OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arxama

Arxama és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Arxama atralis Hampson, 1897
* Arxama cretacealis Hampson, 1906
* Arxama ochracealis Hampson, 1906
* Arxama subcervinalis Walker, 1866

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 17 febrer 2011].
# El Masquí

El Masquí és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita masia de planta rectangular (8x10mts), coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, la qual està situada a migdia. Es troba assentada damunt de la roca viva amb un xic desnivell. Consta de planta baixa, primer pis i diversos cossos adossats. A migdia presenta un portal adovellat (pedra blava i groga) i una finestreta amb reixa a la planta. Davant el portal hi ha un portal, amb el coll amb ampit i portalet de pedra picada i cobert amb llosses. El cos principal s'uneix a un cos de totxo i lloses dretes a la planta que abasta fins ben bé la meitat de la façana de llevant. A ponent hi ha un cos cobert a dues vessants i que sobresurt de la façana. També hi ha una edificació quadra que correspon a un petit forn. La part nord se cega i a llevant s'hi endevina l'allargament de la casa bastit amb pedra blava. L'estat de conservació és mitjà.

## Història

Masia construïda amb diverses etapes de la qual no tenim cap notícia històrica. Forma part del patrimoni del mas Mata, mas que fou reedificat després de la Guerra Civil.

## Referències

* 1 2 «El Masquí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Andóssovo

Andóssovo (en rus: Андосово) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 15 habitants, pertany al municipi de Bolxoie Andóssovo.

## Referències

* ↑ «Генеральный план муниципального образования городское поселение г. Сергач Сергачского муниципального района Нижегородской области. Том 2». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-06-14.
# El Ganzra

El Ganzra (en àrab الكنزرة, al-Ganzra; en amazic ⵇⴰⵏⵚⵕⴰ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.209 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Asmiótovka

Asmiótovka (en rus: Асмётовка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 512 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Asmir Begović

Asmir Begović (nascut el 20 de juny de 1987) és un jugador de futbol de Bòsnia que juga com a porter al Qarabağ, cedit per l'AFC Bournemouth, i a la selecció de Bòsnia i Hercegovina, de la qual és vice-capità.

## Referències

* ↑ «Premier League Player Profile Asmir Begovic». Premier League. Arxivat de l'original el 28 d’agost 2015. [Consulta: 13 gener 2015].
* ↑ «Asmir Begovic Chelsea profile». Chelsea FC. [Consulta: 20 setembre 2015].
# Dos arquivos do trasno

Dos arquivos do trasno (en català, "Dels arxius del follet") és un llibre de contes de l'escriptor gallec Rafael Dieste, publicat l'any 1926. En la seva primera edició, l'obra contenia vuit relats, però en la segona publicada per Galaxia el 1962, el nombre de relats va ser augmentat a vint.

## Contingut

El llibre comença amb un esbós de teoria del conte a través de sis aforismes, estil que molts escriptors de l'època utilitzaven per donar a conèixer les seves concepcions sobre l'art poètica. Constitueix la primera reflexió sobre el gènere en les lletres gallegues. Dos arquivos do trasno conté la temàtica més característica de la literatura gallega: la mort, la nostàlgia, la presència dels morts, el misteri, la dignitat, l'emigració i el retorn a la terra. Quant a la seva realització estètica, el llibre té les seves arrels en l'estructura del relat oral, que es manifesta en les fonts temàtiques d'on treu material i en els registres estilístics que fa servir. Hi abunden els testimonis referents a l'admiració de l'escriptor vers les expressions de la cultura popular.
Realitat i fantasia, els dos plànols en els quals s'emmarca l'obra, queden plantejats ja des del títol. És així que, en alguns casos, els relats del llibre exploren vivències que freguen el fantàstic. Els personatges són els qui creen l'atmosfera. Tots els contes tenen un moment de tensió màxima, la qual cosa aconsegueix Dieste amb una presència mínima de personatges, una precisió màxima del llenguatge i un ús perfecte dels ritmes. Els diversos individus i tipus - nens, vells, mariners, rodamons- que poblen les pàgines de Dos arquivos do trasno formen en conjunt un retrat molt viu del variat caràcter gallec. Però no es limita al folklòric, sinó que, per contra, transforma aquest substrat popular gallec en realitzacions estètiques de projecció universal.

### Contes

* Sobre da morte de Bieito
* De cómo se condenou o Ramires
* A volta
* A luz en silencio
* Historia dun xoguete
* O vello Moreno
* O vagamundo
* O vello que quería ve-lo tren
* O neno suicida
* Na morte de Estreliña
* O grandor do mundo
* Pampín
* Espanto de nenos
* Na ponte de ferro
* Nova York é noso
* O caso dos tres fornos
* Once mil novecentos vinteseis
* O drama do cabalo de xadrez
* Un conto de Reis
* De cómo veu a Rianxo unha balea

## Referències

* ↑ Casas, Arturo. Rafael Dieste e a súa obra literaria en galego. Vigo: Galaxia, 1994.

## Bibliografia

* Dieste, Rafael. Dos arquivos do trasno. Vigo: Galaxia, 2008.
# Apogonichthyoides regani

Apogonichthyoides regani és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: les illes Seychelles i Cargados Carajos.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith, J. L. B., 1949. The sea fishes of southern Africa. Central News Agency, Ltd., Ciutat del Cap. The sea fishes of southern Africa.: 1-550, 102 pls.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Whitley, G. P., 1951. New fish names and records. Proc. R. Zool. Soc. N. S. W. v. for 1949-50: 61-68.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 «Apogonichthyoides regani» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E. i J. van Egmond, 1994. Marine fishes from the Seychelles: 108 new records. Zool. Verh. Leiden 297:43-83.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Fraser, T.H. i G.R. Allen, 2010. Cardinalfish of the genus Apogonichthyoides Smith, 1949 (Apogonidae) with a description of a new species from the West-Pacific region. Zootaxa 2348:40-56.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# El dependiente

El dependiente és una pel·lícula argentina en blanc i negre dirigida per Leonardo Favio sobre el seu propi guió en col·laboració amb Roberto Irigoyen i Zuhair Jorge Jury segons el conte homònim d'aquest últim. Va ser estrenada l'1 de gener de 1969 i els seus principals intèrprets són Walter Vidarte, Graciela Borges, Fernando Iglesias (Tacholas), Nora Cullen, Martín Andrade i José E. Felicetti.
La pel·lícula inclou música de Johann Sebastian Bach, Francisco Canaro i Juan de Dios Filiberto interpretada per Yako Zeller i orquestra.

## Sinopsi

En un petit poble, Fernández, el protagonista, està ocupat en el negoci de venda d'articles de ferreteria de propietat de Don Vila, i somia el que seria quan el seu patró mori, perquè no oblida que una vegada li va prometre, en passar, que algun dia el negoci seria seu. A partir d'aquell moment Fernández, que està enamorat de la senyoreta Plasini (personificada per Graciela Borges), només espera que aquest dia arribi. Mentre Fernández alterna el món masculí de la ferreteria amb el femení de la casa dels Plasini, en la qual només viuen la mare, la filla i un fill ximple, perquè el pare ha mort. Les dones per la seva part posseeixen en igual proporció guanyes de sortir i de quedar-se, temor a quedar-se i temor a l'exterior.

## Repartiment

* Walter Vidarte…Fernández
* Graciela Borges …señorita Plasini
* Fernando Tacholas Iglesias
* Nora Cullen…señora Plasini
* Martín Andrade …Estanislao
* José E. Felicetti…Fernández nen.
* Linda Peretz
* Leonardo Favio…Veu en off
* Edgardo Suárez…Veu en off

## Crítiques

Per Manrupe i Portela, en aquesta pel·lícula Favio, amb una història mínima, descriu el món d'éssers encara més petits i l'apatia pobletana. Ascètica, un títol de prestigi per al seu autor, amb bones actuacions, i una Graciela Borges desconeguda.
La crònica de la revista Gente va expressar: "Un cinema estrany (...) realisme màgic d'un món ingenu amb una anècdota brutalment simple, però d'una audàcia increïble en el tractament del muntatge i en la direcció d'actors".
Per la seva part al diari La Prensa el crític de cinema va escriure: "En aquest film estrany i fascinant (...) Favio defineix amb claredat molt major que en les seves obres anteriors els ressorts essencials del seu art (...) aconsegueix imposar amb notable equilibri i soltesa el seu món poètic (...)El film impressiona sobretot per una certa poètica de la immobilitat, la descripció d'una forma de vida estranyament suspesa i congelada en la qual fan irrupció la bogeria, el grotesc i el sinistre.”

## Notes

* 1 2 Manrupe, Raúl y Portela, María Alejandra: Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 165 Buenos Aires 2001 Editorial Corregidor ISBN 950-05-0896-6

## Referències

* Raúl Manrupe y María Alejandra Portela. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 165. ISBN 950-05-0896-6.
* Santillana, Ignacio. «EL DEPENDIENTE, de Leonardo Favio» (en español). Arxivat de l'original el 22 d'agost de 2010. [Consulta: 6 juliol 2010]. Arxivat 2010-08-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Informació sobre El dependiente a Cinenacional.com
* El dependiente a YouTube
# Antonio Pildain Zapiain

Antonio Pildain Zapiain (Lezo, Guipúscoa, 17 de gener de 1890 - Las Palmas, 7 de maig de 1973) fou un religiós i polític basc. Estudià als seminaris d'Andoain i Vitòria, cursà teologia a la Universitat Gregoriana de Roma i fou ordenat sacerdot el 1913. Treballà com a professor d'hebreu, història de la filosofia i teologia al seminari de Vitòria, i més tard fou canonge lectoral de la catedral.
A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat pel Bloc Catòlic-Foralista dins les llistes del Partit Nacionalista Basc, de manera que es va adscriure dins la Minoria Basco-Navarresa i defensà l'Estatut d'Estella a les Corts i les prerrogatives de l'església en l'ensenyament, raó per la qual va rebre durs atacs d'Indalecio Prieto. El 18 de maig de 1936 fou nomenat bisbe de Las Palmas, tot i que no va poder entrar a la diòcesi fins al 19 de maig de 1937. Malgrat l'acatament del règim franquista, se'n distancià ben aviat i es caracteritzà tant per les seva defensa del món obrer i d'auxili als pobres com la seva defensa d'una rigorosa moral catòlica, que el va dur a prohibir la difusió de la pel·lícula Gilda a la seva diòcesi el 1947. Es va distingir per les seves intervencions al Concili Vaticà II sobre la llibertat de cultes i separació de l'Església i l'Estat, i va fer construir el nou seminari de Las Palmas. Ocupà el seu càrrec fins al 1966, i ja no va tornar al País Basc.

## Enllaços externs

* Antonio Pildain a Enciclopèdia del País Basc Auñamendi.
# El sopar de filòsofs

El sopar dels filòsofs és un exemple de paradoxa que conté una abraçada mortal (o deadlock), proposat i resolt per Edsger Dijkstra el 1965. Cal dir que aquest problema és una adaptació d'un altre en què pensadors xinesos menjaven amb dos bastonets, on és més lògic l'ús del bastonet del filòsof veí per poder menjar.

## Descripció

Un cert nombre 'n' de filòsofs estan asseguts entorn d'una taula rodona. Davant de cada filòsof hi ha un plat, a l'esquerra i a la dreta de cada filòsof hi ha una forquilla, de tal manera que hi ha 'n' forquilles. Al centre de la taula hi ha una gran plata de spaghetti.
Cada filòsof o bé pensa o bé menja. Per menjar un filòsof ha de servir-se primer els spaghetti, per la qual cosa necessita agafar les forquilles que té a la dreta i a l'esquerra. Quan s'ha servit el filòsof deixa lliure una de les forquilles i menja amb l'altra, que allibera en acabar de menjar.
La paradoxa s'esdevé quan tots els filòsofs volen menjar alhora, i tots agafen primer la forquilla de la mateixa banda. Aleshores tenim tots els filòsofs amb una forquilla a la mà i esperant que el filòsof del costat deixi la forquilla. Però perquè el filòsof del costat deixi la forquilla és necessari que el filòsof del seu costat deixi la forquilla, cosa que no passarà fins que el filòsof del seu costat deixi la forquilla...

## Evitar l'abraçada mortal

Una forma d'evitar l'abraçada mortal seria que la meitat dels filòsofs agafin primer la forquilla de la seva dreta i l'altra meitat la de la seva esquerra.
Una altra forma d'evitar-la seria que un filòsof o bé agafi totes dues forquilles o bé no n'agafi cap.
# Drude (cràter)

Drude és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, a la zona dels Montes Cordillera, que formen l'anell exterior al voltant de la conca d'impacte del Mare Orientale. Es troba just darrere de l'extremitat oest-sud-oest. Aquesta àrea a vegades es posa a la vista des de la Terra durant libracions favorables. No obstant això, fins i tot en aquests moments, el cràter es veu des de la vora i no es poden apreciar els seus detalls.
Es tracta d'un cràter circular amb una vora relativament afilada, parets interiors inclinades i un interior bastant pla. No s'ha erosionat significativament, i no presenta altres accidents ressenyables. Els cràters més pròxims són Graff al sud-sud-est i Focas cap al nord-nord-oest. La zona dels voltants és el terreny accidentat creat per les ejeccions del Mare Imbrium.
El cràter satèl·lit abans conegut com Drude S va ser renombrat a Heyrovský per la UAI.
Drude es troba al nord de la Conca Mendel-Rydberg, una àmplia depressió de 630 km d'amplària del Període Nectarià.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# El cartero de Neruda

El cartero de Neruda (antigament Ardiente paciencia) és una novel·la del 1985 d'Antonio Skármeta que ha estat adaptada al cinema sota el nom d'Il postino el 1994 per Michael Radford i posteriorment adaptada també al teatre. Narra la història de Mario Jiménez, un carter que durant la revolució de l'època xilena, es fa amic del poeta Pablo Neruda.

## Referències

* 1 2 Skármeta, Antonio. El cartero de Neruda (en castellà). 2008. Madrid: Diario El País, SL, 1985. ISBN 978-84-9815-986-8.
* ↑ ABC. ««El cartero de Neruda» vuelve a escena protagonizada por la hija de Ana Belén | Espectáculos | Teatro - Abc.es». [Consulta: 18 novembre 2017].

## Vegeu també

* Pablo Neruda.
# Eleccions regionals de Sicília de 1971

Les eleccions regionals per a renovar l'Assemblea Regional de Sicília se celebraren el 13 de juny de 1971. La participació fou del 81,4%.
← Eleccions regionals de Sicília, 1971 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 794.414 | 33,3% | 29 |
| Moviment Social Italià (MSI) | 389.512 | 16,3% | 15 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 299.547 | 12,5% | 14 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 269.515 | 11,4% | 11 |
| Partit Socialista Italià d'Unitat Proletària (PSIUP) | 235.770 | 9,9% | 10 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 135.118 | 5,7% | 5 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 110.238 | 4,6% | 3 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 88.083 | 3,7% | 3 |
| Partit Democràtic Italià d'Unitat Monàrquica | 28.746 | 1,2% | - |
| Unió Siciliana Cristiana Social (USCS) | 750 | 0% | - |
| altres | 32.682 | 1,4% | - |
| Total | 2.384.343 | 100,00 | 90 |
Fonts: Ministeri del l'Interior, ISTAT i Assemblea Regional Siciliana
# Els sotasignants

Els sotasignants (original: Los abajo firmantes) és una pel·lícula del 2003 dirigida per Joaquim Oristrell. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula narra una companyia de teatre. Un dels actors mor en accident de trànsit i el substitueix Jorge Ruiz (Juan Diego Botto). El comportament de la resta dels actors canvia quan arriba aquest noi, especialment amb Mario (Javier Cámara).

## Repartiment

* Javier Cámara: Mario
* Elvira Mínguez: Carmen
* María Botto: Laura
* Juan Diego Botto: Jorge
* José Manuel Cervino: Pare de Laura
* Raúl Jiménez: Jove
* Jesús Díaz: Lenyataire
* Fernando Guillén: Tramoista
* Rebeca Fernández: Fada
* Paloma Montero: Espectadora
* Javier Gadea: Transpunt
* Raúl Arévalo: Cambrer hotel
* Secun de la Rosa: Acomodador
* Pepa Zaragoza: Dona de la neteja
* Alejandro Botto: Nick

## Al voltant de la pel·lícula

A la pel·lícula treballen els hemanos Botto (Juan Diego i María) tant en la interpretació com en el guió de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els sotasignants. esadir.cat.
# Els superbebès

Els superbebès (títol original, Superbabies: Baby Geniuses 2) és una pel·lícula estatunidenca, dirigida per Bob Clark, estrenada l'any 2004. Es tracta de la continuació de Baby Geniuses. És l'últim film dirigit per Bob Clark, abans de la seva defunció l'any 2007. Ha estat doblat al català.

## Argument

Quatre nadons es poden comunicar per "parlar nadó", i coneixen grans secrets. Els "nadons genis" es troben implicats en el pla del magnat de la premsa Bill Biscane (Jon Voight), conegut per segrestar nens, que vol utilitzar un sistema satèl·lit per rentar el cervell de la població mundial i forçar-los a mirar la televisió la resta de la seva vida.

## Repartiment

* Jon Voight: Bill Biscane / Kane
* Scott Baio: Stan Bobbins
* Vanessa Angel: Jean Bobbins
* Skyler Shaye: Kylie
* Justin Chatwin: Zack
* Peter Wingfield: Crowe
* Shaun Sipos: Brandon
* Jessica Amlee: Little Greta
* Thomas Kretschmann: Roscoe
* Whoopi Goldberg: Ella mateixa
* David Kaye: Kahuna (veu)

## Rebuda

El film ha estat extremadament mal rebut per la crítica i ha obtingut un resultat de 0% a Rotten Tomatoes. El film ha estat un fracàs comercial, ja que ha recuperat només 9 milions sobre els 20 milions de pressupost.
Tom Long de The Deseret News diu: «És potser el film còmic més incompetent i menys graciós mai fet.
MaryAnn Johanson de Flick Philosopher diu a la seva crítica: «Qualificar aquest film incommensurablement dolent "estúpid i incoherent" seria insultar els films estúpids i incoherents.
Eric D. Snider escriu: «Superbabies no podria ser pitjor si hagués estat escrit i produït per nadons, diria fins i tot nadons retardats i que detestin els films. » i Nathan Rabin per a The A.V. Club el descriu com «la continuació més perversament inútil dels seus últims anys.
Rotten Tomatoes l'ha classificat 6è dels 100 pitjors films criticats dels anys 2000. Ha estat nominat a quatre premis Raspberry, entre els quals els del pitjor film, pitjor director (Bob Clark), pitjor actor secundari (Jon Voight) i pitjor guió (Steven Paul (història) i Gregory Poppen).

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Els superbebès». [Consulta: 21 novembre 2018].
* ↑ «The New York Times > Movies > Movie Review | 'Superbabies: Baby Geniuses 2': With Kung Fu Babies, Who Needs to Call the Marines?». The New York Times. [Consulta: 21 novembre 2018].
# Atwood

«Atwood» té aquests significats:
* Toponímia:
** Atwood (Colorado)
** Atwood (Illinois)
** Atwood (Kansas)
** Atwood (Oklahoma)
** Atwood (Pennsilvània)
** Atwood (Tennessee)
* Biografies:
** Clare Atwood
** George Atwood (Westminster, 1745 – 1807), matemàtic i físic
** Margaret Atwood (Ottawa, 1939), escriptora, professora universitària i activista política canadenca
* Miscel·lània: Màquina d'Atwood, màquina inventada per George Atwood com un experiment de laboratori per verificar les lleis mecàniques del moviment uniformement accelerat
# Auriglobus remotus

Auriglobus remotus és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Martin-Smith, K.M. i H.H. Tan, 1998. Diversity of freshwater fishes from eastern Sabah: annotated checklist for Danum valley and a consideration of inter- and intra-catchment variability. Raffles Bull. Zool. 46(2):573-604.

## Bibliografia

* Ebert, K., 2001. The puffers of fresh and brackish waters. Aqualog. 96 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB