OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fundació Barceló

Fundació Barceló és una fundació sense ànim de lucre creada a Palma el 1989 per la família Barceló Oliver, gràcies a la iniciativa de Gabriel Barceló. Ha dedicat la seva actuació altruista bàsicament als camps de l'art, la salut, l'educació i el desenvolupament econòmic. El seu camp d'actuació no comprèn sols les Illes Balears, sinó també Espanya, els països d'Amèrica Llatina i del continent africà. El 2004 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Organització

Les activitats de la Fundació estan organitzades i supervisades per quatre comissions que s'ocupen dels diferents camps on treballa la fundació. Són la Comissió d'Art, la Comissió de Salut, la Comissió d'Activitats de Desenvolupament Humà i Professional i la Comissió d'Educació.

## Activitats

El 1991 es va constituir la Comissió d'Art, que, a més de gestionar i mantenir la col·lecció de pintors mallorquins dels segles XIX-XX, de la qual és propietària la Fundació, es dedica a l'organització d'activitats artístiques, concretament de pintura i fotografia. Així, s'han celebrat exposicions i s'han organitzat certàmens internacionals de pintura, no tan sols a Palma sinó a altres indrets com a diferents països llatinoamericans i a la República de Txèquia. Pel que fa a la temàtica de les exposicions organitzades per la Fundació, cal destacar el paper predominant dels artistes mallorquins o residents a les illes. També cal destacar el muntatge de l'exposició fotogràfica itinerant Balears, ahir, que recorregué part del territori mallorquí.
Són realment destacades les actuacions de la Comissió de Salut, que començà organitzant els cursos de doctorat (del 1996 al 2001) en medicina, amb la col·laboració de la Universitat d'Alcalà d'Henares i un simposi anual d'immunologia (del 1996 al 2000). Des de 1997 de manera periòdica i ininterrompuda es realitza el curs de suport vital bàsic i avançat, amb col·laboració de diferents entitats científiques.
A més, la Fundació Barceló des de 1996 ha desenvolupat el programa d'ajuda mèdica internacional (AMI), que s'inicià a la República Dominicana i que s'ha anat estenent a altres països. Aquest programa consisteix a mantenir de forma permanent un equip de professionals mèdics per tal d'assistir a la població més necessitada. A aquest programa s'hi ha afegit la donació de medicaments i instrumental mèdic.
Dins la Comissió d'Activitats pel Desenvolupament Humà i Professional, cal destacar el programa de cooperació basat en la fórmula del microcrèdit, amb la intenció de fomentar la creació de petites empreses a de l'auto ocupació.

## Vegeu també

* Grup Barceló

## Enllaços externs

* Web de la Fundació
# Gavina capnegra americana

La gavina capnegra americana (Larus atricilla) és un ocell marí de la família dels làrids (Laridae) d'hàbits costaners que cria en grans colònies, en aiguamolls de la costa atlàntica d'Amèrica del Nord, el Carib i la zona septentrional d'Amèrica del Sud. La població més septentrional migra en hivern cap al sud.
# Gavina de Bonaparte

La gavina de Bonaparte (Chroicocephalus philadelphia) és un ocell marí de la família dels làrids (Laridae) que habita els rius, llacs i costes d'Amèrica del nord, criant als boscos de coníferes d'Alaska i Canadà i passant l'hivern a costes i aigües terra endins dels Estats Units, Mèxic i Cuba.

## Referències

* ↑ Gavina de Bonaparte a AVIBASE Rev. 16/03/2012
# Serreta del Comú

La Serreta del Comú és una muntanya de 160 metres que es troba al municipi de Soses, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jo Bauer-Stumpff

Jo Bauer-Stumpff (Amsterdam, 5 de setembre de 1873 – Amsterdam, 5 de febrer de 1964) fou una pintora neerlandesa.

## Biografia

Bauer-Stumpff va néixer en Amsterdam i es va formar a la Rijksakademie van beeldende kunsten on va estudiar sota la direcció d'August Allebé. El seu pare William Stumpff va ser director-general en el teatre Real Holandès. Ella era membre de Arti et Amicitiae -on va guanyar una medalla el 1952- i del Hollandse Aquarellisten Kring. És considerada membra del grup de dones artitas trucades Amsterdamse Joffers.J
El 1902 es va casar amb el pintor Marius Bauer. Van viure en la Vila Stamboel en Aerdenhout i a partir de 1916 en Amsterdam. Van fer viatges a l'estranger, a les Índies orientals holandeses i a Egipte. Després del seu matrimoni, la pintora, va interrompre gairebé totalment la seva producció d'obra per a cuidar el seu marit. El matrimoni no va tenir fills. Després de la defunció del seu marit, va emprendre de nou una etapa més activa com artista. És coneguda pels seus bodegons i retrats.J Els seus alumnes van ser Ans van den Berg, Frederik Henderik de Meester, i Hillegonda Henriëtte Tellekamp.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Jo Bauer» (en neerlandés). RKD. [Consulta: 13 abril 2016].
# Municipi de Sala

El municipi de Sala (en letó: Salass novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al centre del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Sala. El municipi va ser creat l'any 2009 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Sēlpils pagasts (zona rural)
* Salas pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 4.415 persones (2009). La superfície del municipi té uns 318,1 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 13,88 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 16 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 16 gener 2015].
# Jordi Farràs i Forné

Jordi Farràs i Forné és un polític andorrà que va exercir de Síndic General d'Andorra des de 1992 a 1994. També va ser Conseller General de 1986 fins a 1994. Durant el seu mandat es va aprovar la constitució andorrana i poc després de l'aprovació d'aquesta Josep Dallerès Codina va esdevindre Síndic. Va militar al Agrupament Nacional Democràtic de Òscar Ribas i Reig i posteriorment al Partit Demòcrata.

## Distincions honorífiques

* Cavaller de la Creu dels Set Braços, Principat d'Andorra (2024)

## Referències

* ↑ http://www.consellgeneral.ad/ca/arxiu/arxiu-de-lleis-i-textos-aprovats-en-legislatures-anteriors/legislatura-constituent-1993/consellers-generals-del-1993/jordi-farras-forne
* ↑ BOPA. «Decret 283/2024, del 10-7-2024, pel qual es formalitzen diversos atorgaments de la Creu dels Set Braços i de l’Orde de Carlemany», 17-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].
# Comtat de Tengen

El comtat de Tengen fou una jurisdicció feudal alemanya a l'Hegau. Tengen és esmentada per primer cop el 1112 i era el lloc principal del comtat de Tengen format per dues porcions.
El 1275 els senyors de Tengen van heretar la senyoria de Klingenberg i van adquirir el títol comtal. El 1305 van vendre els dominis originals als Habsburg. El 1387 van empenyorar Klingenberg als Habsburg que el 1462 van adquirir Bodmann i Jungingen als seus senyors. El 1488 la regió fou inclosa finalment al cercle de Suàbia-Alsàcia-Burgúndia. Finalment va passar a Baden el 1806
L'altra porció que incloïa Tengen i el seu castell, fou venuda el 1522 a Àustria. El 1534 s'ajuntava amb el comtat de Nellenburg que pertanyia al cercle del Vorderösterreich i havia estat adquirit pels Habsburg als Tengen el 1465 (que la posseïen des de 1422, quan van adquirir la condició de comtes). Tengen fou empenyorada pels Habsburg el 1651 i va passar en feu als Auersperg el 1653 com a feus, i es convertia en comtat mediatitzat amb aproximadament 70 km²; el 1806 el comtat va passar a Baden. Verenahof era com a exclau en àrea suïssa, però pertanyia al territori del comtat de Tengen; també aquesta zona va passar a Baden el 1806 però el 1967 es va fer un intercanvi de territori i va passar a Suïssa. La ciutat d'Eglisau, una fundació dels Tengen, fou fins a 1463 de la seva propietat.
# Corvula macrops

Corvula macrops és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical (27°N-1°S) i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des del sud del Golf de Califòrnia fins a l'Equador, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Eigenmann, 1889. A review of the Sciaenidae of America and Europe. Rep. U. S. Fish Comm. v. 14 (1886): 343-451, Pls. 1-4.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (III). Bemerkungen über Serranus nebulifer und Serranus clathratus sp. Gird. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 72 (1. Abth.): 29-96, Pls. 1-8.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Ruiz-Ramirez, S., G. Lucano-Ramirez i J. Mariscal-Romero, 1997. Length-weight relationships of soft-bottom demersal fishes form Jalisco and Colima states, Mexico. Naga ICLARM Q. 20(3/4):62-63.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Corydoras bilineatus

Corydoras bilineatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Madeira a Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras bilineatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Knaack, J. 2002. Corydoras bilineatus n. sp. (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Aquaristik aktuell (Alemanya) 4/2002: 50-56.
# Corydoras australis

Corydoras australis és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cortez

* No s'ha de confondre amb Cortés.
«Cortez» té aquests significats:
* Cortez (Colorado), població dels Estats Units a l'estat de Colorado
* Cortez (Florida), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
* Gran Premi MR Cortez o * Gran Premi Internacional de ciclisme MR Cortez-Mitsubishi
* Bruno Cortez (Rio de Janeiro, Brasil, 1987), futbolista brasiler que disputà un partit amb la selecció del Brasil
* Ricardo Cortez (Nova York, 1899 - 1977), actor i director de cinema estatunidenc
# Contigliano

Contigliano és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 60 km al nord-est de Roma i a uns 8 km a l'oest de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 3.896 habitants.
Contigliano limita amb els municipis següents: Casperia, Colli sul Velino, Cottanello, Greccio, Montasola i Rieti.
L'església més important de la ciutat és la de San Michele Arcangelo. Altres esglésies interessants són les de Sant'Antonio i San Lorenzo, i l'Abadia de San Pastore.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january». ISTAT. [Consulta: 23 gener 2020].
# Correlació parcial

El coeficient de correlació parcial de primer ordre, anotat aquí $r_{AB.C}$, permet conèixer el valor de la correlació entre dues variables A i B, si la variable C havia estat constant per a la sèrie d'observacions considerades.
En altres paraules, el coeficient de correlació parcial $r_{AB.C}$ és el coeficient de correlació total entre les variables A i B quan se'ls va retirar la seva millor explicació lineal en terme de C.

## Fórmula

                $R_{AB.C}={\dfrac {r_{AB}-r_{AC}\cdot r_{BC}}{{\sqrt {1-r_{AC}^{2}}}\cdot {\sqrt {1-r_{BC}^{2}}}}}$

## Demostració geomètrica

La demostració més ràpida de la fórmula consisteix a recolzar-se en la interpretació geomètrica de la correlació (cosinus). Les sèries d'observacions A, B i C, un cop centrades reduïdes, són vectors centrats OA, el OB, OC de longitud unitat:
Les seves extremitats determinen un triangle esfèric ABC, en què els costats a, b i c "són els arcs de grans cercle BC, AC i AB. Els coeficients de correlacions entre aquests vectors són $r_{BC}=cos(a)$, $r_{AC}=cos(b)$ i $r_{AB}=cos(c)$. Llavors, la llei fonamental dels triangles esfèrics dona, per a l'angle C, la relació següent entre cosinus:
    $Cos(C)={\dfrac {cos(c)-cos(a).Cos(b)}{sense(a).Sense(b)}}={\dfrac {cos(c)-cos(a).cos(b)}{{\sqrt {1-cos^{2}(a)}}\cdot {\sqrt {1-cos^{2}(b)}}}}$
El mateix que c està l'angle entre els punts A i B, vistos pel centre de l'esfera, C està en l'angle esfèric entre els punts A i B, vistos pel punt "C" en la superfície de l'esfera, i $r_{AB.C}=cos(C)$ és la «correlació parcial» entre A i B quan C és fixat.

## Àrees d'aplicació

El concepte de correlació parcial s'utilitza en:
* Modelatge per regressió lineal.
* Anàlisi de dades per iconografia de correlacions.

## Bibliografia

* R. A. Fisher (1924). "The distribution of the partial correlation coefficient". Metron 3 (3-4): 329-332.

## Referències

* ↑ «PARTIAL CORRELATION | Meaning & Definition for UK English | Lexico.com» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-01-31. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ «Lesson 6: Multivariate Conditional Distribution and Partial Correlation». [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ «Partial correlation coefficient - Encyclopedia of Mathematics». [Consulta: 31 gener 2022].
# Cristina Carrasco Bengoa

Cristina Carrasco Bengoa és una economista xilena i catalana que ha investigat sobre el treball domèstic, el treball de les dones, l'economia feminista i els indicadors econòmics no androcèntrics. Les seues aportacions en forma d'articles i llibres a l'escola de l'economia feminista són considerades referents destacables. Fou reconeguda amb la Medalla President Macià l'any 2006. Fà de professora de teoria econòmica a la Universitat de Barcelona.
També és membre de l'Institut Interuniversitari de les Dones i el Gènere de les Universitats Catalanes i de la International Association for Feminist Economics (IAFFE). És una de les fundadores de les Jornadas de Economía Crítica de Valladolid i forma part del consell de redacció de la Revista de Economía Crítica.
Els seus temes d'investigació són el treball domèstic, el treball de les dones, l'economia feminista i els indicadors no androcèntrics, sobre els quals té diverses publicacions: El trabajo de cuidados: antecedentes históricos y debates actuales –juntament amb Cristina Borderías i Teresa Torns– (CIP-Ecosocial y La Catarata, 2011), Mujeres, sostenibilidad y deuda social (Revista de Educación, Ministerio de Educación y Ciencia, Madrid, 2009) i Tiempos y trabajos desde la experiencia femenina (Papeles de relaciones ecosociales y cambio global) (FUHEM, Madrid, 2009), entre d'altres. A la seva obra més recent, Con voz propia. La economía feminista como apuesta teórica y política (La Oveja Roja / Viento Sur, 2014), coordina un conjunt d'assaigs de diverses autores sobre com l'economia tradicional ignora aspectes del treball directament vinculats amb la feina de les dones.

## Notes

* ↑ «Cristina Carrasco Bengoa». Dialnet. [Consulta: 29 febrer 2016].
* 1 2 Colomer, Victor «Cristina Carrasco: economía feminista». Diari de Sabadell, 07-03-2007 [Consulta: 1r març 2016]. Arxivat 29 de juny 2012 a Wayback Machine.
* ↑ «Cristina Carrasco». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. [Consulta: 29 febrer 2016].
* ↑ Abasolo, Olga; Vicent, Lucía «Entrevista a Cristina Carrasco». Papeles de relaciones ecosociales y cambio global, 127, 2014, pàg. 141.
* ↑ Departament de Treball i Indústria «DECRET 6/2006, de 17 de gener, de concessió de les medalles i plaques President Macià 2005. Número 4561». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-01-2006.
* ↑ «Cristina Carrasco». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Cotinga encaputxada

La cotinga encaputxada (Carpornis cucullata) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i selva del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cotinga encaputxada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Corb marí neotropical

El corb marí neotropical (Phalacrocorax brasilianus) o (Phalacrocorax olivaceus) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita costes i aigües interiors de la regió Neotropical, des de Texas i Sonora, cap al sud, per Mèxic, Amèrica Central, Bahames, Cuba i l'illa de la Juventud fins a gairebé tot el continent sud-americà i Terra del Foc, a excepció de les altures dels Andes.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ American Ornithologists' Union 6th edition (incl. 37th suppl.)
# Sesquiterpè

Els sesquiterpens són una classe de terpens que consten de tres unitats d'isoprè i tenen la fórmula molecular C$_{15}$H$_{24}$. Com els monoterpens, els sesquiterpens poden ser acíclics o contenir anells incloent moltes combinacions úniques. Les modificacions bioquímiques com l'oxidació o el rearranjament produeixen els sesquiterpenoids, que hi estan relacionats, com per exemple l'òxid de cariofilè o el farnesol. Com els monoterpens, també són volàtils a temperatura ambient, tot i que en menor mesura, ja que tenen un pes molecular un 50% superior als primers.
Els sesquiterpens es troben a la natura, majoritàriament en plantes, insectes i fongs, tot i que també es poden trobar (a diferència dels monoterpens) en determinats vertebrats. Actuen com semioquímics, per exemple agents de defensa (alguns són verinosos per als herbívors) o comunicació entre insectes i plantes.

## Vegeu també

* Cadinè
* Cariofilè
* Farnesol
* Germacrè
* Pirofosfat de farnesil
* Compostos orgànics volàtils

## Referències

* ↑ Goodwin, T.E., Rasmussen, E.L., Guinn, A.C., McKelvey, S.S., Gunawardena, R., Riddle, S.W., and Riddle, H.S. (1999) African Elephant Sesquiterpenes, J. Nat. Prod. 62, 1570–1572.
* ↑ «funció comportamental del cariofilè sobre els insectes». pherobase, 09-01-2013.(anglès)

## Enllaços externs

* «Sesquiterpè» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Simon Says

Simon Says (en català, "En Simó diu") és un joc infantil per a tres o més jugadors. Un jugador assumeix el paper de "Simon" i emet instruccions (sovint accions físiques, com "salta" o "treu la llengua") a la resta de jugadors, que només les han de seguir si l'acció ve precedida de "Simon says". Els jugadors són eliminats del joc si segueixen accions no precedides immediatament per la frase, o si no són capaços de seguir una instrucció que comenci per "Simon says". Qui actua com a Simon ha de donar les ordres amb lleugeresa, i la resta de jugadors les han d'obeir —si cal— ràpidament. El que sovint importa en el joc és la capacitat de distingir entre comandes genuïnes i errònies, més que l'acció física; en la majoria de casos, només cal intentar l'acció. Així, aquest joc ensenya a les criatures la importància d'escoltar i frenar els seus comportaments a través de comandes senzilles.
L'objectiu del jugador que actua com a Simon és eliminar la resta de jugadors tan ràpid com sigui possible; el jugador de la partida és el darrer jugador que ha seguit correctament totes les comandes. Tanmateix, ocasionalment, els últims jugadors poden quedar eliminats alhora, fet que resulta en què Simon guanyi. En alguna versió del joc, el Simon pot passar el càrrec a un altre jugador. El joc ha arrelat a la cultura popular, amb nombroses referències en pel·lícules, música i literatura.

## Referències

* ↑ Sapala, Paz Eulalia L. Dynamic Speech III. Rex Bookstore, 2008, p. 7. ISBN 9789712349423.
* ↑ Friedberg, Robert D., 1955-. Clinical practice of cognitive therapy with children and adolescents : the nuts and bolts. Nova York: Guilford Press, 2002. ISBN 1-57230-723-4.
* ↑ Cook, David C. Can I know what to believe?.. Colorado Springs, CO: NexGen, 2003. ISBN 0-7814-4089-0.