OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Obras completas (y otros cuentos)

Obras completas (y otros cuentos)] (1959) és el títol d'un llibre de relats de l'escriptor guatemaltenc Augusto Monterroso. Es tracta d'una col·lecció de contes curts i microrrelats.
Monterroso és un escriptor que utilitza l'humor, de manera crítica, per ressaltar situacions d'injustícia social i de discriminació. És un escriptor compromès amb el seu món, encara que allunyat de l'activisme polític després d'exiliar-se a Mèxic l'any 1944, per les seves activitats contra la dictadura de Jorge Situo.
En el trajecte que va dels seus primers assajos poètics a la revista America als seus llibres més recents, Augusto Monterroso ha eludit innombrables temptacions i esculls al parlar d'ell. Els crítics invoquen la intel·ligència, l'humor, la reticència o la timidesa.
A Colòmbia, aquest llibre ha estat molt utilitzat com a PLA LECTOR, en ciutats com Medellín, Cali, Bogotà o Manizales entre d'altres, ja que enriqueix els joves en aprenentatge i coneixement.

## Contingut

El llibre es compon dels següents relats:
* Míster Taylor
* Uno de cada tres
* Sinfonía concluida
* Primera loca
* El eclipse
* Diógenes también
* El dinosaurio"Cuando Desperto el dinosaurio todavía estaba allí"
* Leopoldo (sus trabajos)
* El concierto
* El centenario
* No quiero engañarlos
* Vaca
* Obras Completas
# Ibrahim Paixà

Ibrahim Pasha és el nom dels següents personatges:
* Ibrahim Paixà d'Egipte (Rumèlia, Imperi Otomà, 1789 - El Caire, 1848), general, governador i virrei en funcions d'Egipte.
* Pargali Ibrahim Paixà (1493-1536) dit Makbul (el Favorit) i més tard Maktul (L'executat), gran visir otomà del sultà Solimà I.
* Damat Ibrahim Paixà (Bòsnia c. 1550-1601), gran visir otomà (1596–97 i 1599–01).
* Çandarli Ibrahim Paixà, gran visir otomà.
* Çandarli (II) Ibrahim Paixà (1429-1500), gran visir otomà.
* İbrahim Edhem Paşa (Quios, c. 1818 - Istanbul, 1893), gran visir otomà d'origen grec.
* İbrahim Hakkı Paşa (Beshiktash, 1863 - Berlín, 1918), gran visir otomà.
* Kara Ibrahim Paixà (prop de Bayburt, 1620 - Rodes, 1687), visir otomà.
* Nevşehirli Damat İbrahim Paşa (Muskhara, c. 1662 - Istanbul, 1730), gran visir otomà (1718-30).
# Pandu

Pandu fou un estat tributari protegit a l'agència de Rewa Kantha, grup de Pandu Mehwas, presidència de Bombai. La superfície era de 23 km² i els ingressos estimats de 520 rúpies, pagant un tribut de 450 rúpies al Gaikwar de Baroda. Estava governat per dos propietaris tributaris separats cadascun amb diversos subtributaris; la meitat de l'estat va estar sota administració britànica des de 1874 i l'altra meitat des de 1878 donada l'extrema pobresa dels propietaris i la seva impossibilitat de pagar el tribut.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# INA

INA-Industrija nafte, d.d. (INA, d.d.) és una empresa petroliera multinacional croata. El grup INA té un paper important en el sector petrolier de Croàcia, una posició regional forta en l'exploració i producció de petroli i gas, processament de petroli, i activitats distribuïdores de productes petroliers. INA, d.d. és una companyia borsària amb el grup MOL hongarès i el govern de Croàcia com a principals accionistes, mentre que una minoria de les accions estan en mans d'inversos privats i institucionals. Les accions d'INA han aparegut a les borses de Londres i Zagreb des de l'1 de desembre de 2006. El grup INA està compost per diverses empreses afiliades completament o parcial posseïdes per INA, d.d.. Té la seu a Zagreb.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (en croat)
* Lloc web oficial (anglès)
# Voskressenka (Engels)

* Per a altres significats, vegeu «Voskressenka».
Voskressenka (en rus: Воскресенка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2019 tenia 808 habitants. Pertany al districte municipal d'Engels.

## Referències

* ↑ «МБОУ «ООШ п. Лощиный». Историческая справка о селе». Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Указ Президиума ВС РСФСР от 19 октября 1984 года: О ПЕРЕИМЕНОВАНИИ НЕКОТОРЫХ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ В САРАТОВСКОЙ ОБЛАСТИ». Arxivat de l'original el 2016-03-07.
# Cerfontaine (Bèlgica)

Cerfontaine (en való Cerfontinne) és un municipi belga de la Província de Namur a la regió valona. Comprèn les localitats de Cerfontaine, Daussois, Senzeille, Silenrieux, Soumoy i Villers-Deux-Églises. L'1 de gener del 2024 tenia 4.994 habitants.

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 22 setembre 2024].
# Batalla de Mongua

La batalla de Mongua o Omongwa es va lliurar entre el 18 i el 20 d'agost de 1915, al sud d'Àfrica Occidental Portuguesa (actualment Angola), durant l'aixecament dels ovambo en1914-1915.
Es van enfrontar les tropes portugueses, al comandament del general Julio da Costa Pereira d'Eca, contra un exèrcit d'ovambos, format principalment per combatents de l'ètnia cuanhama i dirigits pel rei Mandume.

## Antecedents

Impressionats per la victòria en la seva regió dels alemanys que van lluitar a Naulila el 18 de desembre de 1914, i encoratjats per aquests, els ovambo van considerar que ja era hora de teure's el jou de l'ocupant colonial portuguès.
Desafortunadament per a ells, el govern de Lisboa, preocupat per la situació política i militar al sud d'Angola, va decidir reaccionar vigorosament i, en conseqüència, va enviar grans reforços a la regió, per a contrarestar l'amenaça alemanya i per a sufocar la rebel·lió.
L'exèrcit sud-africà va envair l'Àfrica Sud-occidental Alemanya (actualment Namíbia), i van fer capitular les forces alemanyes després d'una curta campanya; això va permetre als portuguesos dedicar totes les seves forces a la lluita en contra els ovambos.

## Batalla

La batalla decisiva va tenir lloc a Mongua i va finalitzar amb la derrota dels africans. Va ser durant aquesta batalla que el 1r esquadró del 4t Regiment de cavalleria va realitzar la darrera càrrega a cavall de la cavalleria portuguesa.
Vist des de la perspectiva del nombre d'efectius que van participar, Mongua és segons l'historiador René Pelissier «... la major batalla mai lliurada per un colonitzador europeu contra una potència o un estat negre-africà al sud del Sàhara des de la victòria d'Etiòpia contra els italians, l'1 de març de 1896.»
El 4 de setembre, Ngiva, la capital dels cuanhamas, va ser presa pels soldats portuguesos; la guerra estava perduda pels ovambo.
Mandume va fugir a Namíbia amb alguns partidaris i la seva família, i durant uns mesos va mantenir una guerra de guerrilles esporàdica contra els portuguesos i els seus antics súbdits que es van unir amb ells, fins que, el 6 de febrer de 1917, els sud-africans van atacar el seu kraal i el van matar.

## Referències

* 1 2 Pélissier, 2004.

## Bibliografia

* Pélissier, René. Les Campagnes coloniales du Portugal (1844-1941) (en francès). París: éditions Flammarion, département Pygmalion, 2004. ISBN 2857049366.

## Vegeu també

* Ovamboland
# Beluj

Beluj és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1290.
# Bernardo Gago

Bernardo Gago (Jerez de la Frontera, 1930) fou un pintor andalús que va viure al barri de Bon Pastor de Barcelona. Amb 13 anys va iniciar al seu periple laboral: jornaler a la verema, aprenent de retolació en una impremta i ajudant al taller del seu pare.
L'any 1951 el servei militar el porta a les casernes de Sant Andreu i allà entre permís coneix a la seva futura dona. El 1945, un cop casats, es traslladen a casa dels pares d'ella, al carrer Tallada 21. L'octubre del 1968 marxa a França per millorar les seves condicions laborals i gràcies a un parent que viu a Vichy aconsegueix una feina a l'empresa Guelpa on farà de decorador, pintor i empaperador: allà va trobar l'estabilitat econòmica i professional de la qual no gaudia a Catalunya.
La primera exposició pública de Gago com a artista plàstic es va fer el 1981 a Roanne. Al llarg de deu anys va porta per diverses poblacions Franceses: Montbrison, Saint-Galmier, Vichy, Firminy, Clermond-Ferrant, Avinyó, Camargue i Marsella.
Els detalls de la natura, els paisatges i el sol són les constants de l'obra de Gago. Les tècniques: l'oli, l'aquarel·la, el pastel i l'acrílica.
El 1998 retorna al barri de Bon Pastor. Ben aviat passa a portar el taller de pintura al centre cívic del barri. Ara s'inspira en Barcelona i els paisatges de Castellgalí on té una casa. El novembre del 1999 al Centre Cívic del Bon Pastor, es van mostrar les seves obres.
Gago va ser el pintor encarregat de crear els murals de la Plaça Fèlix Rodríguez de la Fuente com a part de la campanya "Barcelona possa't guapa" del 1985, amb la col·laboració dels veïns del barri. Aquesta campanya, promoguda per l'Ajuntament de Barcelona, tenia com a objectiu millorar el paisatge urbà de la ciutat a través de la rehabilitació de façanes d'edificis i monuments, així com de murs mitjans. Per aquest motiu, els murals de Gago adquireixen valor com a part del sistema espacial de la memòria.

## Referències

* 1 2 3 Checa, Martí; Travé, Carme. Ajuntament de Barcelona. Personatges d'un barri, el Bon Pastor. Barcelona: Imatge i producció editorial, 2002. ISBN 84-7609-992-4.
* 1 2 Barreiro Sánchez, María Augusta. «Hacia el decoro urbano: 4 medianeras en 4 plazas de Barcelona» (en cas). Universitat de Barcelona, 01-06-2021.
* ↑ «vilaweb». [Consulta: 19 desembre 2019].
# Bernardí de Manlleu

Bernardí de Manlleu (Manlleu, maig de 1586 – Girona, 9 d’octubre de 1644), nascut amb el nom de Jaume Valls, va ser ambaixador de la Diputació del General a la Cort de Felip IV de Castella.
Va ingressar a l’orde dels caputxins, concretament al convent-noviciat de Santa Eulàlia de Sarrià, el 25 de setembre de 1605. En fer-ho, va adoptar el nom de “fra Bernardí de Manlleu”. En complir-se l’any de noviciat, va professar el 25 de setembre de 1606. Al convent de Sarrià, va exercir múltiples responsabilitats: guardià, definidor provincial, custodi del Capítol General.
Segons Valentí Serra de Manresa, Bernardí va gaudir de popularitat en tots els estaments socials de Catalunya. Va exercir de mentor espiritual de les famílies del duc de Cardona i el comte de Santa Coloma, i també va comptar amb l’estima de les classes popular, gràcies a les tasques de suport contra el contagi que es va viure el 1631 al Rosselló.
El 1640 va ser nomenat ambaixador de la Diputació del General. Amb aquest nomenament, Pau Claris volia protestar davant la cort castellana contra els greuges causats per les tropes allotjades a Catalunya. El 10 de maig de 1640, en una entrevista amb Felip IV i el comte-duc d’Olivares, va aconseguir alliberar els ambaixadors de la Generalitat que es trobaven detinguts a Alcalá de Henares i el compromís que les tropes allotjades al Principat abandonessin el país.
Arran de l’esclat revolucionari de la Guerra dels Segadors, Claris demana a Bernardí de Manlleu que romangui a Madrid, on restarà fins al 6 de desembre. El frare explica les gestions que va desenvolupar en el manuscrit Memorial de lo que se ha fet en eixa Cort.

## Referències

* 1 2 Serra de Manresa, Valentí «Bernardí de Manlleu en el context de la Guerra de Separació. Notícia d'alguns documents inèdits». Pedralbes, n. 10, 1990, pàg. 144 i 145.
* ↑ Serra de Manresa, 1990, p. 145.
* 1 2 «Bernardino de Manlleu» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 18 novembre 2022].
# Operació Nèmesi (Societat Civil Catalana)

L'Operació Nèmesi fou una xarxa de 922 perfils falsos a xarxes socials que es dedicaren a difondre publicacions unionistes especialment de Societat Civil Catalana entre els anys 2014 i 2015 i dies abans de la Consulta del 9N organitzada por la Generalitat de Catalunya.
Se sospita que l'empresari Jaime Malet, anti-independentista declarat i relacionat amb la Fundació Joan Boscà vehiculava aportacions, entre elles del Futbol Club Barcelona, per finançar les activitats de Societat Civil Catalana. Aquestes accions havien de servir per plantar cara des de l'unionisme a la independentista Assemblea Nacional Catalana i afavorir la candidatura de Manuel Valls a les Eleccions municipals de 2019 a Barcelona a través de l'entramat d'empreses que penjaven de Nicestream, vinculades a I3 Ventures. No només actuaren a Twitter, sinó que també es crearen pàgines a Facebook.

## Referències

* ↑ «900 cuentas falsas de la misma empresa que contrató el Barça hicieron campaña contra el secesionismo». EL PAÍS, 26-02-2020 [Consulta: 26 febrer 2020].
* 1 2 «Jaime Malet, el empresario azote del independentismo salpicado por el 'Barçagate'» (en castellà). El Diario, 03-03-2021. [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ «Entrevista central, jueves 25 de enero: Diego Barcia». Radiomundo En Perspectiva, 25-01-2018 [Consulta: 26 febrer 2020].
# Coronariografia

La coronariografia és un procés de diagnòstic per imatge la funció de la qual és l'estudi dels vasos sanguinis que nodreixen al miocardi (múscul cardíac) que no són visibles mitjançant la radiologia convencional. Aquesta tècnica es basa en l'administració per via intravascular d'un contrast radiològic (és una tècnica invasiva). Els rajos X no poden travessar el contrast per això es mostra en la placa radiogràfica la morfologia de les artèries així com els seus diferents accidents vasculars, èmbols, trombes, aneurismes i estenosis.

## Cateterisme

El cateterisme cardíac és el sistema que habitualment es fa servir per realitzar una coronariografia. S'introdueix un catèter, generalment en una artèria femoral o en el braç, el catèter passa per l'aorta fins a arribar al cor. Des d'allà el catèter és dirigit cap a una de les artèries coronàries, després s'injecta una substància de contrast, que resultarà opaca als rajos X, i permetrà observar els llocs on hi ha isquèmia o una obstrucció.
La imatge radiogràfica permet apreciar els possibles estrenyiments del pas de la sang o l'obstrucció d'una artèria coronària. Actualment existeixen tècniques basades en la Tomografia computada (TC) que permeten obtenir una imatge en tres dimensions del cor i els seus vasos sanguinis, coneixent el seu estat exacte i com es troben. Aquesta tècnica permet una valoració de pronòstic molt més encertada que la coronariografia convencional.

## Referències

* ↑ «Coronariografia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «www.redsalud.uc.cl/». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 28 novembre 2017].
# Galàxia lenticular barrada

Una galàxia lenticular barrada és una versió lenticular d'una galàxia espiral barrada. Tenen el tipus de Hubble de SB0.

## Vegeu també

* Galàxia lenticular regular
# Chakma Autonomous Council

Chakma Autonomous Council és una entitat autònoma paral·lela al districte de Lunglei de Mizoram, principalment per la població chakma.
Abans de la creació de l'estat de Mizoram (1972) hi havia un únic consell autònom que es deia Pawi-Chakma-Lakher (creat l'abril de 1953) i la resta era el Lushai (Mizo) Hills Autonomous District Council, creat el 1952 i elevat a territori el 1970, incloent el districte Pawi-Chakma-Lakher.
El 1971 es va acordar la creació de districtes separats que van entrar en funcions el 1972. Pu Laldenga i en general els mizos cristians, es van oposar vivament a l'entitat perquè els chakma són budistes i partidaris de l'Índia.
# Castell de Santiga

Castell de Santiga és un castell del poble de Santiga, al municipi de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental), declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

En aquest lloc s'havia aixecat l'antic castell de Santiga. Actualment hi ha un gran casal de planta quadrada amb tres crugies i tres pisos d'alçada, coberta a quatre vessants, de teula àrab i envoltada d'un mur amb un portal adovellat d'accés. Les parets de càrrega són de còdols i sorra, té voltes en planta baixa i bigues de fusta en planta i pis. La façana principal té una composició simètrica amb el portal adovellat d'accés a planta baixa, finestra a banda i banda, tres balcons a planta pis i un seguit de finestres amb arc de mig punt a la planta de golfes.
Els finestrals de la planta noble conserven la llinda i els brancals de pedra. Un altre portal adovellat, amb l'escut d'armes amb les ensenyes de les cases nobiliàries dels Salbà, els Vallgornera, els Vallseca i els Sentmenat, dona accés al pati des de l'exterior. Al voltant de la masia s'aixequen construccions auxiliars excepte davant de la façana principal on hi ha un jardí.

## Història

El lloc de Santiga té uns orígens molt antics. Cal tenir en compte que des de l'any 983 hi ha referències directes de l'església de Santa Maria d'Antiga. Això no obstant, el primer document que ens testimonia l'existència de la «domus de Santiga» és del 1121, quan Arnau Geribert d'Antiga va cedir, en fer testament, a la seva esposa Guilla, la fortalesa anomenada Antiga amb tots els alous i béns que hi havia dins del seu terme. Arnau Geribert era, doncs, el senyor de la quadra d'Antiga i un personatge important en el seu temps. Entre les signatures d'una donació que feu el comte Ramon Berenguer III al monestir de Sant Cugat del Vallès l'any 1098 hi apareix un tal Arnau Geribert d'Antiga que és molt possible que correspongui a l'esmentat senyor d'Antiga. La relació d'Arnau Geribert amb el cenobi de Sant Cugat era estreta. En una cessió de terres que Arnau Geribert i la seva dona li van fer l'any 1121, es reconeix que tenien una sèrie de feus a Cerdanyola, Mollet i Parets en nom de l'esmentat monestir vallesà.
En els fogatges del segle xiv s'al·ludeix a la quadra de Santiga la qual, l'any 1389, el rei Joan I erigí en castell termenat i Joan Ça Font va ser el primer senyor feudal del castell per gràcia del rei. Al llarg del temps aquest castell va passar per diverses mans com els Salbà, els Vallgornera, els Vallseca o els Sentmenat. La quadra de Santiga no va ser agregada a Santa Perpètua fins al segle xix
Actualment el casal anomenat «el castell» recorda l'emplaçament d'aquesta fortificació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de Santiga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
* 1 2 Puigferrat i Oliva, Carles. «Domus de Santiga». A: Catalunya Romànica, vol. XVIII El Vallès Occidental El Vallès Oriental. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 38. ISBN 84-7739-271-4.

## Enllaços externs

* El castell de Santiga a Associació d'Amics de Santiga
* Castell de Santiga a Castells Catalans
# Castell de Sardineros (Requena)

El Castell de Sardineros és una fortalesa situada prop del mas de Los Sardineros, al municipi de Requena, província de València. És un bé d'interès cultural amb codi 46.17.213-008. El castell ocupa un front rocós a l'oest del caseriu.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ Dirección General de Patrimonio Cultural. Generalitat Valenciana
* ↑ Cota Ambiental SL, 2008. Catálogo de Paisaje del Plan General de Requena.
# Cerion nanus

Cerion nanus és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Cerionidae.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les Illes Caiman al Mar Carib.

## Referències

* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Bartsch, P., 1931. Further explorations for Molluscs in the West Indies. Explorations and Field Work of the Smithsonian Institution in 1930, publ. 3111, 91-102.
* Brands, S.J. (comp.), 1989-2005. Systema Naturae 2000. The Taxonomicon. Universal Taxonomic Services, Amsterdam, els Països Baixos.
* Clench, W. J., 1964. Land and freshwater Mollusca of the Cayman Islands, West Indies. Occasional Papers on Mollusks, Harvard, 2, 345-380.
* Maynard, C. J., 1889. Contributions to Science, 1, 27.
# Catedral de Ghazantxetsots

La catedral de Ghazantxetsots (armeni: Սուրբ Ամենափրկիչ Ղազանչեցոց Եկեղեցի), també coneguda com a catedral de Crist Salvador i catedral de Xuixí, és una de les principals esglésies armènies apostòliques. Es troba a Xuixí, a la regió de l'Alt Karabakh. Va ser construïda entre 1868 i 1887 per l'arquitecte Simon Ter Hakobian.

## Descripció

La façana és de pedra blanca. Davant de l'entrada oest es troba la torre campanar, construïda en 1858, amb tres nivells que expliquen històries; en les cantonades del tercer nivell hi havien grans estàtues d'àngels tocant trompetes, però van ser destruïdes durant la Guerra de l'Alt Karabakh, quan la població va estar sota el control àzeri.

## Història

La catedral ha tingut diversos usos al llarg de la seua història. La seua funció com a església funcional va acabar després del pogrom de Xuixí el 1920, quan es va buscar l'extermini de la població armènia i gairebé tota la ciutat de Xuixí va quedar destruïda. Durant el govern soviètic es va utilitzar primer com a graner i més tard com a garatge. Durant la Guerra de l'Alt Karabakh, les forces de l'Azerbaidjan la van utilitzar com a polvorí, ús que va acabar el mes de maig de 1992, quan la ciutat va passar de nou a les mans d'Armènia. En els anys posteriors es van succeir les reformes i reparacions a la ciutat, entre elles les de la catedral.
En la dècada dels anys 1990 es van restituir les estàtues d'àngels amb trompetes a través de rèpliques, així com un escut d'armes de la ciutat. El 1998 la catedral va ser consagrada novament com a església, i avui dia és la principal església catedralícia d'Armènia i la seu de la diòcesi d'Artsakh, que pertany a l'Església Apostòlica Armènia.

## Referències

* ↑ Khatcherian, Hrair. Artsakh: A Photographic Journey (en anglés). Eastern Prelacy of the Armenian Apostolic Church of America, 1997 (Armenian Research Center collection).
* ↑ Hasratyan, Murad M. Armenian Soviet Encyclopedia. viii. Erevan: Armenian Academy of Sciences, 1982, p. 601 [Consulta: Շուշի (Shushi)].
* 1 2 Hasratyan, Murad; Sargsyan, Zaven. 1700 Years of Christian Architecture. Erevan: Mughni Publishing, 2001, p. 234.
* ↑ De Waal, Thomas. Black Garden: Armenia and Azerbaijan through Peace and War. Nova York: New York University Press, 2003, p. 179-180, 190. ISBN 0-8147-1944-9.
# Catedral de Gamla Uppsala

La catedral de Gamla Uppsala (en suec, Gamla Uppsala kyrka) fou la primera catedral d'Upsala, a Suècia, abans que la ciutat canviara al seu emplaçament actual. És un temple romànic la construcció del qual començà al segle xii i conclogué en la primera meitat del s. XIII. Actualment és una església parroquial luterana de l'Església de Suècia.
La catedral es degué erigir damunt un temple nòrdic pagà, nomenat per Adam de Bremen temple d'Upsala al voltant de 1076. Les dades que recolzen aquesta possibilitat són les descripcions del mateix Adam de Bremen, la localització de l'església al costat dels monticles reials dels antics reis suions, i les excavacions arqueològiques. En ser Upsala el darrer bastió dels reis pagans, esdevingué bisbat, i se'n traslladà la seu des de Sigtuna. Al 1164 la ciutat fou elevada al rang d'arquebisbat.
És una església de granit amb alguns ornaments de rajola. Consisteix en una torre central mutilada i un cor amb absis, que són els romanents d'una construcció més gran.
Originàriament la planta n'era de creu llatina, amb triple nau i un transsepte amb absis en tots dos braços. El campanar exterior del nord, la sagristia, al costat nord del cor, i el porxo, al costat occidental, són construccions posteriors.
Poc després de concloure's, va patir un incendi en la dècada de 1240. En l'inventari actual es conserven algunes peces de fusta del s. XII, com un crucifix que era en l'arc triomfal.
Al voltant de 1273 es traslladà la seu episcopal a Östra Aros, i s'hi traslladà també el nom de la ciutat, Upsala, i s'hi construí una nova Seu. La vella en fou degradada a església parroquial. Durant el s. XV n'enderrocaren la nau i el transsepte. Des de llavors, és l'església de la parròquia de Gamla Uppsala. El cor és utilitzat com a nau i l'absis com a presbiteri.

## Galeria d'imatges

* L'església, des de l'oest, amb el campanar a la dreta
* L'església, des de l'est, amb l'absis i el pinyó esglaonat del cor
* Planta original de l'església, amb la planta actual ressaltada en negre

## Vegeu també

* Gamla Uppsala.