OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Matilde Escuder Vicente

Matilde Escuder (Vilafranca, l'Alt Maestrat, 12 de desembre de 1913 - Tilh, Occitània, 8 de maig de 2006) va ser mestra llibertària valenciana. Va poder estudiar magisteri Castelló i València, i va començar a ser mestra a Eivissa. Després, se'n va anar a Barcelona i es va filiar a la CNT. El 1936 va marxar a la Guerra on es va muntar un magatzem de roba. El 1937 va haver de fugir fins a Xàtiva amb la seva filla de 15 dies, mentrestant el seu home va ser capturat i afusellat pels feixistes.
Al finalitzar la guerra civil espanyola va ser empresonada. A l'eixir de la presó va treballar en la confecció i allí va trobar a Fèlix Carrasquer, i els dos van ser empresonats el 1947. Dos anys després, els dos van tornar a ser empresonats i a l'eixir van marxar direcció França, on van treballar en una granja. El 1971 tornen a Barcelona i compren una casa on feien reunions per a la nova generació dels literaris catalans.

## Referències bibliogràfiques

* ↑ «MATILDE ESCUDER VICENTE - MAESTRA LIBERTARIA | CNT Puerto Real». Arxivat de l'original el 2019-04-16. [Consulta: 16 abril 2019].

## Enllaços externs

* 'Mati', la mestra llibertària dels Ports , article a Directa
# Barbut de collar

El barbut de collar (Lybius torquatus) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae).

## Descripció

* Mascle amb parts superiors grises i inferiors blanquinoses. Bec fort de color negre. Front, cara i gola de color vermell. Resta del cap, clatell, coll i part superior del pit de color negre.
* Femella semblant al mascle però amb els color menys marcats.

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes i boscos poc densos d'Angola, sud-est de la República Democràtica del Congo, Ruanda, Burundi, sud d'Uganda, Tanzània, sud de Kenya, Malawi, Zàmbia, Moçambic, Zimbàbue, nord-est de Namíbia, nord i sud-est de Botswana i est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Lester Short; Jennifer Horne; Jennifer F. M. Horne Toucans, Barbets, and Honeyguides: Ramphastidae, Capitonidae and Indicatoridae. OUP Oxford, 8 novembre 2001, p. 205–. ISBN 978-0-19-854666-5.
* ↑ Annalen Van Het Koninklijk Museum Van Belgisch-Congo, Tervuren, Belgïe: Annales Du Musée Royal Du Congo Belge, Tervuren, Belgique. Série in 8o, Sciences Zoologiques. Zoologische wetenschappen. Le Musée, 1853, p. 386–.
* ↑ PDF Fitxa de Lybius torquatus a l'Atlas of Southern African Birds
# Charles Joseph Chamberlain

Charles Joseph Chamberlain, Ph.D. (23 de febrer de 1863 – 5 de febrer de 1943) va ser un botànic dels Estats Units, nasqué prop de Sullivan, Ohio, es va educar a l'Oberlin College i a la Universitat de Chicago, on obtingué el Ph.D. en el departament de botànica. És conegut per haver estat un pioner a usar tècniques de zoologia per estudiar les plantes, especialment estudiant els teixits amb microsopi. La seva especialitat va ser les plantes cicadàcies. Va fer contribucions a la revista Botanical Gazette i va publicar Methods in Plant Histology (1901) i The Morphology of Angiosperms (1903). En col·laboració amb John M. Coulter, va escriure The Morphology of Gymnosperms (1910).

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Cercopitec mona

El cercopitec mona (Cercopithecus mona) és un mico del Vell Món que viu a l'Àfrica Occidental. També se'l pot trobar a l'illa de Grenada, on fou transportat durant el segle xviii per vaixells d'esclaus en ruta cap a Amèrica. Aquest cercopitec viu en regions boscoses en grups de fins a 35 individus. S'alimenta principalment de fruita, però a vegades menja insectes i fulles.
# Centre Excursionista Empordanès

El Club Excursionista Empordanès, més conegut com a Centre Excursionista Empordanès, és una entitat dedicada al món del muntanyisme i les excursions. El 2015, presidida per Jaume Sabrià, tenia 538 associats i va celebrar el seu 50è aniversari. En aquell mateix any, era la segona entitat de Catalunya en nombre de refugis, després de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).
La entitat va ser creada l'any 1965 i ha desenvolupat, de forma voluntària i sense ànim de lucre, una tasca de promoció i recuperació de patrimoni cultural i natural de la comarca de l'Alt Empordà. També ha creat itineraris de senders per donar a conèixer aquest patrimoni i el d'infraestructures de suport, com refugis lliures. El 2014, va inaugurar les obres d'ampliació i millora del refugi de les Salines, situat a Maçanet de Cabrenys.

## Referències

* ↑ Bardera, Anton; Prats, David; Velasco, Carles; Delclós, Sebastià «El Centre Excursionista Empordanès:40 anys treballant per al territori, el paisatge i el medi natural de l'Empordà». Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 01-05-2007, pàg. 117-129.
* ↑ Coll, Santi «El Centre Excursionista celebra 50 anys amb un llibre i una nova ruta». Empordà, 15-11-2015.
* ↑ Dacosta, J.M. «El Centre Excursionista Empordanès celebra els 50 anys». Empordà, 08-12-2015 [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ «El Centre Excursionista Empordanès farà 40 cims per celebrar el 40è aniversari». VilaWeb, 12-02-2005.
* ↑ «El Centre Excursionista Empordanès inaugura les obres de millora del refugi de les Salines». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya, 24-03-2014. [Consulta: 31 desembre 2018].
# Christian Bassemir

Christian Bassemir (Bad Peterstal-Griesbach, 13 de març de 1956) és un jugador d'hoquei sobre herba alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980. Jugava de porter.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre herba.
Entre 1976 i 1985 va jugar 67 partits internacionals, 15 d'ells en sala. En aquesta darrera modalitat guanyà el títol europeu de 1980 i 1984. Guanyà la medalla de plata a la Copa del món d'hoquei sobre herba de 1982 i la de bronze al Campionat d'Europa d'hoquei sobre herba de 1983. A nivell de clubs jugà al HC Heidelberg, amb qui guanyà la lliga alemanya de 1982.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Christian Bassemir». [Consulta: 14 agost 2021].
# Christian August Pohlenz

Christian August Pohlenz (Sallgast, 3 de juliol de 1790 - Leipzig, 10 de març de 1843) va ser un compositor alemany, professor de cant i organista. Del 1827 al 1835 va ser el director musical dels concerts del Gewandhaus.
Pohlenz va néixer el 1790 a Sallgast, fill d'Anna Maria Klaunigk i de Christian Pohlenz. Va assistir a l'escola Kreuzschule de Dresden, va estudiar dret a la Universitat de Leipzig des del 1811, però aviat es va dedicar completament a la música.
El 1817 va esdevenir organista a l'església Paulinerkirche de Leipzig i el 1821 a la Thomaskirche (església de Sant Tomàs). Després de la mort dels cantors de l'Església de Sant Thomas, Johann Gottfried Schicht el 1823 i de Christian Theodor Weinlig el 1842, en va dirigir provisionalment el cor breument.
Com a successor del desaparegut Johann Philipp Christoph Schulz, finalment va esdevenir director musical dels concerts del Gewandhaus i director musical de la universitat de Leipzig el 1827. El 1828 va ser acceptat al fons de pensions de l'orquestra. Probablement perquè la direcció dels concerts del Gewandhaus no estava satisfeta al cent per cent amb el seu treball, va ser acomiadat el 16 d'abril de 1835. El seu successor va ser Felix Mendelssohn Bartholdy. El qual després de la mort de Pohlenz, va dirigir un concert de comiat en honor seu.
El 1820 es va afiliar a la lògia maçònica Apollo a Leipzig.
Va compondre cançons per a cor masculí. Pohlenz va obtenir serveis especials com a professor de cant. La seva alumna més important va ser Livia Frege i després Jacob Eduard Mantius. A causa de la seva mort, ja no va poder assumir la seva posició de professor al Conservatori de Leipzig.

## Referències

* ↑ «Nekrologie» (en alemany). Allgemeine musikalische Zeitung, 45, 1843, pàg. 223s.
* ↑ «Pohlenz, August». Carl-Maria-von-Weber-Gesamtausgabe, 06-01-2021.
* ↑ Kneschke, Emil. Zur Geschichte des Theaters und der Musik in Leipzig (en alemany). Leipzig: Fleischer, 1864, p. 225–226.
* 1 2 Fürstenau, Moriz. «Pohlenz, Christian August». A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (en alemany). 26. Leipzig: Duncker & Humblot, 1888, p. 373 -374.

## Bibliografia

* Verzeichniss der von Herrn August Pohlenz Musikdirector und Organist in Leipzig hinterlassenen ansehnlichen Sammlung von Musikalien und Büchern, welche vom 2. bis 10. October 1843. durch den verpflichteten Universitäts-Proclamator Carl Ernst Schmidt versteigert werden soll (en alemany). Leipzig: Breitkopf und Härtel, 1873 [Consulta: 24 març 2022].
* Jung, Hans-Rainer. Das Gewandhaus Orchester : seine Mitglieder und seine Geschichte seit 1743. Leipzig: Faber & Faber, 2006, p. 86. ISBN 3-936618-86-0.
* Petzold, Martin. «Die Thomasorganisten zu Leipzig». A: Christian Wolff. Die Orgeln der Thomaskirche zu Leipzig. Leipzig: Evangelische Verlagsanstalt, 2005. ISBN 3-374-02300-2.
# Christian Barnekow

Christian Barnekow (Lus e Sent Sauvaire, 28 de juliol de 1837 - Copenhaguen, 17 de juny de 1913) Va ser un noble danès, compositor, avi de Povl Hamburger i pare de Brita Barnekow.
Barnekow va néixer per pares danesos al sud de França, on vivien pel que fa a la salut del seu pare. Després de la mort del seu pare, el 1839, quan Christian Barnekow tenia només dos anys, la família es va traslladar a Dinamarca i Barnekow va créixer a la casa del seu avi. Barnekow va rebre lliçons de música de Niels Ravnkilde i més tard d'Edvard Helsted. Després de graduar-se el 1856, va continuar treballant amb la música i es va convertir en un pianista i òrganista de formació, després va començar a compondre música.
Barnekow vivia d'una riquesa privada sense ocupació ni a Copenhaguen ni a l'estranger. Junt amb músics i compositors (inclosos Emil Hartmann, Jørgen Malling, August Winding i Gottfred Matthison-Hansen), va organitzar concerts a l'hotel Phønix de Copenhaguen. Aquí es va erigir la seva òpera de 1861 Op. 1.
També va ensenyar de forma esporàdica i substituït com a organista per J.P.E. Hartmann i Niels Gade.
A més, va participar en treballs d'associació relacionats amb la música. Barnekow va ser president de la "Society for Publishing of Danish Music" 1871-1887, i el 1895 fins a la seva mort president de l'Associació de Música de Copenhaguen. Va ser nomenat professor de música el 1891 i és cavaller del "Dannebrogord" danès. Barnekow va compondre músiques de cambra, música d'orquestra, orgue, piano, composicions d'església i algunes cançons.
Barnekow també va publicar un llibre coral en 1878-92 i ha treballat en cançons espirituals més antigues (dels fills de Bach i Johann Abraham Peter Schulz) i articles d'orgue de Dietrich Buxtehude (per a piano i 4 mans).

## Referències

* Aquest article es basa íntegrament o parcialment en material de la Wikipedia en llengua danesa, Christian Barnekow (compositor), el 20 de maig de 2016.
* Svensk uppslagsbok. Malmö 1939* Kraks Blaa Bog 1910
* Dansk biografisk Leksikon 1905
* Dansk biografisk Leksikon 1979
* Danske komponister af Gerhardt Lynge 1917
* Musikkens Mestre b. 2 af Ejnar Jacobsen og Vagn Kappel 1947
* Billede
* Noder i Det kgl Bibliotek
# Chiavennita

La chiavennita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom de la localitat italiana de Chiavenna, una de les dues localitats tipus per aquesta espècie.
Va ser trobada per primera vegada el 1970 pel mineralogista noruec Reidar Åmli en una pegmatita de sienita de la pedrera Heia, a Tvedalen, (Larvik, Noruega). Una anàlisi qualitativa va demostrar que era un possible mineral nou, un silicat de calci, manganès i beril·li, però se'n va trobar poc material i no es va fer cap investigació més. El 1974, Arne Åsheim va trobar material idèntic a una altra localitat de la mateixa zona, a Blåfjell, i es va encetar una nova investigació. Paral·lelament s'havia descobert el mateix mineral en una localitat italiana, a Chiavenna (Llombardia). La descripció italiana va arribar a l'Associació Mineralògica Internacional abans que la noruega i és per això que rep el nom per la localitat llombarda, tot i que la descripció de l'espècie s'atribueix a tots dos grups d'investigadors.

## Característiques

La chiavennita és un silicat de fórmula química CaMnBe₂Si₅O$_{13}$(OH)₂·2H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la chiavennita pertany a «09.GF - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; altres zeolites rares» juntament amb els següents minerals: terranovaïta, gottardiïta, lovdarita, gaultita, tschernichita, mutinaïta, tschörtnerita, thornasita i direnzoïta.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita a partir de troballes realitzades en dues localitats diferents: Chiavenna, a la província de Sondrio (Llombardia, Itàlia), i els afloraments de Blåfjell, a Langangen (Telemark, Noruega). També ha estat descrita en altres indrets dels dos països, així com a Suècia, Madagascar i Mèxic.

## Referències

* ↑ «Chiavennite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 maig 2020].
# Claro Open Colombia

El Torneig de Bogotà, conegut oficialment com a Claro Open Colombia, és un torneig de tennis professional que es disputa anualment sobre pista dura al Centro de Alto Rendimiento de Bogotà, Colòmbia. Pertany a les sèries 250 del circuit ATP masculí i es disputa just després del Torneig de Wimbledon.
La seva creació es va produir aprofitant la desaparició del torneig celebrat a Los Angeles. Tanmateix, només es va disputar un total de tres edicions, ja que l'any 2016 es va traslladar a la ciutat mexicana de Los Cabos.

## Palmarès
### Individual masculí

| Any | Campió | Finalista | Resultat |
| 2015 | Bernard Tomic (2) | Adrian Mannarino | 6−1, 3−6, 6−2 |
| 2014 | Bernard Tomic | Ivo Karlović | 7−6(5), 3−6, 7−6(4) |
| 2013 | Ivo Karlović | Alejandro Falla | 6−3, 7−6(4) |

### Dobles masculins

| Any | Campions | Finalistes | Resultat |
| 2015 | Édouard Roger-Vasselin Radek Štěpánek | Mate Pavić Michael Venus | 7−5, 6−3 |
| 2014 | Sam Groth Chris Guccione | Nicolás Barrientos Juan Sebastián Cabal | 7−6(5), 6−7(3), [11−9] |
| 2013 | Purav Raja Divij Sharan | Édouard Roger-Vasselin Igor Sijsling | 7−6(4), 7−6(3) |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Perfil del torneig a l'ATP (anglès)
Bogotà :
2013
2014
2015 :
# José Francisco Sanfilippo

José Francisco Sanfilippo (Buenos Aires, 4 de maig de 1935) és un ex futbolista argentí dels anys 50 i 60.
El seu principal club fou San Lorenzo on jugà durant quasi una dècada. Amb aquest club fou màxim golejador del campionat argentí durant quatre anys consecutius entre 1958 i 1961, rècord que encara es manté vigent (a data de 2011).
Més tard defensà els colors de Boca Juniors i Banfield a l'Argentina, Nacional a l'Uruguai i Bangu i SC Bahia al Brasil. El 1972 retornà a San Lorenzo on esdevingué campió del campionat Metropolità i del Nacional. En finalitzar el campionat es retirà, tot i que el 1978 tornà a jugar al modest San Miguel de la quarta divisió.
Sanfillipo marcà 226 gols en 330 partits a la primera divisió argentina, essent el cinquè màxim golejador històric de la competició (a data de 2011).
Fou 29 cops internacional amb la selecció de l'Argentina i participà en els Mundials de 1958 i 1962.

## Palmarès

* Campionat argentí de futbol:
** 1959, Metropolitano 1972, Nacional 1972
* Campionat baiano:
** 1970, 1971
* Copa Amèrica de futbol:
** 1957
* Màxim golejador del campionat argentí de futbol:
** 1958, 1959, 1960, 1961

## Referències

* ↑ Pablo Ciullini. «José Sanfilippo – Goals in Argentina League». RSSSF, 27-06-2013. [Consulta: 17 juny 2016].
* ↑ «José Sanfilippo». Worldfootball.net. Heim: Spiel. [Consulta: 3 novembre 2012].
* ↑ «La tarde en que Sanfilippo "terminó" con su carrera» (en castellà). Canal Trans. [Consulta: 30 agost 2012].
* ↑ «Hecho un Nene: Sanfilippo en el Parque Central» (en castellà). Futbol.com.uy, 09-12-2011. [Consulta: 19 febrer 2017].
* ↑ «Jose Sanfilippo». World Football: Statistics. FIFA. Arxivat de l'original el 11 de gener 2013. [Consulta: 3 novembre 2012].
* ↑ «http://www.rsssf.com/miscellaneous/arg-recintlp.html Goalscoring for Argentina National Team». RSSSF.com, 14-07-2016. Arxivat de l'original el 17 gener 2010. [Consulta: 1r setembre 2016].

## Enllaços externs

* (anglès) Trajectòria a national-football-teams
* (castellà) Perfil a Futbol Factory
* (castellà) Reportatge a Perfil a El Gráfico
# Jakob Emanuel Lange

Jakob Emanuel Lange (Flensburg, 2 d'abril de 1864 - Odense, 27 de desembre de 1941) va ser un micòleg danès que va dedicar-se a l'estudi de la sistemàtica dels bolets.
La seva obra més important i divulgada és Flora Agaricina Danica, de cinc volums, sobre les Agaricals de Dinamarca .
Era el pare de Morten Lange (1919-2003), qui es dedicà també a la micologia i fou professor de la Universitat de Copenhaguen i membre del Folketing (Parlament de Dinamarca).

## Publicacions

* 1914. Studies in the agarics of Denmark, I. General introduction and the genus Mycena. Dansk Botanisk Arkiv 1 (5): 1-40, 2 tabs.
* 1915. Studies in the agarics of Denmark, part 2. Amanita, Lepiota, Coprinus. Dansk Botanisk Arkiv 2 (3): 53 pàg., 2 tabs.
* 1917. Studies in the agarics of Denmark, part 3. Pluteus, Collybia, Inocybe. Dansk Botanisk Arkiv 2 (7): [9]-[44], 3 tabs.
* 1926. Studies in the agarics of Denmark, Part 6. Psalliota, Russula. Dansk Botanisk Arkiv 4 (12): 1-52, 1 tab.
* 1936. Flora Agaricina Danica 2: 1-105
* 1941. Bemaerkelsesvaerdige Paddehat-fund i de senere Aar. Friesia 2: 156-160
* 1954. Mycofloristiske indtryk fra rold skov 1897 (set. 10-15). Friesia 5 (1): 43-54
* 1955. Mycofloristiske indtryk fra Rold Skov 1897 (set. 10-15). Friesia 5 (1): 43-54
* 1964. M Lange, M. Moser. 600 Pilze in Farben. 242 pàg., 8 text fig., 600 col fig. Alemanya, Múnic; Suïssa, Basilea; Àustria, Viena; B.L.V. Verlagsges.

## Honors
### Eponimia
#### Espècies de fongs

Com a homenatge al seu estudi dels fongs, diverses espècies han estat bategades en honor seu:
* Cortinarius jacobi-langei Bidaud, 2008
* Cortinarius langei Rob.Henry, 1985
* Entoloma langei Noordel. & T.Borgen, 1984
* Inocybe langei R.Heim, 1931
* Psalliota langei F.H.Møller, 1950 sense. Agaricus langei (F.H.Møller) F.H.Møller, 1952
* Russula langei Bon, 1970
* La abreviatura J.E.Lange es fa servir per indicar Jakob Emanuel Lange com a autor de la descripció i la classificació científica de organismes vegetals.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Todos los géneros y especies descritos por este autor en IPNI.
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).).«Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Anacroneuria zapata

Anacroneuria zapata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1998. Proc.Biol.Soc.Wash. 111(3):597.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «The Anacroneuria of Costa Rica and Panama (Insecta: Plecoptera: Perlidae). Los Anacroneuria de Costa Rica y Panamá (Insecta: Plecoptera: Perlidae)». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 novembre 2011].

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):176.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Giric d'Escòcia

Giric d'Escòcia, Grig o Gregori, fou rei d'Escòcia, conjuntament amb el seu germà Eochaid, el cinquè del regne unificat de Scone. Era fill del rei Run de Strathclyde, i net, per via materna, de Kenneth I. Va succeir el 878 a Aed, fill de Kenneth Mac Alpine. Del seu regnat se sap que hi va haver un eclipsi de sol i, per tant, s'ha pogut datar amb més precisió. Va fer conquestes a Bernícia i Nortúmbria i fou el primer que va donar llibertat a l'Església. Ell i el seu germà foren vençuts pels vikings a Dollar (Stirling) el 875, de manera que hagueren d'aixoplugar-se a Perth.
Fou destronat el 889 i probablement morí aquell mateix any. Se sap molt poc de la seva vida, tot i que alguns historiadors posteriors l'han volgut presentar com alliberador del poble escocès contra els escandinaus.
# Lazkao Txiki

José Miguel Iztueta Kortajarena, més conegut com a Lazkao Txiki, (Lazkao, 15 de setembre de 1926 - San Sebastià, 3 d'abril de 1993) fou un pagès i bertsolari basc.
Iztueta nasqué el 15 de setembre de 1926 a la localitat de Lazkao, situat a la comarca guipuscoana del Goierri, al País Basc, en una família amb 6 germans. Començà a anar a escola als 8 anys i quan en tingué 9 veié actuar a bertsolaris per primera vegada, de qui desenvolupà un entusiasme primerenc i durador.
Ben aviat començà a treballar de paleta, pagès i venent forratge per a vaques. La seva primera actuació pública com a bertsolari fou a Legorreta l'any 1936. L'any 1950 guanyà una competició de joves músic de cant improvisat. Dotze anys més tard, entrà a competir en la categoria més prestigiosa (txapelketa), assolint arribar a les finals. L'any 1965 assolí guanyar la màxima competició i l'any 1967 arribà de nou a les finals en el mateix esdeveniment.
Continuà regularment fins que, el gener de 1993, patí un infart de miocardi després d'una actuació en públic que inclogué un tribut a Aita Santiago Onaindia i Alfonso Irigoyen. Morí el 3 d'abril de 1993 a Sant Sebastià després d'estar tres mesos en coma.
L'any 2007 s'estrenà una competició en nom seu que porta per títol «Lazkao Txiki Bertsopaper Lehiaketa».

## Referències

* ↑ «Turismo» (en castellà). Lazkao.net. Arxivat de l'original el 3 març 2007. [Consulta: 14 juny 2018].
* ↑ «Improvisational poetry from the Basque country» (en anglès). Google Books. [Consulta: 14 juny 2018].
* ↑ «Lazkao Txiki Bertsopaper Lehiaketa abian Argi Berri elkartearen eskutik» (en basc). DiarioVasco.com. [Consulta: 14 juny 2018].