OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Pinós

La Torre de Pinós és una obra de Granollers (Vallès Oriental) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

La torre de Pinós està situada a una elevació d'uns 200 metres sobre el nivell del mar, a llevant del nucli urbà, molt a prop del límit amb el terme municipal de Corró d'Avall. També hi ha una torre de control i vigilància, conjuntament amb la torre de can Casaca de la serra de Ponent.
Es tracta d'una torre de planta circular amb base lleugerament atalussada, de la qual s'ha perdut tota la banda meridional, en el punt on se suposa que hi havia la porta o la portella. Estava coberta per una cúpula rebaixada de rajols de ceràmica que sostenia un terrat pavimentat amb cairons. Es conserven, a 3 metres del terra, els forats de l'embigat del sostre de la planta baixa o de les bastides i s'intueix l'existència de verdugades horitzontals fetes amb pedres de mida més grossa que la resta de l'aparell. A uns 6 metres d'alçada hi ha les restes d'una falsa volta de maons a plec de llibre que cobria la planta pis i al capdamunt s'observa l'encaix de la plataforma superior. La part conservada presenta un coronament de merlets. L'aparell de la torre està format a base de còdols de riu lligats amb argamassa de cal; tant a l'interior com a l'exterior es conserven algunes restes d'arrebossat. L'aspecte actual de la torre és el resultat de les obres de consolidació portades a terme l'any 2003.

## Història

L'any 2003 es va portar a terme una intervenció arqueològica a la Torre de Pinós. Els resultats obtinguts van permetre establir diferents fases d'ocupació. A banda d'uns materials descontextualitzats del segle xvii, la primera gran fase documentada se situa a finals del segle xvii o principis del xviii, moment en què es construeix la torre. Durant la segona meitat del segle xix es documenta la sembra d'un camp de vinya a l'entorn de la torre, i a les darreries d'aquesta centúria es construeix un mur de coronament de la torre amb merlets i espitlleres i un nou paviment al terrat, fortificació probablement relacionada amb les Guerres Carlines. Durant el segle XX es produeix l'enderroc progressiu de la torre.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Pinós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Torre de Pinós | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 10 octubre 2020].

## Enllaços externs

* «Torre de Pinós». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Brunettia setiala

Brunettia setiala és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Les antenes del mascle fan 1,02-1,03 mm de llargària i les ales 1,48-1,50 de llargària i 0,78-0,80 d'amplada.
* Les femelles tenen antenes de 0,74 mm de longitud i ales d'1,48-1,50 de longitud i 0,78-0,80 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: és un endemisme de Taiwan.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Huang, Y. T. i C. S. Chen, 2001. Formosan Entomologist 21(2): 119-132.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Insect Fauna of Taiwan Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalogue of Life in Taiwan (anglès) i (xinès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Marià Torxitori II de Càller

Marià Torxitori II fou fill i successor de Constantí Salusi II de Càller com a jutge de Càller. Es va casar amb Preciosa de Lacon-Zori (testimoniada viva el 1141) i va deixar un fill, Constantí Salusi III de Càller. Va morir ver 1130. Va participar en l'expedició catalanapisana contra les Balears el 1114-1115.
# Colibrí noble

El colibrí noble (Oreonympha nobilis) és una espècie d'ocell de la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae) i única espècie del gènere Oreonympha (Gould, 1869). Habita les vessants andines del sud del Perú.

## Taxonomia

Diversos autors consideren aquesta espècie formada per dues subespècies que modernament, altres autors consideren dues espècies de ple dret:
* colibrí noble cellablanc (Oreonympha nobilis, sensu stricto). De l'oest del Perú central.
* colibrí noble de celles porpra (Oreonympha albolimbata). Del sud de Perú central.

## Referències

* ↑ «Colibrí noble». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 05/06/2013 (català)
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi : 10.14344/IOC.ML.7.2.
* ↑ KL. Schuchmann i A. Bonan, (2018). Hummingbirds (Trochilidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona
# Hamgyong del Nord

Hamgyong del Nord (en coreà: 함경북도, Hamgyŏng-pukto) és una província de Corea del Nord. La província es va crear en 1896 a partir de la meitat nord de l'antiga província de Hamgyong, sent una província de Korea fins a 1945, després va passar a ser una província de Corea del Nord. La seva capital és Chongjin.
A la província es troben la llançadora de míssils Musudan-ri i el camp de concentració de Onsong. En aquesta província també se situa el lloc on el govern nord-coreà va realitzar les seves primeres proves nuclears.

## Geografia

La província limita al sud-oest amb Hamgyong del Sud, a l'oest amb Ryanggang i al nord-est amb la ciutat de Rason, territori que es va separar de Hamgyong del Nord en 1993. Al nord es troba la frontera internacional amb la República Popular Xina que és delimitada pel riu Tumen. El mar del Japó s'estén a l'est.

## Proves nuclears

A l'octubre de 2006, el govern nord-coreà va dur a terme a la província diverses proves del Programa nuclear de Corea del Nord. La ubicació exacta de les proves, no es coneix, però es diu que va ser a diversos quilòmetres de la costa, en el mar del Japó.

## Organització administrativa

Hamgyong del Nord es divideix en 3 ciutats ("Si") i 12 comtats ("Kun"). Una d'aquestes tres ciutats (Ch'ŏngjin) es troba al seu torn subdividida en 7 sectors ("Kuyeok").

### Ciutats i poblacions

* Ch'ŏngjin-si (청진시; 淸津市)
** Ch'ŏngam-guyŏk (청암구역; 青岩區域)
** P'ohang-guyŏk (포항구역; 浦港區域)
** Puyun-guyŏk (부윤구역; 富潤區域)
** Ranam-guyŏk (라남구역; 羅南區域)
** Sinam-guyŏk (신암구역; 新岩區域)
** Songp'iŏng-guyŏk (송평구역; 松坪區域)
** Sunam-guyŏk (수남구역; 水南區域)
* Hoeryŏng-si (회령시; 會寧市)
* Kimch'aek-si (김책시; 金策市)

## Enllaços externs

* Divisions administratives de Corea del Nord
* Notícies sobre les proves nuclears (coreà) Arxivat 2016-01-24 a Wayback Machine.
* Proves nuclears a Corea del Nord Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ The New York Times. «Tension, Desperation: The China-North Korean Border» (en anglès), 22-10-2006. [Consulta: 14 octubre 2008].
# Hendrikus Colijn

Hendrikus (Hendrik) Colijn (Burgerveen, Haarlemmermeer, 22 de juny de 1869 - Ilmenau, 18 de setembre de 1944) va ser un polític neerlandès, que va exercir com primer ministre dels Països Baixos per dues vegades: entre agost de 1925 i març de 1926, i entre 1933 i 1939.
Va néixer en a Burgerveen, al municipi de Haarlemmermeer, el 1869. Els seus pares van ser Antonie Colijn i Anna Verkuijl, que van emigrar cap al Haarlemmermeer per raons religioses.

## Referències

* ↑ owner, No. «bwn2» (en dutch). Biografisch Woordenboek van Nederland:1880-2000, 12-11-2013. [Consulta: 28 gener 2021].
# Harue Akagi

Harue Akagi (japonès: 赤木春恵) (Manxúria, 14 de març de 1924 - Tòquio, 29 de novembre de 2018), nom artístic d'Ayako Oda (小田章子, Oda Ayako), va ser una actriu japonesa,.

## Biografia

Harue Akagi és coneguda per les seves interpretacions en papers secundaris en sèries de televisió.
El 2013, a 88 anys, Harue Akagi va assumir el paper principal de la pel·lícula Pekorosu no haha ni ai ni iku (ペコロスの母に会いに行く) Azuma Morisaki, convertint-se així, segons el llibre dels rècords Guinness, en l'actriu de més edat que va tenir un paper principal en una pel·lícula. També va guanyar el premi Mainichi a la millor actriu per aquesta interpretació.
Tractada de la malaltia de Parkinson durant tres anys, va morir d'aturada cardíaca a un hospital de Tòquio el 29 de novembre de 2018 a 94 anys.

## Filmografia
### Cinema

* 1949: Hanakurabe tanuki goten (花くらべ狸御殿) de Keigo Kimura
* 1949: Gokumon-to: Kaimei-hen (獄門島 解明篇) de Sadatsugu Matsuda: un vilatà
* 1955: Chiyari Fuji (血槍富士, Chiyari Fuji) de Tomu Uchida
* 1956: Akō Rōshi: Ten no Maki, Chi no Maki (赤穂浪士 天の巻 地の巻) de Sadatsugu Matsuda
* 1959: Shōnen Sarutobi Sasuke]' (少年猿飛佐助, Shōnen Sarutobi Sasuke) de Taiji Yabushita i Akira Daikubara: Omon Yayamata (veu)
* 1961: Miyamoto Musashi (宮本武蔵, Miyamoto Musashi) de Tomu Uchida: La dona de Kisuke
* 1962: Mabuta no haha (瞼の母, Mabuta no haha) De Tai Katō: Ofumi
* 1962: Kigeki ekimae onsen (喜劇 駅前温泉) de Seiji Hisamatsu: Kiyo
* 1962: Miyamoto Musashi: Hannyazaka no kettō (宮本武蔵 般若坂の決斗, Miyamoto Musashi: Hannyazaka no kettō) de Tomu Uchida: La dona de Kisuke
* 1962: Ōshō (王将, Ōshō) de Daisuke Itō: Oyuki
* 1963: Bushidō zankoku monogatari (武士道残酷物語, Bushidō zankoku monogatari) de Tadashi Imai
* 1967: Midaregumo (乱れ雲, Midaregumo) de Mikio Naruse
* 1979: Nichiren (日蓮) de Noboru Nakamura
* 2013: Pekorosu no haha ni ai ni iku (ペコロスの母に会いに行く) Azuma Morisaki: Mitsue Okano

### Televisió

* 1979 - 2011: 3年B組金八先生 (San-nen B-gumi Kinpachi-sensei)(Sèrie de TV)

## Premis i distincions

* 1993: medalla de cinta morada
* 2013: Premi de cinema Mainichi a la millor actriu per la seva interpretació a Pekorosu no haha ni ai ni iku

## Referències

* ↑ «Japanese Actress Harue Akagi Dies at 94» (en anglès). The Daily Manilla Shimbun, 29-11-2018.
* ↑ «赤木春恵» (en japonès). Arxivat de l'original el 6 d’abril 2012. [Consulta: 30 setembre 2011].
* ↑ «赤木春恵 あかぎ・はるえ» (en japonès). Stingray. [Consulta: 30 setembre 2011].
* 1 2 3 «Actress Harue Akagi dies at 94» (en anglès). NHK World, 29-11-2018. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2018 [Consulta: 22 juny 2021].
* 1 2 «毎日映画コンクール 第68回（2013年）» (en japonès). mainichi.jp. [Consulta: 29 novembre 2018].
# Heràclit i Demòcrit

Heràclit i Demòcrit és un quadre del pintor Peter Paul Rubens, realitzat el 1603, que es troba al Museu Nacional d'Escultura de Valladolid.
El pintor el va realitzar com a encàrrec del privat de Felip III de Castella, Francisco Gómez de Sandoval Rojas y de Borja, conegut com el Duc de Lerma. Després de passar per diverses col·leccions, el desembre de 1999 va ser venut pel magnat sirià del petroli Akram Ojjeh, a la casa de subhastes Christie's de Londres, i el va adquirir el Ministeri de Cultura i Esport d'Espanya per unes 661.000 lliures esterlines (uns 175 milions de pessetes).

## Tema

La representació del tema artístic d'Heràclit i Demòcrit va ser molt freqüent al segle xvii com a contraposició de l'optimisme davant del pessimisme a la vida. Es representa a Heràclit i Demòcrit, filòsofs grecs del segle V aC.
Al quadre es mostren els dos filòsofs com a representants de caràcters oposats mirant fixament l'espectador i col·locats a banda i banda d'un globus terraqüi on s'aprecien els territoris del nord d'Europa i centreeuropeus envoltats de mars talment una carta portolana on és visible la rosa dels vents. Les seves identitats queden aclarides en inscripcions amb caràcters grecs que recorren les vores dels mantells.

## Referències

* ↑ Rodríguez, Adrián. «Cómo admirar la joya de Rubens que atesora el Museo de Escultura de Valladolid» (en castellà). El Norte de Castilla, 17-08-2022. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Ficha completa» (en castellà). Red Digital de Colecciones de Museos de España. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Centro Virtual Cervantes». [Consulta: 14 novembre 2012].
* ↑ García Sánchez, Manel. «Carlos García Gual descifra la fórmula de la alegría de Demócrito» (en castellà). El País, 07-01-2022. [Consulta: 5 octubre 2023].
# Herzogiella seligeri

Herzogiella seligeri és una espècie de molsa de la família de les hipnàcies present de Catalunya.

## Característiques

Són plantes gràcils i prostrades que formen catifes laxes de color verd clar o grogós i brillants. Els caulidis atenyen els 2,5 cm de longitud i tenen una secció de 1,5 a 3 mm. Els fil·lidis estan estesos respecte el caulidi, lleugerament complanats. Són ovatolanceolats de 1-2,5 per 0,5-0,9 mm. de mida i presenten un nervi curt i doble tot i que pot ser absent. Els fil·lidis situats a prop de l'àpex del caulidi, són fortament corbats cap a una direcció. Els marges són serrulats o serrats. Les cèl·lules alars són verdes, quadrades o rectangulars, sovint arrodonides de 17-48 µm per 12-26 µm. Les basals són poroses i les cèl·lules medials són de dimensions més estretes (30-100 per 5-7 µm). És una planta autoica, és a dir que té els arquegonis i anteridis es troben en branquetes separades sobre el mateix individu. Genera abundants càpsules durant la primavera i l'estiu, de color marró clar o vermellós, de forma cilíndrica, fortament arquejada i allargassada de fins 2 - 3,5 mm, inclinada respecte una seta de color marró clar o vermellosa de 1,5-3 cm. L'opercle és cònic i les espores són d'unes 12 - 22 µm.

## Hàbitat i distribució

Espècie que creix en boscos, sobre soques o fusta morta en descomposició de coníferes i alguns planifolis com el castanyer o el vern en zones d'estatge basal fins a 1900 metres d'altitud en molts punts de l'hemisferi nord: Estats Units (Muntanyes Rocoses), Europa i Àsia. A Catalunya és força comuna sobre soques d'avet en boscos de l'Alta Ribagorça, Vall d'Aran o Pallars Sobirà. També s'ha citat la seva presència al Montseny.

## Galeria

* Detall dels caulidis foliats.
* Càpsules en estat madur.
* Vista dels fil·lidis en microscopi, s'observa el marge serrulat de la làmina.
* Càpsules immadures.

## Referències

* 1 2 «Herzogiella seligeri». The Plant List. [Consulta: 13 octubre 2019].
* 1 2 3 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
* 1 2 Boufford, D. E.. «Herzogiella seligeri». A: Flora of North America Editorial Committee, eds.. Flora of North America : north of Mexico. Vol. 28 (en anglès), 2014, p. 529.
* ↑ VVAA. Mosses and liverworts of Britain and Ireland: a field guide. Plymouth: British Bryological Society, 2010.
# Homenatge a Lluís Llach. Si véns amb mi

Homenatge a Lluís Llach. Si véns amb mi és un disc d'homenatge al cantautor Lluís Llach editat al desembre de 2007 per la companyia discogràfica Picap.
Una selecció d'intèrprets internacionals cantaren en diverses llengües alguns dels clàssics del cantautor català, després de la seva retirada dels escenaris el 2007. Alguns dels temes ja s'havien enregistrat anteriorment en altres discos i d'altres s'enregistraren per a l'ocasió per artistes que volgueren rendir tribut a l'obra de Llach.

## Cançons i intèrprets
### CD 1 (Versions inèdites)

* Penyora (Lluís Llach) - Maria del Mar Bonet
* Si arribeu (Lluís Llach) - Pedro Guerra
* Que feliç era, mare (Josep Maria Llach - Lluís Llach) - Marina Rossell
* La casa que vull (Joan Salvat-Papasseit - Lluís Llach) - Miquel Gil
* Jo també he dormit a l'alba (Lluís Llach) - Adrià Puntí
* Laura (Lluís Llach) - Roger Mas
* Onades (Lluís Llach) - Silvio Rodríguez
* Venim del nord, venim del sud (Lluís Llach)- Joan Amèric
* Vida (Lluís Llach) - Joan Isaac
* Despertar (Lluís Llach) - Manu Guix
* Greziako Itsas-Ontzia (Lluís Llach) - Gorka Knörr
* Amor particular (Lluís Llach) - Sílvia Comes
* Madame o [Ningú no sabia el seu nom] (Lluís Llach) - Albert Fibla
* Roda (Lluís Llach) - Túrnez & Sesé
* A la taverna del mar (Kavafis - Lluís Llach) - Josep Tero

### CD 2 (versions existents)

* Around mury (Lluís Llach) - Jean-Michel Jarre. Extreta del DVD Solidarnosc Live (Warner, 2005)
* Que tinguem sort (Lluís Llach) - Pomada. Extreta del llibre-CD 15 anys MMVV (FNAC, 2003)
* Nube blanca (Lluís Llach) - Ana Belén. Extreta del disc 26 canciones y una nube blanca (CBS, 1989)
* Aprile 74 (Lluís Llach) - Alessio Lega.
* Cançó d'amor (Lluís Llach) - Zizi Possi. Extreta del disc Asa Morena (Polygram, 1982)
* Silenci (Lluís Llach) - The Walkabouts. Extreta del disc Train Leaves at Eight (Glitterhouse Records, 2000)
* La luna (Lluís Llach) - Catherine Ribeiro. Extreta del disc Vivre Libre (Alby WMD, 1995)
* Jeszcze (Lluís Llach) - Zespól Reprezentacyjny
* Cançó a Mahalta (Màrius Torres - Lluís Llach) - Muhel. Extreta del disc Siluetes (Picap, 2003)
* A cavall del vent (Lluís Llach) - Paco Muñoz. Extreta del disc La meva terra (PM Produccions, 2005)
* Escriu-me aviat (Lluís Llach) - VerdCel
* La meva terra (Lluís Llach) - La tresca i la verdesca
* La gallineta o [Cançoneta] (Lluís Llach) - Inadaptats. Extreta del disc Prou propietat (Capità Swing, 1995)
* El bandoler (Lluís Llach) - Kumbes del mambo. Extreta del disc Catxondeio (ReDiscus!, 2007)
* Companys, no és això (Lluís Llach) - Mesclat. Extreta del disc Manilla (DiscMedi, 2004)
* Com un arbre nu (Lluís Llach) - Gerard Quintana. Extreta del disc Les claus de sal (Música Global, 2004)

## Referències

* ↑ http://www.picap.com/ct/rss:Cos/totesnoticies/_/193 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.catradio.cat/reproductor/169563 Arxivat 2010-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ Vilaweb, 03-12-2007
* ↑ Avui, 12-12-2010
# Holašovice

Holašovice (en alemany Holaschowitz) és un petit poble històric que pertany al municipi Jankov, situat a la Regió de Bohèmia Meridional a la República Txeca, a 15 quilòmetres a l'oest de České Budějovice.
Al sud es troba la zona de paisatge protegit del Bosc Blanský. El poble va ser abandonat després de la Segona Guerra Mundial, en destaca el seu pla medieval i els edificis propis del sud de Bohèmia o l'estil barroc rural que roman intacta. Va ser restaurat i repoblat a partir de 1990, i va ser designada per la UNESCO com a Patrimoni de la Humanitat el 1998.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Holašovice Historic Village» (en anglès). [Consulta: 15 febrer 2021].
# Holbein (cràter)

Holbein és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 115 km de diàmetre. Porta el nom dels pintors alemanys Hans Holbein el Vell (c. 1465-1524), Hans Holbein el Jove (c. 1497-1543), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Holbein». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Hernán Gaviria

Hernán Gaviria (Carepa, Colòmbia, 27 de novembre de 1969 - 24 d'octubre de 2002) és un futbolista colombià. Va disputar 27 partits amb la selecció de Colòmbia.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Helsingborg

Helsingborg és una ciutat i un munipici de la comarca d'Escània a Suècia situat al costat de l'estret d'Öresund. Helsingborg també és el munipici que està situat més a prop de Dinamarca a Suècia.

## Galeria d'imatges

* Helsingborg vista des del mar
* Petit port a Helsingborg
* Escala a prop del port pujant cap a la torre de Kärnan
* L'església de Santa Maria

## Enllaços externs

* Plana web oficial
# Helotials

Helotiales és un ordre dins la classe Leotiomycetes de fongs de la divisió Ascomycota. Segons s'ha estimat l'any 2008, aquest ordre conté 10 famílies, 501 gèneres, i 3.881 espècies.
Helotiales conté el famós bolet copa que viu als roures, essent del gènere Chlorociboria.

## Hàbit

Helotiales es distingeixen pels seus apotecis en forma de disc o de copa. Contenen molts patògens de plantes com Monilinia fructicola, Sclerotinia sclerotiorum, Sclerotium cepivorum.

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, Desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10a edició. Wallingford, UK: CABI, 2008, p. 310. ISBN 978-0-85199-826-8.
* ↑ Kuo M. «Chlorociboria aeruginascens & C. aeruginosa», 2004. [Consulta: 29 agost 2009].
# Hueytown

Hueytown és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 15.364 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hueytown tenia 15.364 habitants, 6.155 habitatges, i 4.517 famílies. La densitat de població era de 510,9 habitants/km².
Dels 6.155 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 90,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 41.225 $ i la renda mitjana per família de 49.380 $. Els homes tenien una renda mitjana de 36.087 $ mentre que les dones 26.025 $. La renda per capita de la població era de 19.735 $. Aproximadament el 5,3% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Hufaix

Hufaix és una muntanya del Iemen al Haraz, dins del grup muntanyós al-Sarat, a la cadena d'al-Masani.
És esmentada junt amb la veïna muntanya de Milhan (o Rayshan) i eren famoses pel seu gran nombre de fonts. Aquestes dues muntanyes i els territoris annexos formaven un districte al segle xviii. La ciutat principal de la zona és Sefekin on antigament residia un dola (dawla) de l'imam.

## Bibliografia

* Niebhur, Beschreibung von Arabien, 1886
# Hotel Berga Park

L'Hotel Berga Park és un hotel del municipi de Berga protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'actual caserna militar de Berga fou seu de la colònia escolar permanent de l'Ajuntament de Barcelona a Berga, construïda el 1932. De l'escola dissenyada per l'arquitecte municipal de Barcelona, Josep Goday, solament en queda l'edifici destinat a escola, avui dependències administratives de la caserna. Està estructurat en planta baixa i tres pisos superiors, amb un menjador per a tres-centes quaranta persones i dormitoris per a tres-centes. Hi ha un edifici annex destinat als professors i director i la infermeria.
També hi ha el pavelló de Suècia de l'exposició universal de 1929. El país el donà a Barcelona per a les colònies escolars i l'instal·laren aquí, ubicant-hi vuit aules, una biblioteca i dues sales polivalents. L'estil del grup escolar pot considerar-se en línies generals noucentista amb una clara tendència a la utilització del maó vist que l'apropa a l'escola holandesa contemporània.

## Història

L'Ajuntament de Barcelona presentà a concurs públic entre tots els municipis catalans situats a més de 500m. d'altitud que poguessin oferir terrenys per a l'escola. La inauguració fou el 14 d'agost de 1932 amb la presència del president Francesc Macià. La colònia fou ocupada el 1939 pel coronel Pérez Viñeta i convertida en caserna militar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Hotel Berga Park». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].