díaz Conde |
| Millor so El buen mozo - Rodolfo Benítez ⭐ ¡A volar joven! - José B. Carles Soledad - Fernando Barrera | Millor actor de repartiment Juan García - La Perla ⭐ Gilberto González - La Perla Rogelio A. González - Vuelven los García com León López |
| Millor actriu de repartiment Tita Merello - Cinco rostros de mujer com Margot⭐ Anita Muriel - El secreto de Juan Palomo Maruja Grifell - Todo un caballero com Mme. Du Barry |

## Premis i nominacions múltiples

| Pel·lícula | Nominacions | Premis |
| La Perla | 10 | 5 |
| Cinco rostros de mujer | 6 | 2 |
| El buen mozo | 6 | 3 |
| Soledad | 5 | 1 |
| A media luz | 3 | 0 |
| Cuando lloran los valientes | 3 | 2 |
| El secreto de Juan Palomo | 2 | 0 |
| Los siete niños de Ecija | 2 | 1 |
| Vuelven los García | 2 | 0 |

## Referències

* ↑ «Premios Ariel - Histórico de nominados y ganadores» (en espanyol de Mèxic). [Consulta: 27 juny 2019].

## Enllaços externs

* III Premis Ariel a Filmaffinity
# Monotaxis

«Monotaxis» té aquests significats:
* Botànica
** Monotaxis (planta): gènere de plantes
* Ictiologia
** Monotaxis (peix): gènere de peixos
# Victoria Nuland

Victoria Nuland (Nova York, Estats Units, 1961) és la portaveu del Departament d'Estat dels Estats Units.

## Carrera

Ha estat representant permanent dels Estats Units davant l'OTAN des de 2005 fins a 2008. En l'estiu de 2011, Nuland va ser nomenada portaveu del Departament d'Estat. Va ser considerada "una professional consumada que va demostrar que es pot confiar en el professionalisme dels oficials de Servei estranger respecte a temes de política". La hi considera per part d'alts funcionaris de països no alineats amb l'OTAN com anti russa, anti-musulmana i pro-sionista.

## Vida personal

Nuland és filla de Sherwin B. Nuland, professor de medicina i de bioètica a la Universitat Yale. Es va graduar a l'escola preparatòria Choate Rosemary Hall l'any 1979 i té un Bachelor of Arts per la Universitat de Brown. Està casada amb l'historiador Robert Kagan amb qui té dos fills. Parla rus i francès.

## Referències

* ↑ «Bureau of Public Affairs Front Office Changes (nota de prensa)» (en anglès). Web del Departamento de Estado de los Estados Unidos, 26-05-2011. [Consulta: 26 novembre 2012].
* ↑ Rogin, J. «Victoria Nuland to be State Department spokesman» (en anglès). Foreign Policy, 16-05-2011 [Consulta: 26 novembre 2012]. Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-06-27. [Consulta: 20 març 2016].
* ↑ «Nuland insta a la OTAN a crear fuerzas de reacción rápida en torno a Ucrania» (en castellà). RT, 28-01-2015. [Consulta: 21 març 2016].
# Vibrant alveolar

La consonant vibrant alveolar sonora és un so de la parla que es representa [r] en la transcripció de l'AFI, és a dir, la lletra erra minúscula. En notació romànica es representava [r̄] per distingir-la de la erra bategant [r]. En moltes llengües alterna amb la bategant alveolar.

## Característiques

* És vibrant perquè la llengua colpeja repetidament el paladar per articular el so.
* És alveolar, ja que el punt de contacte de la llengua és darrere les dents.
* És sonora perquè vibren les cordes vocals quan s'articula.
* És una consonant

## En català

El català té aquest fonema, que anomena erra forta o vibrant, en paraula com roca o carro. S'escriu amb rr entre vocals i amb una sola erra la resta de casos.

## Enllaços externs

* Informació acústica Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine., del projecte "Els sons del català".
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Argopleura diquensis

Argopleura diquensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131) Ind. Univ. Studies Núm. 18. 1-32.
* ↑ Eigenmann, 1913.
* ↑ «Argopleura diquensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Weitzman, S.H. i S.V. Fink 1985. Xenurobryconin phylogeny and putative pheromone pumps in glandulocaudine fishes (Teleostei: Characidae). Smithson. Contrib. Zool. (SCZ), 24 Dec., Núm. 421: i-iii + 1-121.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Arroyo Grande

Arroyo Grande és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al sud-oest del departament de Flores, sobre el límit amb Colonia, Soriano i San José.
Es troba a 150 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 263 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Arroyo Malo

Arroyo Malo és un centre poblat de l'Uruguai, ubicat al nord del departament de Flores.
Es troba a 74 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 149 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Archiv der Mathematik und Physik

Archiv der Mathematik und Physik va ser una revista de matemàtiques i física que es va publicar a Alemanya entre 1841 i 1920.
El seu fundador va ser Johann August Grunert, professor de matemàtiques de la Universitat de Greifswald. A la seva mort el 1872 la va continuar editant el seu deixeble Reinhold Hoppe i en morir aquest el 1900, va ser dirigida per E. Lampe, W.F. Meyer i E, Jahnke. El 1920, després dels problemes financers causats per la Primera Guerra Mundial va deixar d'aparèixer.

## Referències

* ↑ Schreiber, Peter. «Johann August Grunert and his Archiv der Mathematik und Physik as an integrative factor of everyone's mathematics in the middle of the nineteenth century». A: Catherine Goldstein, Jeremy Gray, Jim Ritter (eds.). L'Europe mathématique: histoires, mythes, identités (en (anglès)). Les Editions de la MSH, 1996, p. 435-436. ISBN 9782735106851.
# Virgilio

Virgilio era un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Virgilio limitava amb els municipis de Bagnolo San Vito, Borgoforte, Curtatone i Mantova.
Pertanyien al municipi les frazioni de Cappelletta, Cerese (seu de l'ajuntament) i Pietole
El 2014 es fa fusionar amb el municipi de Borgoforte creant així el nou municipi de Borgo Virgilio, després de la celebració d'un referèndum.

## Referències

* ↑ Comune di Virgilio- Statuto.
* ↑ «Il sì vince in 3 comuni su 4». Gazzetta di Mantova, 02-12-2013 [Consulta: 20 abril 2017].
# Vescomtat de Gourin

Gourin fou una jurisdicció feudal de Bretanya, al modern departament d'Ar Mor-Bihan, amb centre a la comuna de Gourin i que incloïa les parròquies de Gourin, Guiscriff, Langonnet, Le Faouët i Leuhan i els llocs de Roudouallec, Le Saint, Lanvénégen i La Trinité.
A la segona meitat del segle xi s'esmenta un vescomte de nom Cadoret qui es va revoltar vers 1075 contra el duc Hoel de Cornualla. Després apareix el vescomte Tanguy I que s'esmenta en una donació a l'abadia de Santa Creu de Qimperlé datada l'1 d'agost de 1088; el 1099 va marxar a la Croada amb el seu duc Alain IV Fergent; estava casat amb Hodierna de la que va tenir almenys un fill, Bernat, que el va succeir vers 1099. No se sap quan va morir però va tenir dos fill als quals es dona el títol vescomtal en donacions: Rivalló que apareix en una carta datada entre 1163 i 1186, i que estava casat amb Guielder amb la que va tenir dos fills (Rivalló i Adelícia); i Tanguy II casat amb Azenor i que va tenir dos fills (Bernat i Enric).
El vescomtat va passar al domini ducal el 1265.

## Referències

* Genealogia
# Vescomtat de Labarta

El vescomtat de Labarta (en francès La Barthe o Labarthe) fou una jurisdicció feudal al comtat d'Aure o Aura, amb la Vall de La Neste i la baronia de Bramavaca.
Faquilena, senyora de Larboust i Oueil, vídua del comte de Bigorra Ramon I Donat (945-956) va heretar vers el 960 el comtat d'Aure. Es va casar en segones noces amb Oriol, germà de Ramon I Donat i van repartir l'herència entre els fills, i Garcia I fou comte d'Aura amb sa germà Guillem I associat; el fill Donat I va ser vescomte de Labarta on el va succeir el seu fill Guillem I que va morir el 1025 sense fills i va acabar succeint-lo Mansió, germà de Donat. A la mort d'aquest no gaire després del 1025, el seu fill Oriol II (mort vers el 1065) fou vescomte de Labarta i després el seu fill Sanç I (mort el 1083), el fill d'aquest, Auger (mort el 1130), el fill d'aquest, Espan (mort el 1140), i el fill d'aquest Odó (mort després del 1140). El fil d'Odó, Sanç II, va morir vers el 1185 i el va succeir el seu germà Arnau Guillem I (mort el 1192) i a aquest el seu fill Sanç III (mort el 1236), el fill del qual Arnau Guillem II fou vescomte de Labarta, d'Aure i de Manhoac pel seu enllaç amb la vescomtessa (de nom desconegut), i que en morir només va deixar dues filles: Verònica que fou vescomtessa de Labarta, Aure i Manhoac, casada amb Arnau Bernat de Fesenzaguet (mort el 1272) i la seva germana Brunissenda, que la va heretar, i estava casada amb Bertran de Fumèl, casa a la qual van anar a parar els tres vescomtats.

## Llista de vescomtes de Labarta

* Oriol I de Bigorra ius uxoris del comtat d'Aure o Aura 960-977
* Dató I 977-990
* Guillem I 990-1025
* Mansió 1025-?
* Oriol II ?-1065
* Sanç I 1065-1083
* Auger 1083-1130
* Espan 1130-1140
* Odó 1140-?
* Sanç II ?-1185
* Arnau Guillem I 1185-1192
* Sanç III 1192-1236
* Arnau Guillem II 1236-1259 (vescomte d'Aure i Manhoac)
* Verònica 1253-1263
* Arnau Bernat de Fesenzaguet 1252-1263
* Brunissenda 1263
* Bertran de Fumèl 1263
* Als Fumèl 1263
# Veľké Ozorovce

Veľké Ozorovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1304.
# Volpeglino

Volpeglino, (Vulpièj en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Berzano di Tortona, Casalnoceto, Castellar Guidobono, Monleale, Viguzzolo i Volpedo.

## Galeria fotogràfica

* Església de S.Cosme i S.Damià
# Arran (desambiguació)

«Arran» té aquests significats:
* Toponímia:
** Illa d'Arran, illa escocesa.
** Regió d'Arran, regió històrica al Caucas
** Arran (Ontario), vila a la província canadenca d'Ontario
** Arran (Saskatchewan), vila a la província canadenca de Saskatchewan
** Arran (Síria), vila a Síria
* Política: Arran (organització), organització juvenil independentista
# Alexandromys mongolicus

Alexandromys mongolicus és una espècie de talpó que es troba a la Xina, Mongòlia i Rússia.

## Referències

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Alexandromys mongolicus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
# Capdevila (Lladurs)

Capdevila és una masia, actualment enrunada, del poble dels Torrents, al municipi de Lladurs,a la comarca del Solsonès.
Situada a l'extrem nord-oriental del terme sota la Torreta, contrafort oriental de la Ventolada, la carena de la qual la separa del Clot de Vilamala i sobre la presa del pantà de la Llosa del Cavall, té la façana orientada cap al sud mirant cap a la vall de la Rasa de Capdevila. A un centenar de metres cap al sud hi ha les runes de l'ermita romànica de Sant Pere de Capdevila.
El seu emplaçament, a la carena del tossal que s'aixeca 400 metres per sobre el nivell del Cardener, gaudeix d'unes vistes excepcionals sobre la vall del riu i la de Lord.
S'hi accedeix per una pista forestal d'uns 3,5 km, en bon estat, des de l'Hostal del Vent, que ressegueix la capçalera solana de la Rasa de Torrenteller i de la Rasa de Capdevila. Des de la masia del Cavall, al peu del Cardener, un corriol perdedor i costerut puja fins a Capdevila salvant per múltiples graus les successives cingleres que barren el pas.
És, sens dubte, un indret solitari i espectacular, només enterbolit per la visió de les runes de la masia.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Capdevila (Lladurs)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Mapa Vall de Lord, Esc. 1:25.000., Editorial Alpina.

## Enllaços externs

* Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació de Capdevila
Viccionari
# Numeri Fabi Ambust

Numeri Fabi Ambust (en llatí: Numerius Fabius M. F. Q. N. Ambustus) va ser un magistrat romà. Era fill de Marc Fabi Ambust i germà de Ceso i Quint Fabi Ambust.
Va ser tribú amb potestat consolar l'any 406 aC. El 390 aC va ser ambaixador juntament amb els seus germans davant els gals que assetjaven Clúsium i el mateix any va ser altre cop tribú amb potestat consolar.

## Referències

Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 141a (v. 1).
# Help Catalonia

Help Catalonia és una agrupació de voluntaris que mitjançant les eines digitals és dedicada a la internacionalització de la realitat catalana des de fa més de tres anys. Els voluntaris procedeixen de diferents països i nacionalitats sense una ideologia conductora o una ideologia política concreta, i asseguren que no tenen relació amb cap partit polític. El seu objectiu primari és denunciar la «guerra encoberta que Espanya està duent a terme contra el poble català», afirma l'entitat, que té com a objectius associats difondre el dret a decidir, la celebració d'un referèndum, la defensa de la llengua catalana i garantir la visualització d'un procés democràtic.
La seva missió és ser «l'altaveu dels catalans que volen ser lliures i que reclamen el suport internacional per deslliurar-nos dels abusos sistemàtics de l'Estat espanyol». Per això publiquen els seus propis articles i tradueixen notícies que apareix als mitjans de comunicació a l'anglès, francès, italià, alemany i castellà (també fan traduccions al rus, neerlandès i polonès).
El 2013 va arribar a un acord de col·laboració amb el Cercle Català de Negocis per tal d'internacionalitzar els aspectes econòmics d'una Catalunya independent.

## Referències

* ↑ «HelpCatalonia.cat». 324.cat, 12-09-2013. [Consulta: 12 abril 2014].
* ↑ «El Cercle Català de Negocis i Help Catalonia s'uneixen per internacionalitzar el conflicte Catalunya-Espanya». Ara, 20-05-2013 [Consulta: 12 abril 2014].

## Enllaços externs

* Help Catalonia
# Costoja (Alt Pirineu)

Costoja forma part del Prepirineu central, tot i que se situa a cavall entre el Pirineu i el Prepirineu central. Dins aquest Espai natural protegit s'hi poden trobar comunitats vegetals mediterrànies i una gran representativitat de fauna de caràcter montà. Aquest Espai és un bon representant de la vegetació submediterrània en aquest sector. Cal assenyalar el grau de representativitat de la fauna montana amb algunes espècies d'elevat interès.

## Medi físic

Orogràficament, l'Espai natural de Costoja se situa a cavall entre el Pirineu i el Prepirineu central i compta amb pics que tot just sobrepassen els 1.500 m., especialment la Coma de Tolzó i Costoja, al sud de la serra de Mencui.

## Biodiversitat

La funció principal dels espais naturals protegits de Catalunya és conservar mostres representatives de la fauna, la flora i els hàbitats propis del territori, de manera que es puguin desenvolupar els processos ecològics que donen lloc a la biodiversitat (l'àmplia varietat d'ecosistemes i éssers vius: animals, plantes, els seus hàbitats i els seus gens).
L'Espai Natural de Costoja està representat pels hàbitats submediterranis, cal remarcar també la representativitat excepcional de la fauna montana amb penetració d'alguns elements faunístics eurosiberians.

### Fauna

La fauna present en aquest Espai és de caràcter montà i són remarcables algunes espècies d'origen eurosiberià. La fauna vertebrada compta amb interessants espècies d'ocells, com ara el gall fer (Tetrao urogallus), l'aufrany (Neophron percnopterus), el trencalòs (Gypaetus barbatus), el falcó peregrí (Falco peregrinus) o l'àguila daurada (Aquila chrysaetus). Pel que fa als mamífers, hem de subratllar la presència de la marta (Martes martes), la mostela (Mustela nivalis) i altres.
En el cas de l'ENP Costoja les espècies presents són: Callimorpha quadripunctaria, Cerambyx cerdo, Euphydryas aurinia, Galemys pyrenaicus, Graellsia isabelae, Lacerta monticola, Lucanus cervus, Lutra lutra, Miniopterus schreibersi, Rhinolophus euryale, Rhinolophus ferrumequinum, Rhinolophus hipposideros, Rosalia alpina, Ursus arctos

### Vegetació i flora

Es tracta d'un espai amb un clar caràcter forestal, on hi domina la vegetació submediterrània. Pel que fa a alguns elements botànics d'interès, cal remarcar Lonicera pyrenaica o Saxifraga paniculata.

## Aspectes socioeconòmics

Dins aquest Espai s'hi practica la silvicultura, així com la ramaderia de bestiar boví i oví amb les races autòctones d'ovella xisqueta i vaca bruna dels Pirineus. A l'Espai natural protegit s'hi practiquen també activitats cinegètiques.
El 99,45% de la superfície es troba al Catàleg de forests d'utilitat pública (CUP) o té algun tipus de conveni amb ajuntaments o particulars.
Usos del sòl:
* Boscos - 80,86%
* Vegetació arbustiva i herbàcia - 17,78%
* Roques, tarteres, glaceres, coves - 1,36%

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Costoja». web. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 desembre 2014].
# Cantó de Méry-sur-Seine

El cantó de Méry-sur-Seine és un antic cantó francès del departament de l'Aube, situat al districte de Nogent-sur-Seine. Té 25 municipis i el cap és Méry-sur-Seine. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Bessy
* Boulages
* Champfleury
* Chapelle-Vallon
* Charny-le-Bachot
* Châtres
* Chauchigny
* Droupt-Saint-Basle
* Droupt-Sainte-Marie
* Étrelles-sur-Aube
* Fontaine-les-Grès
* Les Grandes-Chapelles
* Longueville-sur-Aube
* Méry-sur-Seine
* Mesgrigny
* Plancy-l'Abbaye
* Prémierfait
* Rhèges
* Rilly-Sainte-Syre
* Saint-Mesmin
* Saint-Oulph
* Salon
* Savières
* Vallant-Saint-Georges
* Viâpres-le-Petit

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1961 | Maurice Parèze | radical |
| 1961-1982 | Pierre Labonde | CNI, després RI, després UDF-PR |
| 1982-2015 | Philippe Adnot | Moviment Liberal i Moderat |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 8.223 | 8.617 | 8.281 | 8.919 | 9.262 | 9.138 | 9.906 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Capsari

Capsari (en llatí plural capsarii, literalment 'els que porten o guarden una capsa') era un tipus especial d'esclau a l'antiga Roma. N'hi havia de tres tipus:
* Els que es cuidaven de la roba de les persones que feien servir els banys públics. Estaven sotmesos al Praefectus vigilum.
* Els que es cuidaven de les capses on es guardaven els llibres, els documents o la correspondència.
* Els que portaven els llibres, per exemple els dels nois quan anaven cap a l'escola.
Es coneix un quart tipus de capsari que no era un esclau sinó un soldat que tenia certs privilegis. Sembla que actuaven juntament amb els librarii, i devien custodiar les caixes que contenien els documents militars.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Capsarii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 9 maig 2022].