OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alegorías al Trabajo y las Artes

L'escultura urbana coneguda pel nom Alegorías del Trabajo y las Artes, ubicada a la façana principal de l'edifici de la Junta General del Principat (c/ Fruela), a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
Les dues escultures, fetes de pedra, són obra de Víctor Hevia, i estan datades entre els anys 1915-1920.
Són part de l'ornamentació de la façana de l'edifici de la Diputació, que va ser construït entre els anys 1900 i 1910. Es tracta de dos grans figures, una masculina, que està dedicada a la indústria i una altra, la femenina, dedicada a les arts.

## Referències

* 1 2 «Esculturas archivos - Turismo Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ «Ruta por el Oviedo más escultural... 32 figuras que te dejarán de piedra :) ¿TE ATREVES CON UN "SELFIE" DIFERENTE EN TODAS? - GUÍA TURISMO ASTURIAS» (en castellà). GUÍA TURISMO ASTURIAS.
* ↑ iluzziona.com. «Alegoría al Trabajo y las Artes». [Consulta: 14 novembre 2018].
# Alegranza

Alegranza és una illa d'origen volcànic de la província de Las Palmas, a la Comunitat Autònoma de Canàries. Té una superfície de 12 quilòmetres quadrats. Forma part de l'arxipèlag Chinijo, juntament amb les illes de La Graciosa, Montaña Clara, Roque del Este i Roque del Oeste. Està situada al nord de Lanzarote.

## Referències

* ↑ «Alegranza». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gran Enciclopèdia virtual Illes Canàries
# Alfredo Amestoy Sáenz

Alfredo Amestoy Sáenz (Villamediana de Iregua, la Rioja, 15 de juny de 1946) és un polític català d'origen castellà establert a Badalona.

## Biografia

Va treballar al camp fins als divuit anys. El 1964 va emigrar a Suïssa, on es va diplomar en farmàcia. Quan va tornar va treballar en una farmàcia. Des del 1963 va militar al PCE i quan es va establir a Badalona el 1968 va militar al PSUC i fou secretari polític de la Joventut Comunista de Catalunya al Barcelonès Nord de 1969 a 1972. El 1973 fou secretari polític del PSUC a Badalona, on va fundar els primers nuclis de l'Assemblea de Catalunya. Per la seva activitat fou detingut per la policia franquista.
A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou segon tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Badalona. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 per la circumscripció de Barcelona. Ha estat vicepresident de la comissió d'Alta Muntanya (1982-1984) i membre de la comissió d'Economia, Finances i Pressupost del Parlament de Catalunya.
El 2014 fou un dels antics regidors de l'ajuntament de Badalona que van donar suport públicament al dret a decidir. El 2017 va ser un dels militants històrics del PSUC que van signar un manifest de support al referèndum.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 40
* ↑ «Partidos en liza: el PSUC (7)]» (en castellà). la Vanguardia, 13-03-1980.
* ↑ «Badalona presenta el Pacte Local pel Dret a Decidir en un acte amb més de 300 persones». Òmnium, 07-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2019].
* ↑ «Militants històrics del PSUC signen un manifest de suport al referèndum». El Punt Avui, 04-09-2017.
* ↑ Sallés, Quico «La vieja guardia del PSUC, con el 1-O» (en castellà). La Vanguardia, 04-09-2017.
# Alfredo Amarillo Kechichian

Alfredo Amarillo Kechichian (Montevideo, 2 de gener de 1953) és un exfutbolista uruguaià de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Jugava pel costat esquerre del camp, primer com a extrem, més tard com a interior i finalment com a lateral. Debutà professionalment al seu país natal a les files del Club Nacional de Football de Montevideo. El 1973 es traslladà a Espanya on fitxà pel Reial Valladolid, jugant tres temporades al club castellà, totes elles a Segona Divisió. El FC Barcelona el fitxà el 1976 per 15 milions de pessetes. Disputà 50 partits oficials amb el club (33 la 76-77, 17 la 77-78 i 4 la 78-79). Aquesta darrera temporada fou cedit a la UD Salamanca per la manca de fitxes per a jugadors estrangers. Durant la seva estada al Barcelona guanyà una Copa del Rei la temporada 1977-78.
El 1979 fitxà pel RCD Espanyol, juntament amb Bio i Francisco Fortes dins del traspàs de Canito pel Barça. Després de la seva primera temporada a l'Espanyol, en la qual disputà 17 partits de lliga i marcà un gol, fou cedit al Toros Neza mexicà per la campanya 1980-81, però el novembre de 1980 abandonà el club, restant la resta de la temporada inactiu. Acabà la seva trajectòria esportiva al Danubio FC de Montevideo.
Disputà el preolímpic juvenil de Colòmbia 1971 amb la selecció de l'Uruguai.

## Referències

* ↑ «Galeria de figuras». Mundo Deportivo, 02-08-1976. [Consulta: 20 abril 2013].
* 1 2 «Amarillo». wikicule.wikispaces.com, 03-07-2010. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «William Silvio Modesto Verísimo "BIO"». periquito.cat. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Amarillo no es problema españolista». Mundo Deportivo, 08-11-1980. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Regresó Amarillo para quedarse». Mundo Deportivo, 15-07-1981. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Alfredo Amarillo». fcb.blogcindario.com, 15-12-2007. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 abril 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Acarnanis

Els acarnanis eren un poble de l'antiga Grècia que vivia a Acarnània. Segons el mite, relatat per Tucídides, Acarnà, el fill d'Alcmeó, es va establir en aquella zona i va donar el seu nom al país, Acarnània. Estrabó, per la seva banda, explica que eren considerats descendents del mític poble grec dels curetes.
Segurament en el seu origen era una colònia fundada pels argius en un període molt primerenc. A mitjan segle vii aC els corintis van fundar les ciutats de Lèucada, Anactòrion i Sòl·lion a la costa d'Acarnània, segons Estrabó, i els habitants del país van ser conduïts cap a l'interior. No es van civilitzar gaire i en temps de la Guerra del Peloponnès eren un poble considerat bàrbar, dedicat a la guerra amb els seus veïns i que practicaven el robatori i la pirateria, diu Tucídides. Eren considerats grecs, i participaven de ple dret en els Jocs panhel·lènics, encara que els seus veïns no ho eren.
Eren elogiats, com altres pobles muntanyencs, per la seva fidelitat i coratge, i eren bons soldats, lluitaven amb armes lleugeres i se'ls considerava molt hàbils amb les fones. Vivien majoritàriament en pobles dispersos, retirant-se a les muntanyes si eren atacats.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Acarnania». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1-XI-2020].
# Acarosporals

Les acarosporals (Acarosporales) són un ordre de fongs de la classe Lecanoromicets. Les anàlisis filogenètiques realitzades utilitzant les seqüències del gen que codifica la proteïna RPB2, així com els gens ribosòmics nuclears, fan que aquest ordre estigui inclòs dins de la subclasse Acarosporomycetidae. Segons un estudi de l'any 2020, l'ordre Acarosporales conté dues famílies: Acarosporaceae, amb 11 gèneres i 260 espècies, i Eigleraceae, amb 1 gènere i dues espècies.

## Referències

* ↑ Reeb, V; Lutzoni, F; Roux, C «Contribution of RPB2 to multilocus phylogenetic studies of the euascomycetes (Pezizomycotina, Fungi) with special emphasis on the lichen-forming Acarosporaceae and evolution of polyspory». Molecular Phylogenetics and Evolution, 32(3), 01-09-2004, pàg. 1036–60. DOI: 10.1016/j.ympev.2004.04.012. PMID: 15288074.
* ↑ Wijayawardene, Nalin; Hyde, Kevin; Al-Ani, LKT; Dolatabadi, S; Stadler, Marc; Haelewaters, Danny; Tsurykau, Andrei; Mesic, Armin; Navathe, Sudhir; 6 «Outline of Fungi and fungus-like taxa». Mycosphere, 11, 2020, pàg. 1060–1456. DOI: 10.5943/mycosphere/11/1/8.
# Albaladejo

Albaladejo és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb la província de Jaén.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2006 |
| 1.782 | 1.753 | 1.598 | 1.558 |
# Albaida del Aljarafe

Albaida del Aljarafe és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 2500 habitants. La seva extensió superficial és d'11 km² i té una densitat de 202 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37º 25 N, 6° 10′ O. Està situada a una altitud de 162 metres i a 20 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.841 | 1.814 | 1.819 | 1.820 | 1.840 | 1.833 | 2.029 | 2.157 | 2.231 | 2.351 |
# Adalur

Adalur fou el nom hitita de les muntanyes Amanus de l'època clàssica. El rei hitita Hattusilis I va derrotar el rei de Iamkhad a les muntanyes Adalur, en la seva campanya contra el regne hurrita d'Hasu.

## Enllaços externs

* From Hittite to Homer: The Anatolian Background of Ancient Greek Epic (anglès)
# Aljaž Hočevar

Aljaž Hočevar (20 d'agost de 1991) és un ciclista eslovè, professional des del 2010 fins al 2014.

## Palmarès

* 2013
** 1r a l'Umag Trophy
** 1r al Memorijal Stjepan Grgac

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ancils

Ancils (Ansils en aragonès, Anciles en castellà) és un poblet del municipi de Benasc, a la Vall de Benasc, situat a 1.123m d'altura, a l'esquerra del riu Éssera, a 1,5 km al sud de la vila de Benasc. La seua població és de 181 habitants (INE 2008).

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, GEC «Ancils». Enciclopedia.cat [Consulta: 16 juny 2014].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Anciles». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 6 setembre 2016].
# Alexandromys montebelli

Alexandromys montebelli és una espècie de talpó de la família dels cricètids. És endèmica del Japó, on es troba en Honshu, Kyushu, l'illa de Sado, i l'illa Notojima (Abe et al., 2005). L'espècie es troba des de les terres baixes fins a les zones alpines altes (per exemple, es troben a la majoria de les elevacions del mont Fuji). El seu hàbitat natural inclou camps de cultiu (incloent els camps d'arròs), plantacions de coníferes immadures, àrees riberenques, pastures i boscos naturals de pi (Pinus pumila) (Abe et al., 2005). No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie. Està present en les àrees protegides.

## Referències

* ↑ Kaneko, Y. & Ishii, N.. Alexandromys montebelli. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 15 de setembre de 2014.
* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.
# Am-Pehu

Am-Pehu (Príncep del nord) fou el nom del nomós XIX del Baix Egipte. Està situat al nord-est del Delta, però a l'oest del nomós XIV (Khenty-abt), on era Pelúsion; arribava fins a la mar.
No tenia nom grec i la seva capital s'indica situada a Buto d'Orient (ciutat diferent de la Buto d'Occident al nomós V), però probablement la capital era Djanet (Tanis o Àvaris avui San al-Hagar) que sovint apareix com a part del nomós XIV (Khenty-abt) i es pensa que el nomós XIX es va separar de Khenty-abt
Altres ciutats foren Imet (avui Tell Nabasha) i Pi-Ramsès (Qantir) construïda per Seti I i Ramsès II.
El deu principal era Wadjet.

## Nota

* ↑ The només of Egypt, de W. M. Flinders Petrie
# Estany de Palol

L'antic estany de Palol és un petit espai situat en una depressió entre el riu Fluvià i el nucli de Sant Tomàs de Fluvià. L'alimenta principalment el rec de Mollet, i amb el nivell màxim d'inundació abasta unes 8 hectàrees de superfície. Els darrers anys el rec de drenatge havia anat perdent la seva capacitat per a desguassar i l'estany mantenia una inundació gairebé permanent. Gràcies a això, sota les aigües hi apareixien claps de Chara vulgaris i de Polygonum amphibium. Per les vores hi havia retalls de canyissar, bogar, jonqueres de jonc boval i altres espècies pròpies dels herbassars humits. Com a hàbitats d'interès comunitari es troben les jonqueres i herbassars graminoides humits, mediterranis, del Molinio-Holoschoenion Els principals factors que afecten d'una manera negativa l'espai són, la variació dels nivells d'inundació de l'estany, el seu sistema de drenatge així com l'ocupació del mateix estany per cultius de gira-sol i blat de moro.

## Referències

* ↑ codi 6420
* ↑ «Estany de Palol». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (nota). [Consulta: 11 març 2014].
# Eugen Adam

Eugen Adam (Múnic, 22 de gener de 1817 - Múnic, 4 de juny de 1880) va ser un pintor alemany.
Es va especialitzar en pintures d'animals, gèneres, paisatges i de batalla. Va tenir el seu taller a Munic i va viure a Milà durant els anys 1849-1858. El 1859 esdevingué reporter de guerra de la revista Ueber Land und Meer. El 1861 va participar en campanyes de Suïssa, el 1870 i el 1871 en la guerra entre França i Alemanya.
El seu pare Albrecht i els seus germans Julius, Franz i Benno eren també pintors.

## Referències

* ↑ Biographie, Deutsche. «Adam, Eugen - Deutsche Biographie» (en alemany). [Consulta: 18 gener 2024].
* ↑ Meissner, Günter. Allgemeines Künstler-Lexikon: die bildenden Künstler aller Zeiten und Völker. München: K.G. Saur, 1992. ISBN 978-3-598-22740-0.
* Allgemeine Deutsche Biographie - versió en línia a Wikisource
# Fer's Elsass

Fer's Elsass («Per Alsàcia») fou una associació autonomista alsaciana. Fer's Elsass militava per l'obtenció d'un estatut d'autonomia regional així com l'establiment del bilingüisme integral a les escoles i a l'administració local.
Fer's Elsass fou creat el 2002 per un dissident de la Unió del Poble Alsacià. Inicialment es va adscriure com un partit polític, però l'associació es dirigí ràpidament vers un mode d'acció que definiren com activisme cultural que cerca un pont entre el moviment cultural alsacià i els partits polítics.
Originàriament, era constituït exclusivament per joves i es proposava rejovenir el moviment autonomista alsacià. Es va donar a conèixer per nombroses accions que trobaren ressò als medis regionals i estatals:
* posada de panels bilingües a les comunes d'Alsàcia (2004)
* manifestació a Estrasburg per commemorar l'aniversari de la constitució de 1911 (2004)
* manifestació contra l'obertura dels magatzems el Divendres Sant (2005)
* co-organització de la Universitat d'estiu de la Federació Regions i Pobles Solidaris (2007)
L'associació disposa d'una botiga on alguns productes són venuts per la distribuïdora COOP Alsace. Des de 2007, Fer's Elsass era membre observador de la Federació Regions i Pobles Solidaris
El 2009 es fusiona amb la Unió del Poble Alsacià per donar lloc al nou partit Unser Land.
# FIQ

FIQ té els següents significats:
* Federació Internacional de Bowling (del seu nom en francès Fédération Internationale des Quilleurs), màxima institució mundial reguladora de les bitlles i el bowling
* Federació d'Informàtica del Quebec, organització dedicada a les tecnologies de la informació i la comunicació al Quebec
# Eugenio Sotillos

Eugenio Sotillos (Catalunya, 12 d'agost de 1919 - Barcelona, 20 d'abril de 2005) va ser un guionista de còmic i novel·lista català. Entre les obres de còmic més conegudes hi ha, Johnny Comando y Goril·la, Hazañas Belicas i Tenax. Una bona part de la seva carrera va estar vinculat a la barcelonina editorial Toray, on va fer de guionista, adaptador de contes, redactor i posteriorment redactor en cap de l'editorial.

## Biografia

A l'editorial Toray va fer guions per quasi totes les col·leccions de còmics, algunes de les més populars, les sèries, Hazañas Bélicas, Hazañas del Oeste i Johnny Comando i Goril·la, aquesta a la segona etapa de la Sèrie Extra, va passar després a anomenar-se Gorila i només hi havia com a principal protagonista el militar que donava el nom a la sèrie.
També va fer adaptacions de contes clàssics, al format de conte il·lustrat, en col·laboració amb dibuixants de la casa com Antonio Ayné o Maria Pascual. Amb el dibuixant Jordi Nabau varen crear la sèrie d'espionatge Húron i la sèrie d'humor El Capitan Trinquete, la qual en una posterior etapa editada per Editorial Bruguera, va passar a anomenar-se El Capitan Barbaloca.
A mitjan dècada dels vuitanta i per l'Editorial Vilmar, va fer guions per les publicacions Escorpión i Panico. A l'editorial Tiempo va publicar guions de Gènere Fantàstic i d'espasa i bruixeria. Un guió de Ciència-ficció, el va escriure per l'àlbum, Planetas en Guerra, dibuixat per J. Nebot per l'editorial Vergui. Per un públic femení va crear Los trotamundos, amb dibuixos de Jose Ortiz Tafalla.

## Pseudònims

A la seva carrera com a guionista ha signat amb diferents noms; Eugenio Sotillos, E.S. Torrent, E.Sotillos i Donald Meyer. Als anys vuitanta va escriure per l'editorial Bruguera amb el pseudònim de Larry Hutton, pulps de terror i de l'oest per l'Editorial Astri.

## Referències

* ↑ Hazañas Bélicas Johnny Comando y Gorila. Barcelona: Editores de Tebeos,S.L., 2014. ISBN 978-84-9947-667-4.
* ↑ «EUGENIO SOTILLOS» (en castella). Tebeosfera. [Consulta: 9 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de Eugenio Sotillos a Tebeosfera (castellà)
* Fitxa de Eugenio Sotillos a bedetheque (francès)
# Eugenio Suárez Santos

Eugenio Suárez Santos, més conegut com a Geni (Gijón, 4 de febrer de 1980) és un futbolista asturià, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Format al planter del Real Avilés, debuta a primera divisió amb el Reial Oviedo a la campanya 98/99, tot jugant un encontre. Dos anys després tornaria a jugar amb el primer equip, ara 10 partits i marca un gol.
A partir de la temporada 01/02 es converteix en la referència de l'Oviedo a l'atac, que ara milita a la Segona Divisió. L'estiu del 2003, quan el club baixa administrativament, el davanter fitxa pel Rayo Vallecano, amb qui viu un nou descens a Segona B.
Posteriorment, ha militat a la categoria de bronze amb el Rayo, el Real Jaén, Deportivo Alavés i el Real Avilés.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Falcó rialler

El falcó rialler (Herpetotheres cachinnans) és un ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae), tradicionalment ubicat dins la subfamília dels poliborins (Polyborinae), juntament amb els caracaràs, modernament s'ha classificat amb els falconins (Falconinae) al costat dels falcons típics i encara en una subfamília pròpia, els herpetoterins (Herpetotherinae). És l'única espècie del gènere Herpetotheres, Vieillot, 1817. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Habiten àrees boscoses de la zona Neotropical, des del sud dels estats mexicans de Sonora i Tamaulipas, a través de la Península del Yucatán cap al sud per Amèrica Central i del Sud, fins al Paraguai i el nord de l'Argentina.
És un rapinyaire mitjà que fa 46 - 56 cm de llargària amb una envergadura de 79 a 94 cm. Les femelles són majors que les mascles. El cap és blanc o beix pàl·lid, amb una màscara negra que envolta el cap per darrere. L'esquena i la part superior de les ales són molt fosques, mentre que pit i abdomen són del color blanc o beix del cap.
Té un variat repertori de vocalitzacions, rebent el seu nom vulgar d'una successió de sons "ha-ha-ha-ha" que emet sobretot quan és espantat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó rialler». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 352. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ Remsen J. V., Cadena C. D., Jaramillo A., Nores M., Pacheco J. F., Robbins M. B., Schulenberg T. S., Stiles F. G., Stotz D. F. i Zimmer, K. J. Versió (2008-12-22). A classification of the bird species of South America. American Ornithologists' Union HTML full text Arxivat 2007-01-12 a Wayback Machine.
* 1 2 Channing, Keith et HAWK CONSERVANCY TRUST (HCT) (1996)
* ↑ BirdLife International. «Laughing Falcon. Herpetotheres cachinnans» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 29 agost 2022].
# Ferran Gascón Sirera

Ferran Gascón Sirera (Bétera, segle XIX - segle XX) va ser un il·lustrador i artista valencià conegut pel pseudònim de Nano.
Germà de Josep Gascón Sirera, col·laborà com artista gràfic a la premsa valencianista com Pàtria Nova i La Traca. El 1929 impulsa la Sala Blava, una galeria d'art.

## Referències

* ↑ Torrent, Joan; Marca, Rafael Tasis i. Història de la premsa catalana. Editorial Bruguera, 1966, p. 527.
* ↑ Segura, Javier Pérez. Arte moderno, vanguardia y estado: la Sociedad de Artistas Ibéricos y la República (1931-1936) (en castellà). Editorial CSIC - CSIC Press, 2003. ISBN 978-84-00-08076-1.
* ↑ Huerta, Salvador Albiñana. Añorantes de un país que no existía: Ana Martínez Iborrra y Antonio Deltoro. Exiliados en Mexico (en castellà). Universitat de València, 2020-10-05. ISBN 978-84-9134-668-5.
# Coll de la Fossa del Gegant

El Coll de la Fossa del Gegant és un coll de la carena axial de la serralada dels Pirineus, a 2.708,2 metres d'altitud, en el terme comunal de Fontpedrosa, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord, però molt a prop del termenal amb Queralbs, a la del Ripollès.
És a l'extrem meridional del terme de Fontpedrosa, en el vessant nord del Pic de la Fossa del Gegant, a la carena que separa la Fossa del Gegant del circ del Planell de Nou Fonts. L'etnòleg i folklorista Joan Amades recollí la llegenda de la lluita de la Fossa del Gegant entre el cavaller Rotllà i el gegant Ferragut.

## Referències

* ↑ El Coll de la Fossa del Gegant en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Amades i Gelat, Joan. Les cent millors llegendes populars. Barcelona: Selecta, 1953, p. 28-30 [Consulta: 9 juny 2018].
# Ibrahim Sekagya

Ibrahim Sekagya (Kampala, 19 de desembre de 1980) és un exfutbolista ugandès de la dècada de 2000.
Inicià la seva carrera a Kampala City Council abans de moure's a l'Argentina per jugar a Atlético de Rafaela, Ferro Carril Oeste i Arsenal de Sarandí. Posteriorment jugà a Red Bull Salzburg i New York Red Bulls.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Uganda.
L'any 2015 es convertí en entrenador assistent al New York Red Bulls II.

## Referències

* ↑ «Salzburg aiming high with Sekagya». UEFA, 15-06-2007. [Consulta: 11 agost 2008].
* ↑ «Ibrahim Sekagya – Bundesliga 2007/2008» (en alemany). Weltfussball.de. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 11 agost 2008].
* ↑ «Red Bulls Sign Defender Ibrahim Sekagya». MLS, 11-07-2013. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2014. [Consulta: 16 setembre 2018].
* ↑ Ibrahim Sekagya at Football Lineups
* ↑ Ibrahim Sekagya a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ibrahim Sekagya a worldfootball.net