OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sugako Hashida

Sugako Hashida (橋田 寿賀子, Hashida Sugako) nascuda Sugako Iwasaki (岩崎 壽賀子, Iwasaki Sugako) (Keijō (província de Chōsen, quan l'Ocupació japonesa de Corea, antigament part de l'Imperi Japonès, avui Corea del Sud, 10 de maig de 1925 - Atami, 4 d'abril de 2021), va ser una assagista i escriptora japonesa per la televisió.

## Biografia

Sugako Hashida va néixer a Keijō (Seül) i més tard va seguir la seva mare que va tornar a França. Va estudiar literatura japonesa amb Kan Kikuchi al Nihon Joshi Daigaku de Tòquio. Després del tancament del col·legi durant la guerra del Pacífic, va treballar per a la Marina Imperial Japonesa.
Quan va acabar la guerra, va reprendre els estudis a la Universitat de Waseda i després va treballar al departament de guions de la productora cinematogràfica Shōchiku. Quan els estudis van tancar, va perdre la feina el 1960 i va viure els cinc anys següents com a dramaturga i escriptora independent de contes per a revistes femenines.
El 1965 es va casar amb Hiroshi Iwasaki, llavors productor de TBS. Va ser en aquest canal on es va emetre Ai to Shi o Mitsumete el 1973, el seu primer drama d’èxit. Pel·lícules com Tonari no Shibafu (1976-77), Fūfu (1979) i la popular sèrie japonesa Oshin van seguir a la NHK. TBS emet les sèries Michi (1980), Onnatachi no Chuushingura (1981) i Dakazoku (1983).
A més de diversos premis televisius, Hashida va rebre el premi Kan-Kikuchi el 1984.
El 2015 va ser escollida persona de mèrit cultural.

## Referències

* ↑ «Japanese scriptwriter Sugako Hashida, known for TV drama Oshin, passes away aged 95» (en anglès). Firstpost, 06-04-2021. [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ (japonès) 平成27年度　文化功労者 Arxivat 2015-11-21 a Wayback Machine. a mext.go.jp, 3 novembre 2015
# Omer Taverne

Omer Taverne (Waudrez, 27 de juliol de 1904 - Dacs, 29 de maig de 1988) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1927 i 1936. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Tour de França, el 1929 i 1930.

## Palmarès

* 1922
** 1r a la Binche-Doornik-Binche
* 1924
** 1r a la Lieja-Malmédy-Lieja
* 1926
** 1r a la Binche-Doornik-Binche
* 1929
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1930
** 1r al Campionat de Zúric
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

## Resultats al Tour de França

* 1929. 21è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1930. 29è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «TAVERNE Omer». [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Omer TAVERNE» (en italià). [Consulta: 28 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Omer Taverne Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Open Control Architecture

L' Arquitectura de control obert (OCA) és una arquitectura de protocol de comunicacions per al control, la supervisió i la gestió de connexions de dispositius d'àudio i vídeo en xarxa. Aquestes xarxes s'anomenen "xarxes multimèdia".
L'especificació oficial d'OCA és l'estàndard Audio Engineering Society (AES) conegut com AES70-2015, o només AES70. Aquest document empra el terme més recent "AES70" per referir-se a l'estàndard i l'arquitectura que especifica.
AES70 és un estàndard obert que es pot utilitzar lliurement, sense llicències, quotes ni membres d'organització.
Com s'ha indicat anteriorment, l'arquitectura AES70 admet diversos protocols, depenent de la naturalesa del mitjà de xarxa utilitzat. Actualment, AES70 defineix un protocol, anomenat OCP.1. OCP.1 és el protocol AES70 per a xarxes TCP/IP. Els plans futurs inclouen OCP.2, una versió de sèrie de bytes per a xarxes USB, connexions Bluetooth i enllaços punt a punt, i OCP.3, una versió de text en JSON.

## Referències

* ↑ Berryman, Jeff «The Open Control Architecture» (en anglès). Journal of the Audio Engineering Society, 61, 4, 20-05-2013, pàg. 185–200.
* ↑ «The Open Control Architecture» (en anglès). https://www.dutchguild.n. Arxivat de l'original el 2022-07-07. [Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ «Open Control Architecture Is Standardized As AES70» (en anglès). https://www.prosoundweb.com,+05-02-2016.+[Consulta: 7 juliol 2022].
# Tallabarder

El tallabarder o tallabardissa és una eina de jardineria motoritzada que s'utilitza per a tallar el barder o bardissa, tant per a la seva formació com per al seu manteniment. El motor pot ser elèctric o tèrmic. Els tallabarders elèctrics són més lleugers i més manejables i els fan servir més sovint els particulars, i els models que funcionen amb benzina es reserven més per a les empreses hortícoles.
També rep el nom de mototisora o mototisores de barder/bardissa, i per a la versió manual tisora o tisores tallabarder/tallabardissa.
També reps els noms, per a la versió manual no motoritzada, de tisora tallabarders, tisores tallabarders, tisora tallabardissa, tisores tallabardisses.
Un tallabarber és equipat d'una barra de tall que comprèn una fulla mòbil equipada amb dents trapezoïdals i impulsada per un moviment alternatiu molt ràpid. La fulla s'afila amb un làser o un diamant.
És una eina perillosa, normalment dotada de dispositius de seguretat que n'impedeixen l'ús si les dues mans no estan sobre les anses. Recentment, la legislació fins i tot prohibeix qualsevol treball en altura (en una escambell o una escala de mà, per exemple) si l'utilitzador no té una mà lliure per a agafar-se a l'estructura, cosa que avui limita considerablement l'interès d'un tallabarber per a certes feines de tall.
Un dispositiu de seguretat permet que el motor s'aturi immediatament tan bon punt home deixa d'aferrar una de les anses, la quai cosa suprimeix així els riscos deguts a la inèrcia del moviment de la fulla. Per bé que facilita la tasca en comparació amb les cisalles manuals que encara s'utilitzen per a determinades feines més petites o més delicates (poda del boix), sembla que se n'ha de reconsiderar l'ús de per a l'avenir.
Un estudi realitzat per l'observatori d'accidents de la vida quotidiana CALYXIS, especifica que 90 % dels accidents de jardineria són causats per aquesta eina.

## Vegeu també

* Tisora
* Podadora
* Cisalla
* Tisores d'esporgar: eines de tall de jardí simples que es solen utilitzar amb una sola mà
* Tallagespa
# Legió II Gallica

La Legió II Gallica va ser una legió romana creada abans del 35 aC, ja que en aquesta data els veterans de la legió es van establir a Arausio (l'actual Aurenja a la Provença). Després d'Octavià, el futur emperador romà, August, que va derrocar al seu rival Marc Emili Lèpid. La legió va ser allistada a l'època de Gai Juli Cèsar al 48 aC formant part de les quatre legions consolars. Alguns elements iconogràfics de l'Arc del Triomf d'Aurenja suggereixen una possible identificació amb la Legió II Augusta.

## Elements històrics

Tant l'existència com el nom d'aquesta legió es deriva de dos elements:
* El nom de la colònia romana establerta a Arausio, Colònia Julia Signatura Secundanorum que suggereix una connexió amb els veterans de la segona legió. El nom de la colònia es transmet per Plini el Vell, així com el nom en llatí
* Una inscripció trobada el 1953 a Orange, que afegeix l'epítet "Gallica" en el que ja es coneix en termes de l'onomàstica i toponímia.
La combinació de l'epítet amb el nom de la legió Gallica, suggereix el seu possible ús a la Gàl·lia, abans de la seva presa de possessió d'Arausio.

## Referències

* ↑ L.Keppie, The making of the roman army, Oklahoma 1998, p.199.
* ↑ Lawrence Keppie: Google Books Legions and Veterans: Roman Army Papers 1971-2000, capítol The Origins and Early History of the Second Augustan Legion, pàgines 123 - 128. Franz Steiner Verlag, 2000, ISBN 3515077448; El capítol discuteix sobre els predecessors de la legió II Augusta i una inscripció a l'Arc del Triomf d'Aurenja que menciona a la II Gallica.
* 1 2 3 4 Lawrence Keppie, Legions and Veterans: Roman Army Papers 1971-2000, p. 125
# Ferran II de la Cerda

Ferran II de la Cerda, (1275 - 1322), fou el segon fill de Ferran de la Cerda i de la seva esposa Blanca de França.

## Orígens familiars

Fou fill de l'infant Ferran de la Cerda i de Blanca de França, i net per part de pare d'Alfons X de Castella i Violant d'Aragó i per part de mare del rei de França Lluís IX, el Sant i de la reina Margarida de Provença. Va néixer el mateix any que va morir el seu pare.
Fou germà d'Alfons de la Cerda el desheretat, aspirant a la corona de Castella.

## Matrimoni i descendència

Del seu matrimoni amb Juana Núñez de Lara anomenada “la Palomilla” pels seus cabells d'un ros intens va tenir quatre fills entre ells Joan III Nunyez de Lara, senyor de la casa de Lara.

## Referències

* ↑ de Arteaga, Almudena. Maria de Molina. Tres coronas medievales (en castellà). Martínez Roca.
# Antonio Pérez González

Antonio Pérez González, més conegut com a Toni Pérez, (Oviedo, 7 de juny de 1990) és un jugador d'hoquei sobre patins espanyol, que juga a la posició de davanter. Des de la temporada 2018-2019 és jugador del Sporting Club de Portugal.

## Trajectòria

Començà a practicar hoquei sobre patins a la seva ciutat natal, Oviedo. Amb 16 anys aconseguí l'ascens com a campió de Primera Divisió a l'OK Lliga i el subcampionat de la Copa del Príncep amb l'Oviedo HC. Després de la seva marxa a l'HC Liceo fou cedit al seu filial, el Liceo Cerceda, i aconseguí el Campionat d'Espanya júnior i l'ascens com a campió de la primera divisió a l'OK Lliga la temporada 2008-09. Durant la temporada 2009-10 jugà al CP Cerceda (club creat arran de l'ascens del Liceo Cerceda), convertint-se en aquella temporada en el màxim golejador de la màxima categoria de l'hoquei sobre patins espanyol amb 43 gols, empatat amb el davanter de l'HC Liceo Pablo Álvarez. Malgrat haver aconseguit aquesta fita no pogué evitar el descens del club.
Després del descens de l'antic filial de l'HC Liceo fou cedit al PAS Alcoi, club amb el qual debutà en una competició europea a nivell de clubs, la Copa de la CERS, en el club alacantí fou el màxim golejador. Finalitzada la temporada 2010-11, l'HC Liceo el repescà per a 4 temporades, amb l'objectiu de substituir la baixa del davanter argentí Pablo Álvarez. Després de 8 temporades en el club gallec com a titular o cedit, la temporada 2017-2018 fitxà per l'Sporting CP i inicià així la seva carrera esportiva a Portugal.

## Palmarès
### Categories inferiors

* Subcampió d'Espanya juvenil: 2005-06
* Campionat d'Espanya júnior amb el Liceo: 2008-09

### Oviedo HC

* Campió i ascens a la OK Lliga: 2006-07
* Subcampió de la Copa del Príncep: 2006-07

### Liceo Cerceda

* Campió i ascens a la OK Lliga: 2008-09

### HC Liceo

* 1 Copa d'Europa (2011-2012)
* 1 Copa Continental / Supercopa d'Europa (2012)
* 1 Copa Intercontinental (2012)
* 1 Lliga espanyola / OK Lliga (2013)
* 1 Supercopa d'Espanya (2016)

### Sporting CP

* 1 Campionat Nacional de Portugal

### Selecció espanyola

* 1 Campionat d'Europa sub-16 (2005)
* 1 Campionat del Món sub-20 (2009)
* 1 Campionat d'Europa (2012)
* 1 Campionat del Món (2013)

## Referències

* ↑ «Toni Pérez» (en castellà). HockeyClubLiceo.com. Arxivat de l'original el 2016-05-26. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ «Toni Pérez jugará en el Liceo las próximas 4 temporadas» (en castellà). HockeyAsturias.com, 10-05-2010. [Consulta: 11 juny 2019].
* ↑ Varela, María. «Un coruñés de adopción» (en castellà). LaOpinionCoruna.es, 01-06-2017. [Consulta: 11 juny 2019].

## Enllaços externs

* La Opinión de A Coruña - Entrevista (2010) (castellà)
# Sugar

* No s'ha de confondre amb Sugaar.
«Sugar» té aquests significats:
* Toponímia:
** Sugar Bush Knolls, població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Sugar City (Colorado)
** Sugar City (Idaho)
** Sugar Creek, població dels Estats Units a l'estat de Missouri
** Sugar Grove (Ohio)
** Sugar Grove (Virgínia)
** Sugar Hill (Nou Hampshire)
** Sugar Land, població dels Estats Units a l'estat de Texas
** Sugar Mountain, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
** Sugar Notch, població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
* Organitzacions:
** Chemelil Sugar FC, club de futbol de Kenya de la ciutat de Chemelil
** Mtibwa Sugar Football Club, club tanzà de futbol de la ciutat de Turiani
** Sugar (grup de música), formació d'indie rock nord-americana encapçalada per Bob Mould
* Biografies:
** Alan Sugar (1947), emprenedor, empresari i celebritat televisiva britànica
** Rebecca Sugar (Silver Spring, Maryland, 1987), artista estatunidenca
* Obres:
** Sugar (System of a Down), cançó del grup de rock System of a Down
** Sugar (Maroon 5), cançó del grup de pop rock Maroon 5
** Sugar (Robin Schulz), cançó del productor alemany Robin Schulz
** Sugar (pel·lícula), pel·lícula del director John Palmer
** Sugar (musical), musical basat en la pel·lícula Some Like It Hot
Viccionari
# Lo Chafau

Le Chaffal és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Chaffal era de 50 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 17 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 26 eren cases i 15 eren apartaments. Dels 23 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Chaffal el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 29 persones, 24 eren actives i 5 eren inactives. De les 24 persones actives 23 estaven ocupades (14 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 home). De les 5 persones inactives 1 estava jubilada, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Le Chaffal hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 820 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola maternal.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Chaffal a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Chaffal a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Taishō (Osaka)

Taishō (大正区, Taishō-ku) és un dels 24 districtes urbans de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. És el districte urbà d'Osaka menys populós.

## Geografia

El districte de Taishô es troba localitzat a la part occidental de la ciutat d'Osaka. El territori on es troba, abans part de la badia d'Osaka és ara urbanitzat però ple de canals hidràulics i rius reconduïts. El terme del districte limita amb els de Suminoe al sud, amb Nishinari i Naniwa a l'est, amb Nishi i Minato al nord i amb la badia d'Osaka a l'oest.

### Barris

Els chōchō o barris del districte són els següents:
* Izuo (泉尾)
* Kita-Okajima (北恩加島)
* Kitamura (北村)
* Kobayashi-Higashi (小林東)
* Kobayashi-Nishi (小林西)
* Sangenya-Higashi (三軒家東)
* Sangenya-Nishi (三軒家西)
* Chishima (千島)
* Tsuru-machi (鶴町)
* Hirao (平尾)
* Funa-machi (船町)
* Minami-Okajima (南恩加島)

## Història

El nom del districte, Taishô, prové del pont de Taishō, un important i principal pont de la zona construït durante l'era Taishō. El districte, com a entitat juridica, fou fundat l'1 d'octubre de 1932 fruit de l'escissió de la part sud del districte de Minato. Amb anterioritat, a la zona hi havien els pobles de Sangenya i de Kawanami, pertanyents al ja desaparegut districte de Nishinari que foren integrats a la ciutat d'Osaka l'1 d'abril de 1925 com a part del recentment creat districte de Minato a la segona ampliació del terme municipal de la ciutat. Al referèndum sobre el projecte de metròpolis d'Osaka de 2015 i el següent al 2020, el districte votà ambdues vegades en contra de la proposta de dissolució de la ciutat d'Osaka.

## Demografia

A data de l'any 2020, el districte de Taishô és el menys poblat de tota la ciutat d'Osaka. Cal destacar que, des dels començaments de l'era Taishō, hi han hagut al districte una considerable comunitat inmigrant de la prefectura d'Okinawa que encara román. Degut a aquest fet, existeixen a la zona molts establiments de productes i ciuna d'Okinawa, arribant a ser coneguda com la "Little Okinawa" (リトル沖縄).

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Taishō
* Metro d'Osaka
** Taishō

### Carretera

* Autopista d'Osaka-Kobe (Hanshin)
* Nacional 43

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27108
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-taisho.html
* ↑ PDF p.7 - 大正区（2011年（平成23年）9月13日付、2013年（平成25年）11月21日閲覧） ※筋原区長による発言部分。
* ↑ PDF（「立命館地理学」第17号、2005年（平成17年）、p.87-99） - 真鍋一弘 著、立命館地理学会 発行（立命館大学、2013年（平成25年）11月21日閲覧）
* ↑ NHK大阪放送局 担当プロデューサー 近江寧基. «番組情報 えぇトコ». NHK大阪放送局. Arxivat de l'original el 2015-02-24. [Consulta: 8 gener 2015].
# Montà (profeta)

Montà o Montanus va ser un teòleg i heresiarca cristià del segle II, inspirador de la doctrina coneguda com a montanisme. No ha sobreviscut cap dels seus escrits; tota la informació que se'n té ens ha arribat principalment d'Eusebi de Cesarea i d'Epifani I de Constantinoble (que no eren seguidors de Montà).
No se'n sap la data ni el lloc de naixement, però sembla que va començar a predicar a la vila d'Ardabau, a Frígia (actual Turquia). Abans de convertir-se al cristianisme podria haver estat un sacerdot pagà; Jeroni d'Estridó l'anomena semivir ("mig home"), cosa que es pot interpretar com que havia estat un sacerdot de la deessa Cibeles, als quals se'ls practicava la castració. Eusebi dona l'any 155 com a la data de la seva conversió. L'acompanyaven dues profetesses, Maximil·la i Prisca; Epifani dona la data de la mort de la primera (179) com el moment en què Montà comença la seva activitat. Es va proclamar veu del Paraclet, esperit de la veritat, i anuncia una imminent segona vinguda de Jesucrist i el descens de la Nova Jerusalem a una plana prop de Pepuza, a Frígia.
Malgrat que la seva doctrina sembla haver arrelat fortament a la regió al principi, amb numerosos pobles convertits sencerament al montanisme, passat l'entusiasme inicial ja només se'n troben seguidors a les zones rurals. A principis del segle III n'apareixen alguns seguidors a Roma, i també té una forta presència a Cartago, d'on surt potser el més famós defensor de la doctrina, Tertul·lià.
La seva condemna oficial es produeix durant el pontificat del papa Zeferí I (199–217), quan Montà ja havia mort.

## Referències

* 1 2 «Montà (profeta)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 «Montanism» (en anglès). Britannica.
* ↑ Bradshaw, Robert I. «Montanism: Heresy Or Healthy Revival?». Early Church.
* 1 2 Wace, Henry. A Dictionary of Early Christian Biography. Christian Classics Ethereal Library, 1999, p. 738-742.
* ↑ Schaff, Philip. New Schaff-Herzog Encyclopedia of Religious Knowledge (en anglès). 7. Christian Classics Ethereal Library, p. 485.

## Vegeu també

* Montanisme
# Federació de Kenya de Futbol

La Federació de Kenya de Futbol (FKF) —en anglès: Football Kenya Federation— és la institució que regeix el futbol a Kenya. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga kenyana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Kenya absoluta i les de les altres categories.
Va ser creada el 2011 en substitució de la Football Kenya Limited (FKL).
El novembre de 2022, la FIFA va aixecar la suspensió contra la Federació de Futbol de Kenya (FKF), després de la decisió del govern local de restablir el cos després de dissoldre'l per sospites de corrupció..
Va ser formada el 1946.
* Afiliació a la FIFA: 1960
* Afiliació a la CAF: 1961

## Referències

* ↑ Kenyanstar.com, 1 November 2011 - Out goes Football Kenya Limited (FKL) in comes Football Kenya Federation (FKF), new constitution within 90 days Arxivat 2011-11-02 a Wayback Machine. - by Timothy Olobulu.
* ↑ Constitution of the Football Kenya Federation
* ↑ Kenya at the CAF website
* ↑ Kenya Arxivat 2018-09-08 a Wayback Machine. at the FIFA website
* ↑ «the Kenya Football Association was registered in 1946».
* ↑ CAF and FIFA, 50 years of African football - the DVD, 2009, CAF Correspondence 13 March 1961

## Enllaços externs

* Federació de Kenya de Futbol - Lloc web oficial
# Ana López de Vivanco y Manrique

Ana López de Vivanco y Manrique (Madrid, c. 1570 - Madrid, c. 1630), de nom religiós Ana de San Antonio, va ser una religiosa concepcionista castellana.
Va néixer a Madrid al voltant de 1570. Era la filla primogènita, primera de sis fills, de Juan López de Vivanco y Velasco, montero de cambra i secretari del rei Felip II de Castella, i d'Antonia Manrique de Lara y Laínez, ambdós d'origen noble. Estava emparentada amb Diego Laínez, un dels fundadors i segon general de la Companyia de Jesús.
Educada en la religió catòlica, va quedar òrfena de mare als 10 anys, raó per la qual el seu pare la va deixar, juntament amb les seves germanes, a càrrec de la seva tieta, la religiosa María de San Pablo. Als catorze anys va començar com a novícia, i després de dos anys va prendre l'hàbit i va professar com a religiosa al monestir de la Concepción Francisca de Madrid, on va seguir l'exemple de la seva tieta, amb la qual va ser fundadora del convent de San José de Jesús María, conegut com «del Caballero de Gracia» el 1603. Va esdevenir-ne primera vicària i la segona abadessa, després de la seva tieta, per espai de 21 anys des de 1609, on va distingir-se per la seva virtut, caritat i perfecció religiosa, fins a la seva cap a 1630.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 391.
* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 87-88.
* 1 2 3 Núñez de Castro, Alonso. Exemplar de perfeccion, ideado en las ilustres vidas de las venerables madres Maria de San Pablo, y Ana de San Antonio, fundadoras del religiosísimo convento de San Ioseph de Iesus Maria, que llaman del Cavallero de Gracia... (en castellà). Madrid: Andrés García de la Iglesia, 1658, p. 69-90.