OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ambassis urotaenia

Ambassis urotaenia és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 14 cm de llargària màxima.
* Boca molt obliqua.
* 8 espines i 9-10 radis tous a l'aleta dorsal.
* 3 espines i 9-10 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; amfídrom; demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les illes Filipines, Fiji, les illes Carolines i la badia de Sagami (el Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1828. Histoire naturelle des poissons. Tome second. Livre Troisième. Des poissons de la famille des perches, ou des percoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-xxi + 2 pp. + 1-490, Pls. 9-40.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1852. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van de Moluksche Eilanden. Visschen van Amboina en Ceram. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 3: 229-309.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hieró de Laodicea

Hieró de Laodicea (en llatí Hieron, en grec antic Ἱέρων) fou un ric ciutadà de Laodicea de Frígia, distingit per la seva riquesa, que va fer importants donatius a la seva ciutat natal amb els quals es van construir nombroses edificacions. A la seva mort va deixar una fortuna de dos mil talents per atendre necessitats públiques, segons diu Estrabó.

## Referències

* ↑ 2.Hieron a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 457
# Districte de Marcapata

El districte de Marcapata és un dels dotze districtes de la província de Quispicanchi al Perú. Fou creat el 20 de gener de 1869, la seva capital és Marcapata. Alguns dels cims més alts del districte són Chumpi, Hatun Ñañu Punta, Wila Jaqhi i Yayamari. La seva població son principalment indigenous descedents de Quítxua. El quítxua és la llengua de la majoria de la població (87.29%), un 12.33% dels residents van començar parlar utilitzant la llengua castellana.

## Referències

* ↑ escale.minedu.gob.pe - UGEL map of the Quispicanchi Province (Cusco Region)
* ↑ inei.gob.pe Error a la plantilla webarchive: Revisau |url= value. Empty. INEI, Peru, Censos Nacionales 2007, Frequencias: Preguntas de Población: Idioma o lengua con el que aprendió hablar (in Spanish)
* (castellà) Tfd› Instituto Nacional de Estadística e Informática. Departamento Cusco. Recuperat 2 de novembre de 2007.
# Julià López i Segú

Julià López i Segú, més conegut com a Juli (Granollers, 21 de juliol de 1969) és un futbolista català, ja retirat, que jugava com a defensa central. És germà dels també exfutbolistes Sergi López i Segú i Gerard López i Segú.
Es va formar al planter del FC Barcelona. Arriba a principis dels 90 al Barça B, amb qui juga una bona temporada 1992 - 93 a Segona. La temporada 1993 - 94 la comença a un bon nivell, que fa que al mercat d'hivern sigui captat pel Reial Valladolid. Amb els castellans hi jugaria 13 partits, els únics de la carrera de Juli a Primera en tota la seua trajectòria. La temporada 94/95 arriba al RCD Mallorca, on no aconsegueix la titularitat. A l'any següent retorna al filial blaugrana, i la temporada 96/97 jugarà amb el Deportivo Alavés, on rendirà a un bon nivell: 5 gols en 28 partits. Llicenciat en administració i direcció d'empreses, mentre jugava al Futbol Club Barcelona; actualment es director comercial d'una empresa dedicada al sector de l'oci i el joc.

## Referències

* 1 2 3 4 «Juli». Base de Dades Històrica de Futbol. [Consulta: 15 gener 2021].
* 1 2 «Una nissaga única a la història blaugrana». Agrupació Jugadors. Futbol Club Barcelona. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «Juli López Segú. Entrevista». Andalucía y el juego, 30-06-2016 [Consulta: 15 gener 2021].
# Documentació confiscada per la dictadura franquista

La documentació confiscada per la dictadura franquista és el conjunt de la documentació espoliada pel règim franquista als seus legítims propietaris a conseqüència de l'ocupació feixista iniciada el 1938. La major part d'aquesta documentació (correspondència, llibres, cartells, fotografies i documentació administrativa diversa) es troba actualment a l'Arxiu General de la Guerra Civil de Salamanca.

## Les confiscacions

Els escorcolls i les confiscacions als Països Catalans es començaren a realitzar per part de la Delegación del Estado para la Recuperación de Documentos el 1938 en paral·lel a l'avanç de l'ocupació franquista. Les primeres confiscacions es realitzaren a la Plana i al Maestrat a l'abril del 1938 i continuaren a Lleida el gener de 1939 i a València el març del 1939, després de la qual establiren una oficina a aquesta ciutat i una altra a Alacant. A Barcelona, la documentació fou dipositada en catorze locals prèviament requisats, i tingué la seu central primer al carrer de Muntaner i, posteriorment, al carrer de la Princesa fins al setembre del 1939.

## Objectiu

L'objectiu d'aquestes confiscacions era crear una enorme base de dades per organitzar la repressió política per part del franquisme. Amb aquesta informació es dotà de documents als instruments jurídics i polítics que la portaren a terme. Com ara el Tribunal de la Represión de la Masoneria y el Comunismo o els diferents tribunals de "depuración" dels cossos de funcionaris locals o estatals. També de persones particulars i entitats sindicals, polítiques o civils.
La formació d'aquesta base de dades es feu per inspiració, i també l'assessorament, de la policia política nazi. La qual tenia un grup a Espanya, des de 1938, sota el comandament del coronel de la Schutzstaffel (SS) Heinz Jost. Amb l'ajut dels especialistes alemanys, les 800 tones de documents requisats es transformaren en un índex massiu de sospitosos.

## Bibliografia

* Comissió de la Dignitat. Volem els papers: la lluita per la repatriació dels "Papers de Salamanca". Lleida: Pagès Editors, 2004. ISBN 9788497791991.
* Cruanyes, Josep. Els papers de Salamanca: l'espoliació del patrimoni documental de Catalunya (1938-1939). Barcelona: Edicions 62, 2003. ISBN 9788429753189.
* Ferrer, Joaquim. Els papers de Salamanca: història d'un botí de guerra. Barcelona: Llibres de l'Index, 1996. ISBN 978-8487561887.

## Vegeu també

* Ocupació franquista de Catalunya
* Comissió de la Dignitat

## Referències

* ↑ PRESTON, Paul. "Espanya i la Segona Guerra Mundial" a SOLÉ SABATÉ, J.M. (dir.) El franquisme a Catalunya. Barcelona: Edicions 62, vol I, p. 32 - 33.
# José Basilio Aramburu Atorrasagasti

José Basilio Aramburu Atorrasagasti (Tolosa, 1668 - Palma, 31 de gener de 1752) fou un militar basc, tinent general dels Reials Exèrcits i capità general de Mallorca durant el regnat de Ferran VI d'Espanya.
El seu pare, Miguel de Aramburu Aburruza, fou diputat general de Guipúscoa i redactor de la Nova Recopilació dels Furs de Guipúscoa de 1696. Va lluitar en la Guerra de Successió Espanyola, participant en les Luzzara (1702) i de Sant Sebastià (1703), i arribant al grau de capità d'infanteria en 1715. En 1727 ascendí a coronel i en 1732 a brigadier destinat al govern de Ceuta. El 1736 va lluitar a la Guerra de Successió Polonesa i en 1738, ascendit a mariscal de camp, fou nomenat Comandant General d'Orà.
En 1740 ascendí a tinent general i en 1743 fou destinat a Itàlia per tal de lluitar a la Guerra de Successió Austríaca. Va participar en la presa de Niça i en la batalla de Coni (1744), de manera que va prendre Montalban i Vilafranca de Mar. El juny de 1744 Felip V el va ennoblir com a comte de Villafuertes, i posteriorment participà en l'atac a Rivarone i la destrucció del pont d'Addo (1745) i la presa de Milà. Després de la derrota de Trebbia (1746) va tornar a Espanya, on fou nomenat Sergent Major de les Guàrdies Espanyoles.
En gener de 1751 va prendre la possessió dels títols de capità general de Mallorca i president de la Reial Audiència de Mallorca. Va morir d'una apoplexia mentre ocupava el càrrec un any després, el 31 de gener de 1752.

## Referències

* ↑ Aramburu Atorrasagasti, José Basilio, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ José Basilio Francisco Aramburu y Artorrasagasti, Real Academia de la Historia
# Junya Tanaka

Junya Tanaka (Tòquio, Japó, 15 de juliol de 1987) és un futbolista japonès que ha disputat un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Catedral de Dunblane

La Catedral de Dunblane és la més gran de les dues parròquies de l'Església d'Escòcia a Dunblane, prop de Stirling, Escòcia. Va ser la seu de l'episcopat catòlic medieval de Dunblane fins que aquest va desaparèixer en l'època de la Reforma de l'Església a Escòcia.

## Història

La seu episcopal era coneguda també com la ‘de Strathearn’. Existeixen restes de les voltes de la seu episcopal en la part sud de la catedral. L'últim bisbe catòlic de Dunblane el 1561, William Chislome, va ser després bisbe de la catedral de Vaison a França. Aquesta catedral alberga les tombes de Margaret Drummond de Stobhall, una amant del Rei Jaume IV d'Escòcia i de les seves dues germanes, les quals es diu que van ser enverinades.
L'edifici pertany a la Corona britànica i és mantingut per Historic Scotland, una agència executiva del govern escocès.
En gran part l'existència de l'edifici data des del segle xiii, encara que originalment aquest posseeix una campana a la torre del segle xi en el costat sud de la catedral. L'altura d'aquesta torre va ser incrementada al segle xv, la qual cosa es veu en el canvi de color de la pedra usada per la seva amplicació, a més del canvi a l'estil gòtic tardà en la planta superior de les finestres. El cor té una llarga càmera que servia com a sala capitular i sagristia, en el costat nord. El cor protegeix un mural de la tomba del fundador de la catedral, el Bisbe Clement. Han estat preservades diverses de les cadires del cor del segle xv. A més existeixen encara cadires de dosel que es conserven en el costat oest de la nau. Dunblane té la segona més extensa col·lecció escocesa d'obres de fusta religioses medievals després de la capella del King's College d'Aberdeen. Existeixen altres fragments separats que es mostren en el museu de la ciutat.

## Esglésies a Dunblane

La catedral de Dunblane és una de les set edificis religiosos del poble. Les altres són Saint Blane’s, Saint Mary’s, l'església catòlica de la Sagrada Família, la Casa de Reunions quàquera, l'associació Cristiana de Dunblane i la Comunitat Ortodoxa de l'Orient de Saint Nicholas.

## Ministeri

L'actual rector, des de 1988, és el Reverend Colin Mclntosh, que va anar prèviament rector de l'església de Saint John's Renfield a Glasgow.

## Galeria

* La Nau, vista est.
* Dunblane Cathedral per James Fittler a Scotia Depicta
* Comemoració The Dunblane Commemoration

## Referències

* ↑ «Dunblane Cathedral – Overview». Edinburgh: Historic Scotland. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ Dictionary of Scottish Architects: Robert Lorimer
* ↑ CWGC Casualty Record.
* ↑ Orthodox Community, Dunblane

## Enllaços externs

* Catedral de Dunblane
* Catedral de Dunblane en el lloc web Historic Scotland.gov.uk
* Dunblane Cathedral Arts Guild
# Ambassis vachellii

Ambassis vachellii és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 6,5 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal.
* 3 espines i 9 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; oceanòdrom, demersal i de clima tropical (5°N-17°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia, Indonèsia, Papua Nova Guinea, Singapur, Tailàndia i el Vietnam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1828. Histoire naturelle des poissons. Tome second. Livre Troisième. Des poissons de la famille des perches, ou des percoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-xxi + 2 pp. + 1-490, Pls. 9-40.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1846. Report on the ichthyology of the seas of China and Japan. Rep. Brit. Assoc. Adv. Sci. 15th meeting (1845): 187-320.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi = Ikan air tawar Indonesia Bagian Barat dan Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 344 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dresserita

La dresserita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany i dona nom al grup de la dresserita. Rep el seu nom de John Alexander Dresser (1866-1954), geòleg canadenc.

## Característiques

La dresserita és un carbonat de fórmula química BaAl₂(CO₃)₂(OH)₄·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1968. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «05.D - Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans i de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: alumohidrocalcita, nasledovita, paraalumohidrocalcita, dundasita, montroyalita, estronciodresserita, petterdita, kochsandorita, hidrodresserita, schuilingita-(Nd), sergeevita i szymanskiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Francon, a Mont-real, a la regió del Quebec (Canadà), on sol trobar-se associada a altres minerals com: weloganita, quars, dawsonita i minerals de la sèrie albita-anortita. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dresserite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 maig 2017].
# Helmsange

Helmsange (en luxemburguès: Helsem) és una vila de la comuna de Walferdange del districte de Luxemburg al cantó de Luxemburg. Està a uns 4,6 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de gener de 1851, Helmsange formava part del municipi de Steinsel.

## Referències

* ↑ «Helmsange». [Consulta: 23 setembre 2015].
# Hieró (escriptor)

Hieró (en llatí Hieron, en grec Ἱέρων) fou un escriptor grec sobre temes de veterinària, de data desconeguda, entre el segle iv i el segle v. Queden alguns fragments de les seves obres que són a la col·lecció d'escrits sobre cirurgia veterinària publicats en llatí per Joannes Ruellius a París el 1530, i en grec per Simon Grynaeus a Basilea el 1537.

## Referències

* ↑ Hieron a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 457
# Convent de Santa Mònica (Guissona)

El Convent de Santa Mònica és un antic convent d'agustins descalços al municipi de Guissona (Segarra) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Notes

* ↑ «Antic convent i església de Santa Mònica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Convent de Santa Mònica de Guissona a Monestirs de Catalunya
# Copa Claro Colsanitas 2013

El Torneig de Bogotà 2013, conegut oficialment com a Copa Claro Colsanitas 2013, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International tournaments de la WTA. La 21a edició del torneig es va celebrar entre el 16 i el 24 de febrer de 2013 al Club Campestre El Rancho de Bogotà, Colòmbia.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Janković | 6 | 6 | |
| WC | M. Duque Mariño | 3 | 2 | | 1 | J. Janković | 6 | 6 |
| | A. Cadanțu | 4 | 6 | 6 | | A. Cadanțu | 2 | 1 |
| Q | T. Mrdeža | 6 | 3 | 4 | | | | | 1 | J. Janković | 3 | 6 | 7 |
| 3 | L. Domínguez Lino | 3 | 6 | 4 | | | | | | K. Knapp | 6 | 1 | 6² |
| | K. Knapp | 6 | 4 | 6 | | K. Knapp | 6 | 6 | | | | | |
| | L. Arruabarrena | 6 | 4 | 6 | | L. Arruabarrena | 3 | 3 | | | | | |
| 5 | F. Pennetta | 3 | 6 | 0 | | | | | | | | | | 1 | J. Janković | 6 | 6 |
| | M.T. Torró Flor | 7 | 6 | | | | | | | | | | | | P. Ormaechea | 1 | 2 |
| | M. Johansson | 6$^3$ | 3 | | | M.T. Torró Flor | 1 | 5 | | | | | |
| | P. Ormaechea | 2 | 6 | 7 | | P. Ormaechea | 6 | 7 | | | | | |
| 4 | F. Schiavone | 6 | 3 | 6$^3$ | | | | | | P. Ormaechea | 7 | 6 | |
| 8 | T. Babos | 1 | 4 | | | | | | Q | T. Pereira | 6⁵ | 3 | |
| | M. Minella | 6 | 6 | | | M. Minella | 1 | 2 | | | | | |
| Q | T. Pereira | 7 | 6² | 6 | Q | T. Pereira | 6 | 6 |
| 2 | A. Cornet | 5 | 7 | 2 | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Eva Birnerová Alexandra Panova | 1 | 7 | [10] |
| | Séverine Brémond Beltrame Laura Thorpe | 6 | 6$^3$ | [6] | 1 | Eva Birnerová Alexandra Panova | 6 | 6 |
| | Elena Bogdan Alexandra Cadanțu | 6 | 6 | | | Elena Bogdan Alexandra Cadanțu | 2 | 1 |
| | Alizé Cornet Pauline Parmentier | 3 | 0 | | | | | | 1 | Eva Birnerová Alexandra Panova | 4 | 3 |
| | Mailen Auroux María Irigoyen | 6 | 4 | [9] | | | | | 2 | Tímea Babos Mandy Minella | 6 | 6 |
| WC | Jelena Janković Aleksandra Krunić | 1 | 6 | [11] | WC | Jelena Janković Aleksandra Krunić | 3 | 2 |
| | Inés Ferrer Suárez Arantxa Parra Santonja | 3 | 5 | | 2 | Tímea Babos Mandy Minella | 6 | 6 |
| 2 | Tímea Babos Mandy Minella | 6 | 7 | | | | | |

## Enllaços externs

* Quadre individual femení PDF
Bogotà :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2013
< 2012
2014 > :
WTA Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Conchoraptor gracilis

El Conchoraptor gracilis ("lladre de conquilles gràcil") és una espècie de dinosaure oviraptòrid que va viure al Cretaci superior en el que avui en dia és Àsia.
# Conchita Wurst

Thomas "Tom" Neuwirth, (Gmunden, 6 de novembre de 1988) és un cantant austríac més conegut pel nom artístic de Conchita Wurst, el seu personatge drag queen amb barba, amb el qual va representar el seu país, Àustria, al Festival de la cançó d'Eurovisió en la seva edició celebrada a Copenhaguen, Dinamarca, l'any 2014. Guanyà el primer premi del concurs amb la cançó Rise Like a Phoenix, quedant per davant dels Països Baixos i Suècia.

## Biografia

Tal com el propi artista es descriu, té dues personalitats diferents: en l'àmbit privat, és en Tom Neuwirth; a l'escenari es transforma en la figura artística Conchita Wurst. A la seva pàgina web, presenta dues biografies diferents, una per a cada personalitat i proclama que això és un missatge de tolerància i contra la discriminació.

### Tom Neuwirth

Des de petit va voler dedicar-se a l'espectacle, i l'any 2006 començà la seva carrera artística formant part del programa de la televisió austríaca Starmania, emès per la cadena ORF1. L'any 2007 formà part del conjunt musical Jetzt anders! que es va dissoldre aquell mateix any.

### Conchita Wurst

Segons l'artista, Conchita va néixer a les muntanyes de Colòmbia, i va créixer a Alemanya, i és un personatge artístic creat a causa de la discriminació que visqué en Tom Neuwirth durant l'adolescència.
Els seus ulls són preciosos, grans, melancòlics i sempre perfilats, llueix una bonica cabellera fosca i una estudiada barba, a manera provocadora i simbòlica dels drets per la pau i la llibertat sexual. Aparegué públicament per primera vegada l'any 2011 al programa de televisió austríac Die große Chance, emès per ORF, interpretant la cançó My Heart Will Go On de Céline Dion. L'any 2012 va participar en la preselecció de cantats austríacs per al Festival de la Cançó d'Eurovisió, però va perdre davant el duet Trackshittaz. L'any 2013 aparegué en diversos programes de telerealitat de la televisió austriaca, com Die härtesten Jobs Österreichs ("Les feines més dures d'Àustria"), en què va treballar en una piscifactoria, i Wild Girls, en el qual va viure unes setmanes al desert de Namíbia.
El setembre de 2013 va ser seleccionada per representar Àustria al Festival d'Eurovisió 2014, del qual es va proclamar guanyadora el 10 de maig de 2014 amb la cançó Rise Like a Phoenix.

## Discografia

Singles
* Unbreakable (2011)
* That's what I am (2012)
* Rise Like a Phoenix (2014)
* Heroes (2014)

## Referències

* 1 2 3 «Conchita Wurst representará a Austria en Eurovisión 2014 con "Rise like a phoenix"». RTVE.es. [Consulta: 11 maig 2014].
* 1 2 «Conchita Wurst guanya Eurovisió». Diari Ara, 11-05-2014 [Consulta: 11 maig 2014].
* 1 2 «Biography». conchitawurst.com. [Consulta: 11 maig 2014].
* ↑ «Wurst nützt Chance». news.at, 23-09-2011 [Consulta: 11 maig 2014].
* ↑ «Trackshittaz vertreten Österreich beim Song Contest». Seiten Blicke, 25-02-2012 [Consulta: 11 maig 2014]. Arxivat 26 de juny 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-06-26. [Consulta: 11 maig 2014].
* ↑ «Discographie Conchita Wurst». Austrian Charts. [Consulta: 11 maig 2014].