OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Maspalomas

L'estació de Maspalomas és una estació d'antena de ràdio ESTRACK per a les comunicacions amb naus espacials situat a la zona sud de l'illa de Gran Canària, en el campus de l'INTA. El lloc conté una antena de 15 metres amb la recepció en bandes S i X i la transmissió en banda S. És operat per INSA.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'ESA a ESTRACK, incloent enllaços a totes les estacions
* ESA/ESTRACK Pàgina de l'Estació de Maspalomas
Agència Espacial Europea :
# Rhacophorus reinwardtii

Rhacophorus reinwardtii és una espècie de granota que viu a la Xina, Indonèsia, Laos, Malàisia, Tailàndia, Vietnam i, possiblement també, a Brunei i Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Iskandar, D., Inger, R., Datong, Y., Shunqing, L. & Lau, M.W.N. 2004. Rhacophorus reinwardtii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Can Formiguera

Can Formiguera és una casa senyorial de Palma situada al carrer homònim, amb entrada també pel carrer de la Portella. És un gran casal que es troba a banda i banda del carrer de Can Formiguera, unit per un arc que uneix els dos edificis, i ocupa tot el carrer de Can Formiguera, força curt.

## Història

La primera de les cases que configuren l'actual casal fou adquirida el 1621 pel primer comte de Formiguera, Pere Ramon de Safortesa i de Villalonga (1570-1639), a Pere Lluís de Berard. La casa fou ampliada amb dues cases que adquirí el seu fill, Ramon Burgues Safortesa i Pacs Fuster (1627-1694), popularment conegut com el Comte Mal: va fer construir un arc sobre el carrer de Can Serra per unir els dos edificis i cedí part de la casa a l'espai públic per donar perspectives a l'entrada principal, entre altres reformes. El 1694 passà a Guillem Rocafull i Rocabertí, vescomte de Rocabertí, i a la seva mort el 1728 a Ramon Morro i Ferrer de Sant Jordi, i en morir aquest el 1746 passà definitivament dels Safortesa a la família Ferrer de Sant Jordi.
El segle xix la casa posseïa un gabinet de curiositats d'història natural, així com pintures de qualitat i una bona biblioteca. Isidro González Velázquez reformà la capella el segle xix i a començament del XX sofrí una reforma en què participà Guillem Forteza, que modificà el cos que pega a la mar i dividí la casa en diversos habitatges.

## Arquitectura

El conjunt té una estructura complexa i desordenada. Està format per dos edificis, a banda i banda del carrer de Can Formiguera, units per un gran arc que passa per damunt el carrer de Can Serra. L'edifici nord té entrada pel carrer de la Portella i pel de Can Formiguera, i es troba a un extrem de la illeta; l'edifici sud té forma de L i és el més complex i gran: s'allarga del carrer de Can Serra pel carrer de Can Formiguera, el carrer de la Portella i la plaça que es forma davant la Portella, on s'alça una gran torre. L'edifici principal té entrada per la plaça de la Portella, pel carrer de la Portella, pel carrer de Can Formiguera i pel carrer de Can Serra, que és l'entrada principal. Destaquen la façana en angle, el balcó corregut a l'altura de la planta noble amb balustrada de fusta, i l'escut del Comte Mal, que mira al carrer de la Portella. També cal remarcar el gran voladís, amb motlures i relleus antropomorfs (als extrems) i zoomorfs (a l'angle).
També cal destacar la façana sobre la murada i la clastra que encara manté l'estructura gòtica. Els arcs rebaixats de la clastra i la columna octogonal procedeixen de la reforma neogòtica de final de segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 «Formiguera, Can». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 394-395. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Medel, Ramon. Manual de viajero en Palma de Mallorca. El Drac editorial, 1989 (ed. facsímil), p. 106.
* 1 2 «Can Formiguera». Ajuntament de Palma. [Consulta: 11 maig 2020].

## Bibliografia complementària

* Valero, Gaspar (1993) Itineraris pel centre històric de Palma Palma, Ajuntament de Palma. ISBN 84-87159-49-4
# Setge de Trebisonda (1461)

El setge de Trebisonda fou el setge reeixit de la ciutat de Trebisonda, capital de l'Imperi de Trebisonda, pels otomans sota el comandament del soldà Mehmet II. El setge, que s'acabà el 15 d'agost del 1461, fou la culminació d'una llarga campanya dels otomans que es compongué de diverses maniobres independents però coordinades dutes a terme per un gran exèrcit i una gran marina. Els defensors de Trebisonda havien teixit una xarxa d'aliances que els oferís suport i tropes quan comencés el setge otomà, però els seus aliats els fallaren justament quan l'emperador David Gran Comnè més els necessitava.

## Referències

* ↑ Rosser, 2012, p. 259, «John IV Komnenos».

## Bibliografia

* Rosser, J. H. Historical Dictionary of Byzantium (en anglès). Scarecrow Press, 2012. ISBN 9780810875678.
# Willem Luyten

Willem Jacob Luyten (nascut el 7 de març de 1899, Semarang (Índies Orientals Neerlandeses, actualment Indonèsia) - mort el 21 de novembre de 1994 a Minneapolis) va ser un astrònom neerlandès i americà.
Luyten va néixer a les Índies Orientals Neerlandeses, on el seu pare treballava com a professor de francès. A l'edat d'onze anys va observar el cometa de Halley, i des d'aquell moment va començar a interessar-se per l'astronomia. Luyten posseïa una facilitat impressionant per aprendre idiomes, i es podia expressar fins en nou diferents. El 1912 es va traslladar juntament amb la seva família als Països Baixos, on va estudiar astronomia a la Universitat d'Amsterdam. Allà va obtenir el batxillerat d'arts el 1918.
Va aconseguir un doctorat, als 22 anys, amb Ejnar Hertzsprung a la Universitat de Leiden. El 1921 va marxar cap als Estats Units, on va treballar a l'Observatori Lick. Des de 1923 fins a 1928, Luyten va treballar al Harvard College Observatory. Els tres anys següents es va estar a la ciutat sud-africana de Bloemfontein, on va conèixer Willemina H. Miedema, amb qui va contraure matrimoni el 5 de febrer de 1930. El 1931 va tornar als Estats Units per a treballar de professor a la Universitat de Minnesota fins a 1967. Després, des de 1967 fins a la seva mort, va dedicar-se a l'astronomia.
Va estudiar el moviment propi de les estrelles i descobrir multitud de nanes blanques; precisament va ser Luyten el primer a fer referència a aquest terme. També va descobrir algunes estrelles similars i properes al sol, com per exemple l'Estrella de Luyten que porta el seu nom, o el sistema estel·lar Luyten 726-8, que conté l'estrella fulgurant UV Ceti.

## Premis

* Medalla James Craig Watson (1964)
* Medalla Bruce (1968)

## Referències

* ↑ Upgren, Arthur P. «Willem Jacob Luyten (1899-1994)» (en anglès). Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 01-07-1995, pàg. 603 ss.
# Gremiatxi

«Gremiatxi» té aquests significats:
* Gremiatxi (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Gremiatxi (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Mas el Soler (Sant Joan de Vilatorrada)

El Mas el Soler és una obra de Sant Joan de Vilatorrada (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb el carener paral·lel a la façana principal orientada a ponent. L'edifici és un exemplar clàssic difícilment ampliable. En aquest cas es tracta d'una masia de mitjanes dimensions amb finestres balcons i obertures totalment simètriques.

## Història

Situada al peu del camí que uneix Santpedor amb Callús és una construcció del segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Mas el Solé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Les Tres Creus (el Meüll)

Les Tres Creus és una partida rural del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble del Meüll.
Està situada a la raconada de l'extrem meridional del límit occidental del terme, a ponent del barranc de la Marieta i al sud de l'extrem de ponent de la Serra del Coscó.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Rhacophorus poecilonotus

Rhacophorus poecilonotus és una espècie de granota que viu a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Rhacophorus poecilonotus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Campionats del món de ciclocròs de 2009

Els Campionats del món de ciclocròs de 2009 foren la 60a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 31 de gener i 1 de febrer de 2009 a Hoogerheide, Woensdrecht, Brabant del Nord, Països Baixos. Foren quatre les proves disputades.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Niels Albert | Zdeněk Štybar | Sven Nys |
| Sub-23 | Philipp Walsleben | Christoph Pfingsten | Pawel Szczepaniak |
| Júniors | Tijmen Eising | Corné van Kessel | Alexandre Billon |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Marianne Vos | Hanka Kupfernagel | Katherine Compton |

## Classificacions
### Cursa masculina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Niels Albert | Bèlgica | 1h 02'24" |
| | Zdeněk Štybar | Txèquia | + 22" |
| | Sven Nys | Bèlgica | + 38" |
| 4. | Bart Wellens | Bèlgica | + 1'10" |
| 5. | Francis Mourey | França | + 1'23" |
| 6. | Kevin Pauwels | Bèlgica | + 1'23" |
| 7. | Sven Vanthourenhout | Bèlgica | + 1'24" |
| 8. | Simon Zahner | Suïssa | + 1'24" |
| 9. | Steve Chainel | França | + 1'24" |
| 10. | Klaas Vantornout | Bèlgica | + 1'24" |

### Cursa femenina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Marianne Vos | Països Baixos | 42'39" |
| | Hanka Kupfernagel | Alemanya | + 1" |
| | Katherine Compton | Estats Units | + 2" |
| 4. | Sanne van Paassen | Països Baixos | + 29" |
| 5. | Caroline Mani | França | + 29" |
| 6. | Sanne Cant | Bèlgica | + 29" |
| 7. | Daphny van den Brand | Països Baixos | + 30" |
| 8. | Mirjam Melchers | Països Baixos | + 30" |
| 9. | Eva Lechner | Itàlia | + 31" |
| 10. | Maryline Salvetat | França | + 31" |

### Cursa masculina sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Philipp Walsleben | Alemanya | 52'48" |
| | Christoph Pfingsten | Alemanya | + 21" |
| | Paweł Szczepaniak | Polònia | + 21" |
| 4. | Christian Cominelli | Itàlia | + 21" |
| 5. | Sascha Weber | Alemanya | + 24" |
| 6. | Quentin Bertholet | Bèlgica | + 25" |
| 7. | Guillaume Perrot | França | + 29" |
| 8. | Ramon Sinkeldam | Països Baixos | + 30" |
| 9. | Clément Bourgoin | França | + 30" |
| 10. | Marek Konwa | Polònia | + 33" |

### Cursa masculina júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Tijmen Eising | Països Baixos | 40'06" |
| | Corné van Kessel | Països Baixos | + 25" |
| | Alexandre Billon | França | + 25" |
| 4. | Wietse Bosmans | Bèlgica | + 25" |
| 5. | Lars van der Haar | Països Baixos | + 25" |
| 6. | Luca Braidot | Itàlia | + 26" |
| 7. | Jan Nesvadba | Txèquia | + 26" |
| 8. | Daniele Braidot | Itàlia | + 26" |
| 9. | Sean De Bie | Bèlgica | + 26" |
| 10. | Michiel van der Heijden | Països Baixos | + 26" |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Alemanya | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 3 | Bèlgica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Txèquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Polònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Partit de Daugavpils

Partit de Daugavpils (en letó: Daugavpils Pilsetas partija , DPP) va ser un partit polític de Letònia regionalista localitzat a Daugavpils format el 2000 i dirigit pel alcalde de Daugavpils Vitālijs Azarevičs.

## Història

El partit l'any 2005 va entrar en l'aliança electoral amb el Centre de l'Harmonia, amb el que es va guanyar 26,0% i 29 escons a les eleccions de 2010. El DPP va ser representat per un membre. El 2011, el partit es va fusionar amb el Partit Socialdemòcrata «Harmonia».

## Referències

* ↑ «Daugavpils partija iekļaujas 'Saskaņā'» (en letó). DELFI, 22-01-2011. [Consulta: 15 abril 2015].

## Vegeu també

* Eleccions legislatives letones de 2010
# Reu

Un reu és una persona que per haver comès un delicte mereix un càstig. El terme s'utilitza, generalment, per definir al culpable d'un delicte, després de la sentència (convicte) i que pot estar empresonat, fins i tot, de vegades esperant la pena de mort. El terme també es pot referir a l'acusat o inculpat quan encara només és presumpte autor d'un delicte, encara que no és tan emprat. Dins l'entorn del modern dret penal, el terme preferit és el d'acusat.

## Història del seu ús

La paraula té el seu origen com derivació del llatí reus ('demandat'), utilitzat com adjectiu o com substantiu; per exemple en la traducció de l'Evangeli, Pilat diu de Jesucrist: "reu és de mort".
A l'edat mitjana, la paraula reu va ser aplicada pel tribunal de la Santa Inquisició abans de l'aplicació de les penes. Quan l'inculpat resultava condemnat d'un delicte perfecte i plenament provat, la paraula reu s'aplicava sense excepció. En casos d'heretgia si existia penediment, al reu se li admetia una reconciliació, imposant normalment la pena de presó. D'altra banda, imposada la sanció, el Tribunal podia, en qualsevol moment, dispensar, commutar, disminuir o augmentar la penitència, segons la humilitat que demostrés el reu. Si la culpabilitat no resultava provada, però el reu seguia sent sospitós, la sanció depenia de l'arbitri del jutge, que decidia entre el desterrament, presó, galeres, etc. i també durant quant de temps s'havia de complir la pena corresponent.

## Referències

* ↑ reu a Optimot
* ↑ «Reu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Reu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Vegeu també

* Cadafal
# Grup Cultural de la Joventut Catalana

Grup Cultural de Joventut Catalana (GCJC) és una associació cultural creada l'any 1967 a la Catalunya del Nord a la iniciativa de Pau Roure, secretari del Grup Rossellonès d'Estudis Catalans. Els principals fundadors foren: Andreu Balent, Lluís Creixells, Narcís Duran, Joan-Pere Pujol (secretari). La seva finalitat és la difusió de la llengua catalana, facilitant-ne la lectura i ensenyar-ne l'escriptura a la Catalunya del Nord. Iniciaren, amb el GREC, les primeres sessions de la Universitat Catalana d'Estiu a Prada. Com a conseqüència de la radicalització política del maig francès del 1968, sorgí el Comitat Rossellonès d'Estudis i d'Animació a la iniciativa de Miquel Mayol. A través de crisis i transicions, el GCJC promogué la creació d'empreses culturals, especialment en la dècada dels setanta, com el Grup d'Animació Cultural Guillem de Cabestany, el Grup Pirinenc Rossellonès, l'organització de les Sis Hores de Cançó (des del 1976) i la implantació de la Diada del Llibre per Sant Jordi des de 1976. També han creat una llibreria catalana itinerant per la Catalunya del Nord. Membres seus han estat força actius en col·lectius culturals com la Bressola, Arrels i el partit Unió per una Regió Catalana.

## Referències

* ↑ «Grup Cultural de la Joventut Catalana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mas el Joncar

el Joncar és un mas a mig camí dels nuclis de Sant Martí d'Ogassa i Ogassa (al Ripollès). Hi ha poques dades del mas en l'antiguitat, però les seves pedres són força eloqüents i ens parlen del seu important passat. Segurament l'antic camí de Surroca a Ogassa passava arran del mas, abans de construir l'actual pista que passa per sota. Les antigues portes del casal, avui mig soterrades, s'obren vers aquest antic camí.
El Joncar està format per un conjunt d'edificacions annexes i afegides d'arquitectura tradicional, segons l'estil de l'època de la construcció. El cos més antic de l'edifici està cobert a la planta baixa per voltes i la resta de les plantes amb cabirons de fusta i guix, amb coberta de teula àrab. Les obertures de la façana vers el migdia són petites, excepte a la planta noble on es poden veure grans finestrals molt modificats, alguns d'aquests elements reflecteixen la seva època de construcció a l'edat mitjana. Els antics accessos al mas han estat suprimits o modificats, si bé es poden identificar a través de la lectura arquitectònica de l'edifici igual que es detecten les diferents fases de construcció o ampliació, l'última feta fa pocs anys com a cobert de bestiar.

## Referències

* 1 2 «Mas el Joncar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Lazurne

Lazurne (en (ucraïnès): Лазурне, en rus: Лазурное, Lazúrnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 148 habitants. Pertany al districte rural d'Aluixta.

## Referències

* ↑ «О внесении изменения в Решение Верховной Рады Автономной Республики Крым от 25 декабря 2003 года N 774-3/03 "Об установлении границ поселков Виноградный и Лазурное, сел Запрудное, Кипарисное, Лавровое, Нижнее Запрудное, Пушкино Маломаякского сельского совета (г. Алушта) Автономной Республики Крым"». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Riu Veo

El riu Sec de Betxí és un corrent d'aigua intermitent i estacional que naix a la serra d'Espadà, a 849 m d'altitud, i que rep diversos noms al llarg del seu recorregut: riu de Veo fins a Tales; des d'aquest punt i fins al terme de Betxí s'anomena riu Sonella. Al tram final, des de Les Alqueries fins a la desembocadura a Borriana, rep el nom de riu Anna.
El riu de Veo es forma en el vessant nord de la serra d'Espadà (als peus dels pics d'Espadà i la Ràpita) per la unió de diferents barrancs, principalment el de Xinquer.
Baixa en direcció E cap a la Plana, i en el seu descens passa per l'Alcúdia de Veo, Veo i Benitandús, on hi ha l'embassament d'Onda o, també conegut com a pantà de Benitandús, construït el 1953, per regar el terme d'Onda, amb el qual comunica a través d'un canal que deriva en diverses séquies. L'embassament, a 306 m d'altitud, té una capacitat d'un hm³ i una superfície de 0,1 ha. La presa té una alçada de 38 m i la longitud de coronació és de 119 m.
Després passa per Tales, on rep les aportacions del barranc de Castro (que ve de Suera), Artesa i Onda, població que travessa per la banda sud. En arribar al terme de Betxí topa amb la rambla d'Artana, que ve d'Aín, Eslida i Artana. En aquest punt, entra ja de ple a la Plana (Plana Baixa), que la travessa al llarg de 18 km, on només porta aigua en període de pluges. Passa pels termes de Betxí, les Alqueries (al sud) i Vila-real (al nord), i finalment, Borriana.

## Vegeu també

* Clot de la Mare de Déu.
# Campionats del món de ciclocròs de 2004

Els Campionats del món de ciclocròs de 2004 foren la 55a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 31 de gener i 1 de febrer de 2004 a Pontchâteau, Loira Atlàntic, França. Foren quatre les proves disputades.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Bart Wellens | Mario De Clercq | Sven Vanthourenhout |
| Sub-23 | Kevin Pauwels | Mariusz Gil | Martin Zlámalík |
| Júniors | Niels Albert | Roman Kreuziger | Clément Lhotellerie |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Laurence Leboucher | Maryline Salvetat | Hanka Kupfernagel |

## Classificacions
### Cursa masculina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Bart Wellens | Bèlgica | 1:02.19 |
| | Mario de Clercq | Bèlgica | m.t. |
| | Sven Vanthourenhout | Bèlgica | + 0.07 |
| 4. | Daniele Pontoni | Itàlia | + 0.21 |
| 5. | Ben Berden | Bèlgica | + 0.24 |
| 6. | Erwin Vervecken | Bèlgica | + 0.29 |
| 7. | Francis Mourey | França | + 0.38 |
| 8. | Petr Dlask | Txèquia | + 0.40 |
| 9. | Michael Baumgartner | Suïssa | + 0.49 |
| 10. | Alessandro Fontana | Itàlia | + 1.09 |

### Cursa femenina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Laurence Leboucher | França | 43.06 |
| | Maryline Salvetat | França | + 0.37 |
| | Hanka Kupfernagel | Alemanya | + 0.51 |
| 4. | Ann Knapp | Estats Units | + 1.48 |
| 5. | Alison Dunlap | Estats Units | + 1.54 |
| 6. | Louise Robinson | Regne Unit | + 2.02 |
| 7. | Marianne Vos | Països Baixos | + 2.40 |
| 8. | Corinne Sempe | França | + 2.43 |
| 9. | Reza Hormes-Ravenstijn | Països Baixos | + 2.44 |
| 10. | Birgit Hollmann | Alemanya | + 2.46 |

### Cursa masculina sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Kevin Pauwels | Bèlgica | 49.38 |
| | Mariusz Gil | Polònia | + 0.08 |
| | Martin Zlámalík | Txèquia | + 0.35 |
| 4. | Sébastien Minard | França | m.t. |
| 5. | Lukas Flückiger | Suïssa | + 0.18 |
| 6. | Zdeněk Štybar | Txèquia | + 0.25 |
| 7. | Krzysztof Kuźniak | Polònia | m.t. |
| 8. | Enrico Franzoi | Itàlia | m.t. |
| 9. | Klaas Vantornout | Bèlgica | + 0.29 |
| 10. | Wesley Van Der Linden | Bèlgica | m.t. |

### Cursa masculina júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Niels Albert | Bèlgica | 40.33 |
| | Roman Kreuziger | Txèquia | + 0.22 |
| | Clément Lhotellerie | França | + 1.29 |
| 4. | Clément Cid | França | + 1.47 |
| 5. | Petr Novotný | Txèquia | + 1.49 |
| 6. | Jan Škarnitzl | Txèquia | + 2.05 |
| 7. | René Lang | Suïssa | + 2.10 |
| 8. | Thijs van Amerongen | Països Baixos | + 2.44 |
| 9. | Damien Robert | França | + 2.46 |
| 10. | Jonathan Lopez | França | + 2.46 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | França | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Txèquia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Santa María de Sando

Santa María de Sando és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Encina de San Silvestre, a l'Est i Sud amb Sando, al Sud-oest amb Cipérez i al Nord-oest amb Villasdardo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 220 | 211 | 169 | 159 |
# Hammam Ghezaz

Hamman Ghezaz o Hammam Ghezèze o Hammam Laghzaz (àrab: حمام الأغزاز, Ḥammām al-Aḡzāz) és una ciutat de Tunísia situada al nord-est de la regió del Cap Bon, a la governació de Nabeul, uns 40 km al nord de la capital i uns 15 km al sud-est del Cap Bon. Té 7.100 habitants i la municipalitat té una superfície de 25.570.000 metres quadrats. És capçalera d'una delegació amb una població al cens del 2004 de 14.680 habitants.

## Economia

Gaudeix d'una extensa i tranquil·la platja d'arena fina i l'activitat principal és avui dia el turisme. Hi ha també agricultura, especialment el cultiu de la vinya.

## Patrimoni

Sis quilòmetres al nord-oest de la ciutat es troba el jaciment arqueològic de Kerkouane, l'única ciutat púnica que no va tenir després poblament romà. Un festival dit de Kerkouane s'hi celebra a l'estiu.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 15 57 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quatre sectors o imades:
* Hammam El Guezaz (15 58 51)
* Dar Allouch (15 58 52)
* Harat Ech-Choara (15 58 53)
* Ouezdra (15 58 54)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 15 23). La municipalitat fou creada per decret el 23 d'abril de 1980.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 48-52. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 136-138. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].