OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pansey

Pansey és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 74 habitants.
L'1 de gener de 2011 canvia el seu nom de Pancey a Pansey.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pansey era de 74 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família i 13 estaven desocupats. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 27 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 4 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pansey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 8 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 29 eren actives i 18 eren inactives. De les 29 persones actives 26 estaven ocupades (19 homes i 7 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 18 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Pansey hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pansey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pansey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pablo Gabriel García Pérez

Pablo Gabriel García Pérez (nascut a Pando, departament de Canelones, l'11 de maig del 1977) és un exfutbolista professional uruguaià que jugà com a migcampista. Durant la temporada 2007-08 ha jugat cedit al Reial Múrcia pel Reial Madrid CF. El 10 de juliol del 2008 va rescindir el seu contracte amb el Reial Madrid i fitxant per l'equip grec PAOK de Salònica.

## Referències

* ↑ Pablo García deja el Real Madrid - Diari Marca (castellà)

## Enllaços externs

* Estadístiques amb la selecció (castellà) Arxivat 2008-09-29 a Wayback Machine.
* Trajectòria del jugador (anglès)
* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Papaverina

La papaverina o 1-[(3,4-dimetoxifenil)metil]-6,7-dimetoxiïsoquinolina és un alcaloide altament tòxic extret de l'opi, l'estructura del qual fou establerta per Goldschmidt el 1888. La papaverina és emprada en medicina com a antiespasmòdic musculotròpic (relaxació del múscul llis) i com a vasodilatador en el tractament de les trombosis. De fórmula química C₂0H$_{21}$NO₄, és un sòlid cristal·lí òpticament inactiu que es fon a 147 °C, soluble en cloroform, acetona i alcohol calent, i insoluble en l'aigua. És el segon alcaloïde amb un major percentatge en pes a l'opi, després de la morfina, però al contrari que aquesta no produeix dependència i la seva toxicitat també és menor.
La papaverina va ser el primer fàrmac que es va utilitzar per al tractament intracavernós contra la disfunció erèctil, i s'ha utilitzat també combinada amb fentolamina i alprostadil. L'administració de fàrmacs via intracavernosa consisteix a injectar amb una agulla de calibre petit una determinada dosi del fàrmac a la base del penis. El fàrmac activa els processos normals que inicien i mantenen una erecció espontània. El pacient s'injecta la dosi deu o quinze minuts abans de mantenir relacions sexuals, i la dosi s'ajusta per tal que l'erecció duri aproximadament una hora.

## Referències

* 1 2 3 «Papaverina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Estructura de compostos orgànics i biomolècules, de Josep Centelles i Serra, Jaume Farràs Soler, Santiago Imperial Ródenas i Maria Dolors Velasco Castrillo. Edicions Universitat de Barcelona. ISBN 8447534278
* ↑ Tractament de la disfunció erèctil Institut Marquès de Barcelona, 2003
# Papa Severí

Severí (Severinus en llatí; Roma ? - 2 d'agost de 640) va ser papa de l'Església Catòlica entre el maig i l'agost del 640. Electe pel càrrec l'octubre del 638, l'emperador no el va confirmar fins un any i mig més tard intentant, sense èxit, que Severí signés una carta professant la doctrina monotelista.
Es desconeix la seva data de naixement; era d'origen romà i fill de Abiè. Sembla que va ser consagrat bisbe de Roma el 28 de maig del 640.
Com era tradició, fou electe al tercer dia de la mort del seu predecessor, l'octubre del 638, i es van enviar llegats a Constantinoble perquè fos confirmat per l'emperador Heracli. El monarca no el va confirmar, sinó que ordenar-lo signar la seva Ectesi, una carta de professió del monotelisme, doctrina que seguia l'emperador, però Severí ho va refusar. Arran d'això, l'exarca Isaac va saquejar el Palau del Laterà sense èxit, perquè el papa es va mantenir ferm. Mentre això succeïa, els llegats papals a Constantinoble, van continuar negociant amb diplomàcia i finalment van aconseguir la confirmació imperial, després d'una vacant de més d'un any i set mesos.
Sembla que va ser consagrat bisbe de Roma el 28 de maig del 640. Durant el seu regnat va condemnar el monotelisme, afirmant que en Crist hi havia dues naturaleses, de la mateixa manera que hi havia en ell dues voluntats i dues operacions naturals, i va ordenar l'absis de l'antiga basílicia de Sant Pere del Vaticà, on es va fer enterrar a la seva mort el 2 d'agost del 640, sols uns mesos després de la confirmació.

## Referències

* 1 2 3 4 Mann, Horace K. «Pope Severinus». A: Catholic Encyclopedia (en anglès). vol. 13. Nova York: The Encyclopedia Press, 1913.
* ↑ Milman, Herny H. History of Latin Christianity (en anglès). Londres: John Murray, 1867, p. 318.
# Paio Gomes Chariño

Paio Gomes Chariño de Sotomaior (c. 1225 - 1295) va ser un poeta i noble gallec. Primer senyor de Rianxo i Avançat Major del Regne de Galícia, fou una figura política de la corona de Castella i singular trobador en llengua gallega.

## Figura política

Va néixer probablement en 1225 en una família de la noblesa del sud-oest de Galícia. De molt jove va brillar pels seus dots militars en el mar. Va destacar al capdavant de la flota que va conquistar Sevilla per a Castella remuntant el Guadalquivir (1248). Va ser nomenat almirall en 1284. En 1292 va ocupar el càrrec d'Avançat Major del Regne de Galícia al servei del monarca Sanç IV. A la mort d'aquest, Don Joan de la Cerda va pretendre la corona dels regnes de Sevilla, Galícia i Lleó, quedant María de Molina com a regent a Castella i Toledo. El principal valedor d'aquesta idea a Galícia va ser Juan Alfonso de Albuquerque a qui Paio Gomes Chariño es va enfrontar i va arribar a fer presoner. Va ser assassinat per Rui Pérez Tenorio en 1295. El seu majestuós fèretre presideix l'església de San Francisco de Pontevedra.

## Poeta

Se li coneixen 27 composicions entre cantigas de amor i de amigo. Només queda d'ell una cantiga d'escarn. En els seus poemes amorosos introdueix la temàtica pescadora. És un exponent de la perfecció tècnica i estètica a la qual va arribar el cancioneiro en gallec en el segle xiii.
# Cornhon

Cornhon (en francès Courniou) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Poblicia

La lex Poblicia o Publicia va ser una antiga llei romana aprovada pel senat a proposta de l'edil Gai Publici Bíbul, l'any 20. Va intentar restablir el rigor de les lleis sumptuàries.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano, p. 133. ISBN 29 d'abril de 2022.
# Biberstein

Biberstein és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte d'Aarau.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].

## Enllaços externs

* Biberstein - Lloc web oficial
# Cabana de Bergantiños

Cabana de Bergantiños és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Bergantiños. Limita al nord amb el riu Anllóns que el separa de Ponteceso, a l'est amb Coristanco, al sud amb Zas, a l'oest amb Laxe i amb l'estuari del riu Anllóns que forma el front meridional de la ria de Corme i Laxe.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 | 2011 |
| 4.727 | 5.232 | 6.772 | 6.991 | 5.354 | 4.909 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) ||||||

## Parròquies

* Anos (Santo Estevo)
* Borneiro (San Xoán)
* Canduas (San Martiño)
* Cesullas (Santo Estevo)
* Corcoesto (San Pedro)
* Cundíns (San Paio)
* O Esto (San Xoán Bautista)
* Nantón (San Pedro)
* Riobó (San Martiño)
* A Silvarredonda (San Pedro)

## Galeria d'imatges

* Cambra del dolmen
* Vista general de les pintures del dolmen
* Macrofotografia de les pintures
* Dolmen del Dombate, Cabana de Bergantiños
# II edició dels Premis MiM

La 2a cerimònia de lliurament dels Premis MiM Series, coneguts com a Premis MiM 2014, va tenir lloc a l'Hotel EM - Reina Victoria de Madrid el 1 de desembre de 2014. La presentadora de la gala, va ser l'actriu Cristina Castaño.

## Preparació
### Jurat

El jurat va estar compost pel director de cinema, guionista i productor, Emilio Martínez-Lázaro; el director de cinema, novel·lista i guionista, Agustín Díaz Yanes, l'actor, Javier Pereira, el productor de cinema Gonzalo Salazar-Simpson i la periodista experta en sèries: Laia Portaceli.

## Nominats i guanyadors

Els nominats finalistes es van donar a conèixer el 20 de novembre del 2014.

### Categories Generals

| Millor DAMA a la millor sèrie dramàtica | Millor DAMA a la millor sèrie de comèdia |
| El Príncipe ‡ Sin identidad Águila Roja Velvet | La que se avecina Con el culo al aire Vive cantando Chiringuito de Pepe |
| Premi DAMA a la millor minisèrie o tv-movie | Premi MIM a la millor direcció |
| El tiempo entre costuras ‡ Niños Robados Vicente Ferrer | El tiempo entre costuras ‡ Águila Roja La que se avecina Velvet |
| Premi Millor interpretació femenina | Premi Millor interpretació masculina |
| Adriana Ugarte per El tiempo entre costuras ‡ Inma Cuesta per Águila Roja Hiba Abouk per El Príncipe Paula Echevarría per Velvet | Javier Gutiérrez per Águila Roja ‡ Álex González per El Príncipe Santi Millán per Chiringuito de Pepe Miguel Ángel Silvestre per Velvet |
| Premi Millor Creació |
| Velvet ‡ Águila Roja El Príncipe La que se avecina |

### Categories Específiques

* PREMI ESPECIAL a la Contribució Artística en la Ficció Televisiva: Blanca Portillo
* PREMI NOU TALENT: N/A

## Múltiples nominacions i premis
### Drama

| Sèrie | Nominacions |
| Águila Roja | 5 |
| Velvet | 5 |
| El príncipe | 4 |
| El tiempo entre costuras | 3 |
| Sèrie | Premis |
| El tiempo entre costuras | 3 |

### Comèdia

| Sèrie | Nominacions |
| La que se avecina | 3 |
| Chiringuito de Pepe | 2 |

## Vegeu també

* I Premis Feroz
* Fotogramas de Plata 2014

## Referències

* ↑ «Dosier de Prensa». Premios MiM Series, 2014. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «El jurado». Premios MiM Series, 2014. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «MIM Series anuncia los finalistas a los premios a las mejores series de televisión en España», 01-11-2014. [Consulta: 22 octubre 2020].
# Corniculum

Corniculum (en grec antic Κορνίκολος o Κόρνικλος) va ser una antiga ciutat del Laci propera als turons anomenats Monticeli (antigament Corniculani Mons), a les muntanyes de Gennaro o Lucretilis Mons.
Apareix a la història de Roma en la guerra dels llatins contra Tarquini Prisc quan el rei romà la va conquerir militarment, segons diu Titus Livi.
En aquesta lluita Ocrísia, la mare de Servi Tul·li, va caure presonera dels romans. Titus Livi diu que llavors era una ciutat dels llatins, i Dionís d'Halicarnàs explica que estava molt ben fortificada i que va resistir un llarg setge. Una vegada ocupada Tarquini Prisc la va saquejar i cremar, però no diu que fos destruïda, i per això s'ha suposat que fos la ciutat de Corni (Κόρνοι) que apareix a la llista de les trenta ciutats de la Lliga llatina que proposa Dionís d'Halicarnàs. Luci Anneu Flor també diu que Corniculum va ser una de les ciutats llatines que van fer la guerra contra Roma. Plini el Vell diu que en el seu temps era una ciutat desapareguda de la que no en quedava rastre.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, I, 38
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 5
* ↑ Smith, William (ed.). «Corniculum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 juliol 2022].
# Vindafjord

Vindafjord és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. El 2016 tenia 8.788 habitants i una superfície és de 620,59 km². El centre administratiu del municipi és el poble d'Ølensjøen.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Vindafjord - Lloc web oficial
# J-League Tactics Soccer

J-League Tactics Soccer (Jリーグ　タクティクス・サッカー) és un videojoc de futbol per la Nintendo 64. Es va llançar només al Japó el 1999. El videojoc té la llicència oficial dels jugadors i equips de la lliga japonesa J-League.
# Parc Nacional dels Pieniny

El Parc Nacional dels Pieniny - (eslovac) Pieninský národný park - és un dels nou parcs nacionals d'Eslovàquia. Es troba al nord del país, a les muntanyes orientals dels Pieniny, a la frontera amb Polònia. És el parc nacional més petit d'Eslovàquia, amb una superfície de 37,5 km² i una zona perifèrica de 224,44 km².
Es troba als districtes de Kežmarok i de Stará Ľubovňa, a la regió de Prešov.

## Vegeu també

* Llista dels parcs nacionals d'Eslovàquia
# Biblioteca de la Universitat de Vílnius

La Biblioteca de la Universitat de Vílnius és la més antiga i una de les més grans biblioteques acadèmiques de Lituània.
Va ser fundada el 1570 pels jesuïtes i, com a tal, és nou anys més antiga que la Universitat de Vílnius. La biblioteca posseeix 5,4 milions de documents als prestatges que assoleixen els 166 quilòmetres (103 milles) de longitud. Les seves possessions són mantingudes i accessibles per als membres de la universitat i públic en general, entre elles es troben alguns dels més antics manuscrits, i gravats a Lituània i Europa de l'Est. Per a 2010, la biblioteca comptava amb 28.420 usuaris.
La Biblioteca Central es troba en el centre històric de Vílnius a la vora del Palau presidencial. La biblioteca central compta amb 20 sucursals que atenen les necessitats de les facultats i centres de la Universitat de Vílnius. La biblioteca central disposa d'una sala de préstec, tretze biblioteques, tres sales de treball en grup. Algunes de les cambres es troben en sales històriques de gran valor artístic i arquitectònic. El conjunt arquitectònic de la Universitat de Vílnius atreu a més de 10.000 turistes procedents de Lituània i d'altres països cada any.
Convidats pel bisbe de Vílnius Walerian Protasewicz, els jesuïtes van arribar a Vílnius el 1569. El 17 de juliol 1570 es va establir un col·legi i una biblioteca. El nucli de la biblioteca va consistir en la col·lecció del Gran Duc de Lituània i rei de Polònia Segimon II August i el bisbe sufragani de Vílnius Georg Albinius. La biblioteca de Segimon II August conté el millor de les obres clàssiques, diaris de viatges, llibres històrics, cròniques, i literatura de ciències naturals, lleis, militar i medicina, publicats en el segle xvi. Incloïa la Bíblia traduïda per Martí Luter, les obres d'Euclides i Claudi Ptolemeu, la primera edició de De revolutionibus orbium coelestium de Nicolau Copèrnic, i moltes altres obres.

## Referències

* ↑ «2007 metų ataskaita» (en lituà). Vilniaus universiteto biblioteka. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2012. [Consulta: 6 setembre 2013].
* ↑ Birutė Butkevičienė. «Vilniaus universiteto bibliotekos istoriniai rinkiniai- Įžangos žodis» (en lituà). Arxivat de l'original el 7 de març 2009. [Consulta: 6 setembre 2013].
* ↑ «fakultetų ir centrų». Arxivat de l'original el 2009-07-02. [Consulta: 5 setembre 2013].
# Gatzerí

El gatzerí (Prunus padus) és un arbre caducifoli molt estrany dels Països Catalans, ja que només el localitzem en una petita zona que va des de la Vall d'Aran fins a la Cerdanya.
Forma part de la família de les rosàcies i es troba a l'estatge subalpí i montà. Segons la fitogeografia, el gatzerí és eurosiberià i centreeuropeu. A Àsia i a l'Europa central té lloc als espais humits i als dipòsits al·luvials.
Aquest arbre s'aixeca des de 5 fins a 10 metres d'alçària generant un ramatge ample de branques pèndules. Les flors que el formen són blanques, es troben agrupades formant ramells llargs, penjants, i tenen cinc pètals i diversos estams. Les fulles són el·líptiques, el limbe és finament dentat amb dents agudes, els nervis de l'invers són poc ressaltats i tenen una mida entre sis a deu centímetres.
El temps de floració és entre els mesos d'abril i juny. En aquesta època, les flors de l'arbre són blanques i aromàtiques i es presenten en raïms penjants. El fruit n'és una drupa de color negre, aspra, com un pèsol en la seva maturitat, i fa entre 6 i 8 mil·límetres.
| Classificació | |
| Nom científic | Prunus padus |
| Família | Rosàcies |
| Fitogeografia | Eurosiberià-Centreeuropeu |
| Formes vitals | Macrofaneròfit |

## Referències

* Masclans i Girvès, Francesc. Guia per a conèixer els arbres. (8a. ed. 1988). Barcelona: Montblanc-Martín/CEC, 1958. ISBN 84-85135-41-5. , p. 32, 84 i 114.
* Pascual, R. Guia dels arbres dels Països Catalans, 1985, p.114.
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 114-115. ISBN 84-7306-390-2.
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya» (en català). [Consulta: 28 abril 2016].
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2016-05-13. [Consulta: 28 abril 2016].

## Enllaços externs

* «gatzerí». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# II Premis de la Unión de Actores

La II edició dels Premis de la Unión de Actores, corresponents a l'any 1992, concedits pel sindicat d'actors Unión de Actores y Actrices, va tenir lloc el 31 de març de 1993 al Teatro Albéniz de Madrid. El director de l'acte fou Juan Polanco.

## Guardons
### Premi a Tota una vida

* Fernando Fernán Gómez

### Premi Especial

* La Avispa

### Cinema
#### Millor interpretació protagonista

| Actor/Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Antonio Banderas | Els reis del mambo | Candidat |
| Carmelo Gómez | Vacas | Guanyador |
| Alfredo Landa | La marrana | Candidat |

#### Millor interpretació secundària

| Actor/Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Penélope Cruz | Belle Époque | Guanyadora |
| Gabino Diego | Belle Époque | Candidat |
| Enrique San Francisco | Orquesta Club Virginia | Candidat |

#### Millor interpretació revelació

| Actor/Actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Miguel del Arco | Los miserables | Candidat |
| Javier Bardem | Jamón, jamón | Guanyador |
| Penélope Cruz | Jamón, jamón | Candidata |

### Televisió
#### Millor interpretació protagonista

| Actor/Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Imanol Arias | Brigada central 2: La guerra blanca | Candidat |
| Concha Cuetos | Farmacia de guardia | Candidata |
| Fernando Rey | El Quijote de Miguel de Cervantes | Ganador' |

#### Millor interpretació secundària

| Actor/Actriu | Sèrie de televisió | Resultat |
| Cesáreo Estebánez | Farmacia de guardia | Candidat. |
| Maruchi León | Farmacia de guardia | Candidata. |
| Miguel Rellán | Tango | Guanyador |

### Teatre
#### Millor interpretació protagonista

| Actor/Actriu | Obra de teatre | Resultat |
| Héctor Alterio | Los gatos | Candidat |
| José Pedro Carrión | El mercader de Venècia | Candidat |
| Juan Diego | No hay camino al paraíso, nena | Guanyador |

#### Millor interpretació secundària

| Actor/Actriu | Obra de teatre | Resultat |
| Jaime Blanch | Perdidos en Yonkers | Candidat |
| Paco Maestre | Don Juan último | Candidat |
| Gloria Muñoz | Entre tinieblas | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Premios Unión de Actores 1992 a la web de la Unión de Actores

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1992
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1992
* VII Premis Goya
* 37a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* II Premis Turia
# Conjunt prehistòric de s'Aresta

Les restes prehistòriques de s'Aresta és un jaciment arqueològic situat a la possessió de s'Aresta del municipi de Llucmajor, Mallorca.
Tot fa pensar que en aquest indret, amb un bon domini visual, i hagué un poblat prehistòric del qual pràcticament no en queda absolutament res. Actualment hom hi pot trobar una taca ceràmica ocupant part del cim d'un petit turó i, en especial, en els pujants est i sud; al vessant sud-oest una cova en molt mal estat de conservació, a la qual hom no hi pot accedir car l'interior és ple de terra i pedres; i, a la mateixa vessant una agrupació de tres pedres soltes.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 60. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom I» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 21 [Consulta: 19 desembre 2012].
# Vinculopsis

Vinculopsis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Vinculopsis epipaschia
* Vinculopsis scybalistia (Hampson, 1899)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 10 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Natural History Museum Lepidoptera genus database
# Portada/efemèride juliol 2

Christoph Willibald Gluck
« 1 de juliol · 2 de juliol · 3 de juliol »
# Portada/efemèride juliol 25

Big Mama Thornton
« 24 de juliol · 25 de juliol · 26 de juliol »