OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mastermind

El Mastermind és un joc de tauler del tipus joc abstracte, on s'usa la capacitat de deducció per esbrinar un codi format per colors. Han aparegut diverses variants, com un Mastermind amb lletres (formant paraules existents en un idioma), números o figures animades. També s'han sumat colors per complicar el joc o s'han permès indicacions addicionals i combinacions restringides per simplificar-lo, però el mecanisme bàsic centrat en la lògica es manté.

## Funcionament

Un jugador col·loca en secret peces de sis colors (es poden repetir i posar en qualsevol ordre) i l'oponent ha d'esbrinar-los en un nombre limitat de torns. A cada torn, qui intenta endevinar col·loca sis colors i l'altre respon indicant amb fitxes blanques i negres depenent de la combinació ficada.
Per a cada fitxa de la combinació del usuari que vol esbrinar la combinació, el usuari amb la combinació secreta respondrà de la següent forma: Si el color existeix però en una altra posició ficarà una fitxa blanca per cada fitxa en aquest cas, si s'ha encertat posició i color ficarà una fitxa negra per cada fitxa en aquest cas, si no hi ha aquell color en el codi secret no ficarà cap fitxa.
Per eliminació, es van descartant possibilitats combinatòries. Guanya qui endevina abans del final dels torns o l'altre si no s'aconsegueix arribar al codi correcte.

## Bibliografia

* Comas i Coma, Oriol. El món en jocs. RBA Libros, 2005. ISBN 84-7871-327-1.

## Vegeu també

* Wordle
# Gioacchino Assereto

Gioacchino Assereto (1600 - 28 de juny de 1649) fou un pintor italià de principis del Barroc, actiu a Gènova.
Va ser aprenent de Luciano Borzone i després de Giovanni Andrea Ansaldo. Va pintar dos frescos a una volta de l'església de Santissima Annunziata del Vastato: David i Abimelec i Sant Giovanni i Pietro curant als coixos. També mostra la influència de Bernardo Strozzi, un tenebrisme moderat, com a Moisés obtenint aigua de la roca, actualment al Museu del Prado de Madrid. Orazio de Ferrari va poder haver treballat amb ell a l'estudi d'Ansaldo.
Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es pot veure la seva obra Els filisteus arrencant els ulls a Samsó, un oli sobre tela de la primera meitat del segle xvii.

## Referències

* ↑ Catàleg Online del Mnac: Referència 069998-000
# Jakob Philipp Kulik

Jakob Philipp Kulik (1793-1863) fou un matemàtic austríac conegut per les seves taules numèriques. El seu nom es pot trobar escrit de diverses formes: Iakob, Jakub, ...

## Vida i Obra

Va es tudiar a la universitat de Praga i va ser professor a les escoles secundàries de Olmutz (1814) i Graz (1816). A partir de 1826 va ser professor de la universitat de Praga.
Kulik va dedicar la major part de la seva vida a la computació de taules matemàtiques. La seva obra més monumental és la taula de factors de tots els enters fins a 100 milions.

## Referències

* ↑ Cournot, pàgina 246.
* ↑ Roegel, pàgina i.

## Bibliografia

* Roegel, Denis «A reconstruction of Kulik’s table of squares and cubes (1848)» (en (anglès)). LOCOMAT Project, 2011.
* Cournot, Antoine Augustin. «Démonstration élémentaire de la formule pour la durée des oscillations du pendule simple par J-P Kulik». A: Bernard Bru; Thierry Martin (eds.). Écrits de jeunesse et pièces diverses. Tome XI. Volume 1. (en (francès)). Paris: J. Vrin, 2010. ISBN 978-2-7116-2011-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jakob Philipp Kulik» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Turons Ediacara

Els turons Ediacara, en anglès: Ediacara Hills són una serralada des muntanyes baixes que estan a la part nord de la Serralada Flinders d'Austràlia del Sud a uns 650 km al nord de la ciutat d'Adelaida. Aquests turons donen nom al període geològic Ediacarià. A la zona hi ha mines antigues de coure i plata. També contenen fòssils. L'etimologia d'Ediacara no està clara i sembla provenir de les llengües dels aborígens australians. Les fonts més antigues sembla que indiquen que el nom prové de ‘Idiyakra’ que seria la designació d'un lloc prop de l'aigua Però podria tractar-se ‘Yata Takarra’ que significa sòl pedregós."

## Referències

* ↑ «Features, Briefing, Name change». The Times (London), 27-05-2004, p. 9.
* ↑ Hickey, Georgina; Michael Lee «A New Age Begins.». Nature Australia, 28, 5, 2005, pàg. 9-10. ISSN: 1324-2598.
* ↑ Butcher, Andy. «Re: Ediacaran». LISTSERV 16.0 - AUSTRALIAN-LINGUISTICS-L Archives, 26-05-2004. Arxivat de l'original el 23 d’octubre 2007.
* ↑ «Place Details: Ediacara Fossil Site - Nilpena, Parachilna, SA, Australia». Australian Heritage Database. Commonwealth of Australia. Department of Sustainability, Environment, Water, Population and Communities..
* ↑ Australian Heritage Database, Place name: Ediacara Fossil Site - Nilpena, Parachilna, SA, Australia citing Knoll, A., Walter, M., Narbonne, G., & Christie-Blick, N (2004) The Ediacaran Period: A New Addition to the Geological Time Scale. Submitted on behalf of the Terminal Proterozoic Subcommission of the International Commission on Stratigraphy.
* ↑ Australian Heritage Database, Place name: Ediacara Fossil Site - Nilpena, Parachilna, SA, Australia citing a 2006 personal communication with J(ohn) McEntee

## Enllaços externs

* University of California page on the Ediacara Hills
* EDIACARA RANGE entry in "Gazeteer of Australia". Commonwealth of Australia. Geoscience Australia. Arxivat 2012-10-11 a Wayback Machine.
# Brunettia solita

Brunettia solita és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids, endèmic de Papua Occidental a Indonèsia. de Nova Guinea.

## Referències

* 1 2 Quate, Laurence W.; Quate, Stella H. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera) (pdf) (en anglès). 15, 1967, p. 1–216 (Pacific Insects Monograph).
* ↑ Duckhouse, D.A.; Lewis, D.J. «The Moth Flies (Drain Flies) and Sand Flies (Diptera: Psychodoidea) of Papua Indonesia». The Papua Insects Foundation.
* ↑ Myers, P.; Espinosa, R.; Parr, C. S.; Jones, T.; Hammond, G.S.; Dewey, T.A. «Brunettia solita» (en anglès). Animal Diversity Web. University of Michigan.
# Myrianthus

Myrianthus és un gènere de plantes dins la família Urticàcia. Es troben principalment a l'Àfrica tropical.
Les fulles de Myrianthus arboreus són comestibles. Els fruits també són comestibles.

## Taxonomia

Malgrat que se n'han descrit 13 només s'accepten quatre espècies:
* Myrianthus arboreus
* Myrianthus holstii
* Myrianthus preussii
* Myrianthus serratus

## Referències

* 1 2 «Myrianthus». theplantlist.org. [Consulta: 3 maig 2017].
* ↑ «PROTA Myrianthus arboreus P.Beauv». Database.prota.org. Arxivat de l'original el 2013-04-12. [Consulta: 15 desembre 2013].
# Xarxa mimètica

La xarxa mimètica és una xarxa semblant a les de pesca i d'esport, en principi) emprada per a camuflar objectes en entorns militars; es pot emprar tota sola o, en medis boscosos, adjuntant-hi fullatge.
La tècnica de camuflar objectes grossos mitjançant xarxes mimètiques es desenvolupà àmpliament durant la Primera Guerra Mundial, aplicada sobretot a emplaçaments artillers i vehicles (tancs, avions). Durant la Segona Guerra Mundial s'arribarien a emprar xarxes mimètiques per a ocultar aeròdroms, dipòsits de combustible, fàbriques, etc., enfront de la detecció aèria.
La xarxa mimètica per a casc comença a experimentar-se en el període d'entreguerres, i coneix un desenvolupament amplíssim durant la Segona Guerra Mundial, com a alternativa a la funda mimètica. Les forces armades britàniques, estatunidenques i japoneses foren les principals a desenvolupar i distribuir xarxes mimètiques estàndard a les tropes; aquells exèrcits que no comptaven amb xarxa mimètica n'usaven de capturades, o bé aplicaven el fullatge al casc per mitjans artesanals.
A partir de la segona postguerra mundial en la majoria d'exèrcits esdevé molt habitual en campanya i maniobres dur el casc cobert amb xarxa mimètica (o bé amb funda mimètica), tot i que els uniformes acostumaven d'ésser monocolors.
Entorn de 1990, amb la generalització dels uniformes de camuflatge com a forma bàsica d'uniforme de campanya de la majoria d'exèrcits del món, es consolida el paper decisiu de la xarxa mimètica (i de la seva parenta, la funda mimètica) com a element indispensable de l'equip de combat.
Avui dia hi ha una diversitat enorme de models de xarxa mimètica, per a casc o per a objectes grossos, a les quals poden aplicar-se directament patrons mimètics específics. Sovint duen incorporat fullatge artificial, reproduït fidelment.

## Bibliografia

* Brayley, Martin J. Camouflage uniforms: [international combat dress 1940-2010]. Ramsbury: The Crowood Press, 2009. ISBN 978-1-84797-137-1
* Marzetti, Paolo. Elmetti = Helmets. [4a ed.] Parma: Ermanno Albertelli, 2003
* Mollo, Andrew. Army uniforms of World War 1: European and United States armies and aviation services. Illustrated by Pierre Turner. Polle: Blandford, 1977. (Blandford colour series) ISBN 0-7137-0821-2
* Mollo, Andrew. Army uniforms of World War 2. Illustrated by Malcolm McGregor. Repr. with corrections. London: Blandford, 1974. (Blandford colour series) ISBN 0-7137-0611-2

## Enllaços externs

* Revuelta, Joseba. Cascos del siglo XX (castellà) Inclou força informació sobre fundes i xarxes mimètiques]
# Colomina

«Colomina o la Colomina» té aquests significats:
* Toponímia:
** La Colomina (Conques), paratge al terme municipal d'Isona i Conca Dellà
** La Colomina (Hortoneda), paratge al municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** La Colomina (Mur), antics camps de conreu al municipi de Castell de Mur (Pallars Jussà)
** Colomina (Pessonada), indret al terme municipal de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** La Colomina (Toralla), partida agrícola al terme municipal de Conca de Dalt
** La Colomina (Santa Engràcia), paratge al terme municipal de Tremp (Pallars Jussà)
** Casa de Sa Colomina, casa pairal al barri de Sa Colomina d'Eivissa
** Casa Colomina o Mas de la Colomina, masia al municipi de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà
** Estany de Colomina, llac d'origen glacial a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà
** Estany Xic de Colomina, llac d'origen glacial a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà
** Refugi de Colomina, edifici a la capçalera de la Vall Fosca (Pallars Jussà)
* Biografies:
** Carme Colomina Saló
** Jordi Colomina i Castanyer (Alcoi, 1952), filòleg valencià, catedràtic de Filologia Catalana de la Universitat d'Alacant
** Pablo Colomina Alpuente
Viccionari
# Gran Premi dels Països Baixos del 1953

Resultats del Gran Premi dels Països Baixos de Fórmula 1 de la temporada 1953, disputat al circuit de Zandvoort, el 7 de juny del 1953.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 2 | Alberto Ascari | Ferrari | 90 | 2h 53' 35. 8 | 1 | 8 |
| 2 | 6 | Nino Farina | Ferrari | 90 | + 10.4 s | 3 | 6 |
| 3 | 16 | Felice Bonetto José Froilán González | Maserati | 89 | + 1 Volta | 13 | 2 2 |
| 4 | 8 | Mike Hawthorn | Ferrari | 89 | + 1 Volta | 6 | 3 |
| 5 | 18 | Toulo de Graffenried | Maserati | 88 | + 2 Voltes | 7 | 2 |
| 6 | 24 | Maurice Trintignant | Gordini | 87 | + 3 Voltes | 12 | |
| 7 | 10 | Louis Rosier | Ferrari | 86 | + 4 Voltes | 8 | |
| 8 | 36 | Peter Collins | HWM - Alta | 84 | + 6 Voltes | 16 | |
| 9 | 34 | Stirling Moss | Connaught - Lea-Francis | 83 | + 7 Voltes | 9 | |
| Ret | 4 | Luigi Villoresi | Ferrari | 67 | Accelerador | 4 | 1 |
| Ret | 28 | Kenneth McAlpine | Connaught - Lea-Francis | 63 | Motor | 14 | |
| Ret | 20 | Harry Schell | Gordini | 59 | Transmissió | 10 | |
| NC | 30 | Johnny Claes | Connaught - Lea-Francis | 52 | No Classificat | 17 | |
| Ret | 12 | Juan Manuel Fangio | Maserati | 36 | Eix/Palier | 2 | |
| Ret | 22 | Roberto Mieres | Gordini | 28 | Transmissió | 19 | |
| Ret | 14 | José Froilán González | Maserati | 22 | Part mecànica | 5 | |
| Ret | 32 | Ken Wharton | Cooper - Bristol | 19 | Prob. físics | 18 | |
| Ret | 26 | Roy Salvadori | Connaught - Lea-Francis | 14 | Motor | 11 | |
| Ret | 38 | Lance Macklin | HWM - Alta | 7 | Accelerador | 15 | |

## Altres

* Pole: Alberto Ascari 1' 51. 1
* Volta ràpida: Luigi Villoresi 1' 52. 8 (a la volta 59)
* Cotxe compartit: Cotxe 16: Bonetto (25 Voltes) i Gonzalez (64 Voltes). Van compartir els punts de la tercera plaça.

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 24 - 05 - 2010].
# Nabókino

Nabókino - Набокино (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 135 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Comissari Europeu de Transport

El Comissari Europeu del Transport és un membre de la Comissió Europea responsable de l'àrea del transport de la Unió Europea (UE) així com del Sistema de posicionament Galileu.
L'actual comissari responsable d'aquesta cartera és l'estonià Siim Kallas.

## Llista de Comissaris de Transport

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Hallstein I |
| Hallstein I | 7 de gener de 1958 | 27 d'abril de 1958 | Michel Rasquin | Luxemburg | LSAP |
| Hallstein I | 18 de juny de 1958 | 9 de gener de 1962 | Lambert Schaus | Luxemburg | CSV |
| Hallstein II |
| Hallstein II | 10 de gener de 1962 | 30 de juny de 1967 | Lambert Schaus | Luxemburg | CSV |
| Rey |
| Rey | 2 de juliol de 1967 | 30 de juny de 1970 | Victor Bodson | Luxemburg | LSAP |
| Malfatti |
| Malfatti | 1 de juliol de 1970 | 21 de març de 1972 | Albert Coppé | Bèlgica | ind. |
| Mansholt |
| Mansholt | 22 de març de 1972 | 5 de gener de 1973 | Albert Coppé | Bèlgica | ind. |
| Ortoli |
| Ortoli | 6 de gener de 1973 | 5 de gener de 1977 | Carlo Scarascia-Mugnozza | Itàlia | ind. |
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Richard Burke | Irlanda | FG |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Giorgios Contogeorgis | Grècia | ind. |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Stanley Clinton Davis | Regne Unit | Lab. |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | Karel Van Miert | Bèlgica | SP.A |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | abril de 1994 | Abel Matutes | Espanya | PP |
| Delors III | abril de 1994 | 22 de gener de 1995 | Marcelino Oreja | Espanya | PP |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Neil Kinnock | Regne Unit | Lab. |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Neil Kinnock | Regne Unit | Lab. |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | Loyola de Palacio | Espanya | PP |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de maig de 2008 | Jacques Barrot | França | UMP |
| Barroso I | 9 de maig de 2008 | 9 de febrer de 2010 | Antonio Trajani | Itàlia | FI |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | 1 de novembre de 2014 | Siim Kallas | Estònia | ERP |
| Comissió Juncker |
| Comissió Juncker | 1 de novembre de 2014 | 1 de desembre de 2019 | Violeta Bulc | Eslovènia | SMC |
| Comissió Von der Leyen |
| Comissió Von der Leyen | 1 de desembre de 2019 | actualitat | Adina-Ioana Vălean | Romania | PNL |

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de Tranport a la Comissió Europea
* (anglès) Portal del comissari Kallas a la Comissió Europea
* (anglès) Sistema Galileu
# Múscul longitudinal superior de la llengua

Els múscul longitudinal superior de la llengua (musculus longitudinalis superior linguae) o múscul lingual superior, és un dels músculs intrínsecs de la llengua. La seva estructura està formada per un estrat prim de fibres obliqües i longitudinals situades immediatament sota de la membrana mucosa, al dors de la llengua.
Té l'origen en la capa fibrosa submucosa, a prop de l'epiglotis i del septe medià de la llengua; des d'aquí es dirigeix cap endavant, cap a les vores de la llengua.

## Notes

* ↑ La denominació múscul longitudinal superior de la llengua no apareix al Diccionari enciclopèdic de medicina que tan sols considera la de múscul lingual superior. Al TERMCAT, d'acord amb la Terminologia Anatomica, tan sols considera la denominació múscul longitudinal superior de la llengua. Vegeu FUNDACIÓ BARCELONA; TERMCAT, CENTRE DE TERMINOLOGIA. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 8 febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Vegeu també

* Múscul vertical de la llengua
* Múscul transvers de la llengua
* Múscul longitudinal inferior de la llengua

## Enllaços externs

* LUC imot
* superior+longitudinal+muscle+of+tongue al Diccionari d'eMedicine
* 221577296 al GPnotebook
# Compromiso por Gran Canaria

Compromiso por Gran Canaria és un partit polític canari fundat el 2002 per Nardy Barrios, una de les dues úniques dones (juntament amb María Puig Barrios, IUC i Partit Comunista de Canàries) que presideix un partit polític a Canàries. En les eleccions municipals de 2007 es va presentar per segona vegada a l'Ajuntament de Las Palmas de Gran Canària obtenint dos regidors. A un mes per a aquests comicis Compromiso va trencar l'acord que havia subscrit amb Nueva Canarias per a presentar llistes conjuntes a l'ajuntament de Las Palmas de Gran Canària. En els municipis de Telde i Moya no van obtenir representació en cap dels dos. Va comptar en aquestes eleccions municipals amb el suport de partits polítics independents a Agüimes, Ingenio, Santa Lucía de Tirajana, Mogán, Santa Brígida, San Mateo i San Bartolomé de Tirajana, que li van donar a les eleccions al Parlament de Canàries de 2007 (llista encapçalada per Aday Ruíz) i al Cabildo de Gran Canària (llista encapçalada per Chiti Hernández). No obstant això, no van obtenir representació a cap d'aquestes dues institucions.
# Múscul multífid

El múscul multífid (musculus multifidus), o múscul multífid del raquis, és un conjunt de fascicles musculars fibrosos, els quals omplen les ranures en ambdós costats de l'apòfisi espinosa de les vèrtebres; parteix des del sacre i arriba fins a l'axis. És un múscul de textura molt prima. Està localitzat en un nivell molt profund al costat de la columna vertebral, travessa tres segments articulars, i actua per estabilitzar les articulacions en cada nivell segmentari. L'equilibri entre la consistència i l'estabilitat fa que cada vèrtebra treballi més de manera més eficaç, fet que permet reduir la degeneració de les estructures articulars.
Cada fascicle sorgeix des de diferents zones.
* Os sacre. De la part posterior del sacre, partint des del quart forat sacre posterior, des de l'aponeurosi d'origen del múscul erector de la columna, de la superfície medial de l'espina ilíaca posterior superior, i dels lligaments sacreilíacs posteriors.
* Regió lumbar. Des de totes les apòfisis mamil·lars
* Regió toràcica. Des de totes les apòfisis transverses.
* Regió cervical. Des de les apòfisis articular de la quarta vèrtebra inferior.
Cada fascicle, discorre de forma obliqua cap amunt i medialment, i s'insereixen al llarg de les apòfisis espinoses de les vèrtebres. Aquests fascicles varien en la seva llargada: el més superficial (el més llarg) passa de la primera a la tercera o quarta vèrtebres; els intermedis, van des de la primera a la segona o tercera vèrtebres, mentre que el fascicle més profund uneix dues vèrtebres contigües.
El multífid s'ubica per sota dels músculs erector de la columna, el transvers de l'abdomen i l'oblic extern de l'abdomen.

## Imatges

* Divisions posteriors dels nervis sacres.

## Notes

* ↑ El Diccionari enciclopèdic de medicina anomena el musculus multifidus com a múscul multífid del raquis per diferenciar-lo del múscul multífid que serien cadascun dels músculs rotatoris del dors. El TERMCAT, d'acord amb el llistat de la Terminologia Anatomica, opta per múscul multífid com a única denominació. Vegeu el Diccionari enciclopèdic de medicina Arxivat 2012-10-02 a Wayback Machine. i el TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 4 febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Vegeu també

* Múscul erector de la columna
* Múscul iliocostal
* Múscul llarguíssim
* Múscul espinós

## Enllaços externs

* LUC mult
* multifidus+muscle al Diccionari d'eMedicine
* PTCentral Arxivat 1999-10-22 a Wayback Machine.
* "Dissecció" a ithaca.edu Arxivat 2013-05-16 a Wayback Machine..
* "Multifidus – Smallest Yet Most Powerful Muscle" a mcr.coreconcepts.com.
# Masia Torre Monfort de Benassal

La Masia Torre de Monfort, està situada al terme municipal de Benassal, a la comarca de l'Alt Maestrat. En concret es localitza en el camí anomenat de la Torre Monfort. També és coneguda com a masia de Celades o de Mangranera. És un edifici tipificat com a militar, pel seu caràcter defensiu i de residència fortificada, encara que destinat a usos agrícoles.
Malgrat estar catalogada, per declaració genèrica, com Bé d'Interès Cultural, no està inscrita, presentant tan sols el codi identificador: 12.02.026-018, i així es pot comprovar en la fitxa BIC de la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Generalitat Valenciana.
La Masia Torre Monfort, va haver de ser de les principals masies del terme municipal de Benassal després de la conquesta cristiana del segle xiii. Malgrat això, les primeres dades que es tenen sobre ella són que en la segona meitat del segle xiv, moment en què pertanyia a Bartolí Gomar. La Masia va passar a la família noble dels Català de Montsonís (motiu pel qual durant un cert temps la masia va arribar a nomenar-se com Torre dels Catalans), que també posseïen el molí de Rillo. Durant el segle xvii va passar a mans del cavaller Isidoro Miralles i d'ell, per herència, a Febrer i els Vallterra. El nom de Torre de Monfort es deu a Monfort de Vilafranca i els seus hereus, els quals la van llogar entre els segles xvii i xviii.
Durant un cert temps va ser destinada a prats per pasturar la ramaderia de Ramón Vallterra, però, a la seva mort, els hereus la van vendre i es va parcel·lar el 1925 entre moltes famílies de Benassal.
De tot el conjunt queda un edifici que conserva el seu aire medieval, tot i que ha patit algunes reformes. Presenta l'aspecte de torreta, les façanes laterals (encara que no la principal) i uns corrals adjunt, així com l'era.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=401.
* 1 2 Fitxa BIC. Generalitat Valenciana.
* ↑ Masia Torre Monfort. Ajuntament de Benassal.[ http://www.benasal.es/culturac/patrimonio Arxivat 2014-02-20 a Wayback Machine.]
* 1 2 3 Fontanal, la Torre de Monfort i la font d'Osseta. Aspectes de Benassal.
# NK Čelik Zenica

El Nogometni Klub Čelik Zenica és un club de futbol bosnià de la ciutat de Zenica.

## Història

El club va ser fundat el 1945. El mot Čelik significa acer, que simbolitza la industrial ciutat de Zenica. El Čelik jugà 17 anys a la màxima divisió iugoslava, sense assolir cap títol. Ha guanyat dos cops la Copa Mitropa, un cop la Copa Intertoto, 3 vegades la Lliga bosniana de futbol i 2 cops la Copa bosniana de futbol.

## Palmarès

* Copa Mitropa 2: 1971, 1972
* Copa Intertoto 1: 1975
* Lliga bosniana de futbol 3: 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997
* Copa bosniana de futbol 2: 1994/1995, 1995/1996

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web no oficial Arxivat 2011-04-18 a Wayback Machine.