OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llenguatge de programació Logo

LOGO fou el llenguatge de programació desenvolupat per Seymour Papert, Cynthia Solomon i Wally Feurzeig el 1967 a Cambridge, Massachusetts amb l'objectiu d'obtenir una eina de resolució de problemes. És un dels primers treballs en el camp de l'"ensenyament assistit per ordinador". LOGO és un llenguatge que permet ensenyar a programar als infants a través del joc i l'experimentació, introduint conceptes de matemàtiques, geometria cartesiana i trigonometria de forma intuïtiva.
Abans que els ordinadors personals permetessin el dibuix de gràfics per pantalla, LOGO disposava d'un sistema de traçat de gràfics: "la tortuga". "La tortuga" era un petit robot que rebia instruccions simples de LOGO i que movent-se pel damunt d'un paper arrossegant un llapis dibuixava gràfics complexos.
Mitjançant els gràfics de tortuga programats, els infants aprenien a programar i fins i tot podien arribar de forma molt intuïtiva a utilitzar conceptes de programació avançada, com la recursivitat, el tractament (rudimentari) de llenguatge natural i els processos d'inferència lògica.

## Referències

* ↑ Abelson, Hal; Goodman, Nat; Rudolph, Lee. «Logo Manual», 01-12-1974. Arxivat de l'original el 11 setembre 2016. [Consulta: 28 agost 2016].

## Vegeu també

* App Inventor: entorn creat amb finalitats educatives capaç de crear aplicacions per a Android sense requerir coneixements previs de programació.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Llenguatge de programació Logo
* El país de la tortuga a l'Xtec
* Primitives de logo en català, aranès, castellà, anglès i rus
* Logo a l'Open Directory Project Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.
* Logo Tutorial (anglès)
# Tupá

Tupá és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 597 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «HISTÓRIA» (en eslovac). Obec Tupá. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Albert Deffeyes

Albert Deffeyes (Aosta, 1913 - 1953) fou un mestre, alpinista i polític valldostà. El 1927 es va integrar en la Jeune Vallée d'Aoste d'Émile Chanoux i Joseph Trèves. També fou president de la secció valldostana del Club Alpí Italià. El 1945 participà també en la fundació del partit polític Unió Valldostana, en va ser un dels ideòlegs i director de la revista del parti L'Union Vadôtaine. A les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1949 fou escollit conseller regional i assessor de turisme. Va morir el 1953 d'una hemorràgia cerebral.
Un refugi de muntanya a la Thuile porta el seu nom. La ciutat d'Aosta li va dedicar una plaça. Al carrer Via Festaz d'Aosta s'ha erigit un bust al seu honor.

## Referències

* 1 2 «Albert Deffeyes» (en italià). Chi era costui.
* ↑ «Objet du Conseil n. 9 du 2 avril 1953 - Commemorazione del Prof. Alberto Deffreyes, assessore al Turisme condoglianze.» (en italià, francès). Conseil de la Vallée. [Consulta: 9 desembre 2019].
* ↑ «Albert Deffeyes». Valle d'Aosta - Assessorato turismo, 29-11-2019.

## Enllaços externs

* Inventari del seu arxiu personal: «Deffeyes Albert» (en italià). Istituto storico della resistenza e della società contemporanea in valle d'Aosta.
# Llista de peixos de les illes Anglonormandes

Aquesta llista de peixos de les illes Anglonormandes inclou 100 espècies de peixos que es poden trobar actualment a les illes Anglonormandes ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Acipenser sturio
* Alosa alosa
* Alosa fallax
* Amblyraja radiata
* Anguilla anguilla
* Apletodon dentatus
* Argyrosomus regius
* Arnoglossus laterna
* Atherina presbyter
* Auxis rochei

## B

* Belone belone
* Belone svetovidovi

## C

* Callanthias ruber
* Campogramma glaycos
* Capros aper
* Cetorhinus maximus
* Cheilopogon heterurus
* Chelidonichthys obscurus
* Clupea harengus
* Conger conger
* Cottunculus microps

## D

* Dasyatis pastinaca
* Dentex dentex
* Dipturus batis

## E

* Echiodon drummondii
* Engraulis encrasicolus
* Entelurus aequoreus
* Etmopterus princeps
* Eutrigla gurnardus

## G

* Gadus morhua
* Gobius couchi
* Gobius paganellus
* Gobiusculus flavescens
* Gymnammodytes semisquamatus

## H

* Hexanchus griseus
* Hippocampus guttulatus
* Hirundichthys rondeletii

## L

* Lamna nasus
* Lampetra fluviatilis
* Lepadogaster candolii
* Leucoraja fullonica
* Leucoraja naevus
* Lipophrys pholis
* Lophius budegassa
* Lophius piscatorius

## M

* Micrenophrys lilljeborgii
* Mobula mobular
* Mullus barbatus barbatus
* Mullus surmuletus
* Muraena helena
* Myliobatis aquila
* Myxine glutinosa

## N

* Nerophis lumbriciformis
* Nerophis ophidion
* Normichthys operosus

## O

* Ophidion barbatum
* Osmerus eperlanus

## P

* Pagellus acarne
* Pagellus bogaraveo
* Pagellus erythrinus
* Petromyzon marinus
* Phrynorhombus norvegicus
* Polyprion americanus
* Pomatoschistus lozanoi

## R

* Raja brachyura
* Raja clavata
* Raja microocellata
* Raja montagui
* Raja undulata
* Ranzania laevis

## S

* Sagamichthys schnakenbecki
* Salmo salar
* Sarda sarda
* Sardina pilchardus
* Sciaena umbra
* Scomber scombrus
* Scomberesox saurus
* Scophthalmus rhombus
* Scorpaena porcus
* Searsia koefoedi
* Sebastes viviparus
* Serranus cabrilla
* Sparus aurata
* Spectrunculus grandis
* Spondyliosoma cantharus
* Sprattus sprattus
* Symphodus bailloni
* Symphodus melops
* Syngnathus acus
* Syngnathus rostellatus
* Syngnathus typhle

## T

* Taurulus bubalis
* Thunnus thynnus
* Torpedo nobiliana
* Trachinotus ovatus
* Trachipterus arcticus
* Trachurus trachurus
* Trachyrincus scabrus

## X

* Xenodermichthys copei

## Z

* Zeus faber

## Referències

* ↑ All fishes reported from Channel Islands - FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wheeler, A., 1970. Notes on a collection of shores fishes from Guernsey, Channel Islands. Journal of Fish Biology, 43, 652-655.

## Enllaços externs

* UK Fisheries Minister fights the corner of the Channel Islands (anglès)
* Un homard géant pêché au large des Îles anglo-normandes (francès)
* Fishing on Alderney, The Channel Island (anglès)
# Aleksandar Xalamànov

Aleksandar Xalamànov (búlgar: Александър Шаламанов) (Boiana, 4 de setembre de 1941 - Boiana, 25 d'octubre de 2021) fou un futbolista búlgar de la dècada de 1960.
Fou 42 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1966 i 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de CSKA Sofia i Slavia Sofia.
També fou un destacat esquiador alpí, participant en els Jocs Olímpics d'hivern de 1960. A més participà en els Jocs Olímpics de 1964 com a reserva de la selecció de voleibol.
És el pare de l'esquiador Stèfan Xalamànov.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Bulgaria - Record International Players». RSSSF, 16-07-2009. Arxivat de l'original el 2012-06-14. [Consulta: 17 agost 2009].
* ↑ Aleksandar Xalamànov a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Aleksandar Shalamanov at www.sports-reference.com». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 2 desembre 2018].
# Ad charisma tuendum

Ad charisma tuendum, frase llatina que significa «per a protegir el carisma» és el títol d'un motu proprio (decret) del papa Francesc (Jorge Mario Bergoglio) que reorganitza l'estatut de l'Opus Dei dins de l'Església catòlica.
El decret forma part de la reforma de la Cúria romana començada amb la constitució apostòlica Praedicate Evangelium del 9 de març 2022. Canvia l'estatut de les prelatures personals. L'Opus Dei és fins ara l'única organització dins de l'Església catòlica que va obtenir aquest estatut particular. Amb la reforma, aquestes prelatures ja no formaran part de la Congregació de Bisbes i el seu cap ja no tindrà pas el rang de bisbe. D'aleshores ençà, Opus Dei depèn del ministeri vaticà Dicasteri per al Clergat. Així perd l'autonomia que l'estatut de diòcesi sense territori li atorgava. Serà sotmès a control anual com altres organitzacions. El papa és convençut que: «per a la protecció del do particular de l'Esperit, una forma de govern basat més en el carisma que en l'autoritat jeràrquica, és necessari. Per tant, el prelat no serà honrat amb l'orde episcopal.» Aposta per un estil de govern més carismàtic i menys centralitzat en el cap i obliga l'Opus Dei a refundar-se. L'enfocament en el carisma en lloc de l'autoritat jeràrquica és un canvi quan es compara amb les paraules de Joan Pau II. Quan aquest va crear la prelatura el 1982, en va subratllar precisament el caràcter jeràrquic. En una carta als membres de la seva organització, el prelat d'Opus Dei Fernando Ocáriz accepta «filialment» la decisió del papa. Hi ha afegit que no fa menester l'ordenació episcopal per complir la seva missió.

## Referències

* 1 2 «El Papa reforma l'Opus Dei». El Punt Avui, 22-07-2022.
* ↑ Ad charisma tuendum, 2022, preàmbul.
* ↑ «Papst bestätigt Personalprälatur Opus Dei» (en alemany). L'Osservatore Romano, 29-07-2022. [Consulta: 1r agost 2022].
* ↑ «L’Opus Dei n’aura plus d'évêque à sa tête, a décidé le pape François» (en francès). La Croix, 22-07-2022. ISSN: 0242-6056.
* ↑ Ad charisma tuendum, 2022, article 4.
* ↑ Diez, Miriam «Lideratge heroic». El Nacional.cat, 24-07-2022 [Consulta: 1r agost 2022].
* ↑ Bastante, Jesús «El Papa Francisco 'degrada' al Opus Dei: deja de depender del pontífice y su cabeza ya no será obispo» (en castellà). El Diario, 30-07-2022.
* ↑ Wojtyła, Karol Józef. «Discurso del santo Padre Juan Pablo II a un congresso organizado por la prelatura del Opus Dei sobre la «Novo millenio ineunte»» (en castellà). Vaticà, 17-03-2001.
* ↑ «Carta del prelat a propòsit del motu proprio “Ad charisma tuendum”». Opus Dei, 22-07-2022. [Consulta: 1r agost 2022].

## Enllaços externs

* «Apostolic Letter issued «Motu Proprio» of the Supreme Pontiff Francis «Ad charisma tuendum»» (en anglès, italià). Dicastero per la Comunicazione - Libreria Editrice Vaticana, 14-07-2022.
# Ad astra

Ad astra és una frase llatina que significa "cap als estels". La frase té els seus orígens en Virgili, que va escriure a la seva Eneida: "sic itur ad astra" ('així hom viatja cap a les estrelles') i "opta ardua pennis astra sequi" ('desig de perseguir l'alt[/dur] assolir] els estals sobre ales'). Un altre origen és Sèneca el Jove, que va escriure a Hèrcules : " non est ad astra mollis e terris via " ('no hi ha camí fàcil de la terra als estels').
L'etimologia de l'expressió és la següent ː Ad és una preposició llatina que expressa direcció cap a l'espai o el temps (p. ex. ad nauseam, ad infinitum, ad hoc, ad libidem, ad valorem, ad hominem ). També s'utilitza com a prefix en la formació de paraules llatines.
Astra és la forma acusativa plural de la paraula llatina astrum 'estel' (del grec antic ἄστρον astron 'estel', del protoindoeuropeu *h₂ster-).

## Vegeu també

* Per aspera ad astra
* Ad Astra (revista)
* Ad Astra (film)

## Referències

* ↑ Virgil, Aeneid IX 641. Spoken by Apollo to Aeneas's young son Iulus.
* ↑ Virgil, Aenied XII 892–93. Spoken by Aeneas to his foe, Turnus, in their combat.
* ↑ Seneca the Younger, Hercules Furens 437. Spoken by Megara, Hercules' wife.
* ↑ Harper, Douglas. «ad». Online Etymology Dictionary. [Consulta: 24 juliol 2019].
* ↑ Harper, Douglas. «astra». Online Etymology Dictionary. [Consulta: 24 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Història del lema de la RAF (tingueu en compte que aquesta pàgina escriu malament sic itur )
# Alexandre Plana i Santaló

Alexandre Plana i Santaló (Lleida, 1889 - Banyuls de la Marenda, 1940) fou un advocat, crític artístic, poeta i narrador català que es pot inscriure al corrent noucentista.
Es va llicenciar en dret a la Universitat de Barcelona i es va afiliar a la Unió Federal Nacionalista Republicana. Fou advocat i conseller de l'associació patronal Unió Industrial Metal·lúrgica a partir de 1915, càrrec que aconseguí gràcies a l'advocat Amadeu Hurtado. Des de 1927 fou vocal del Consejo de Economía Nacional. D'aquesta època és la seva única obra ideològica, Les idees polítiques d'en Valentí Almirall (1915). El 1937 es va exiliar, primer a París i més tard al Rosselló, on va morir.
Va participar en les tertúlies literàries de l'Ateneu Barcelonès, on fou mentor d'escriptors més joves com Josep Maria de Sagarra o Josep Pla. Va destacar com a crític artístic en diferents publicacions com Picarol, on el va fer entrar el seu amic Francesc Pujols; a El Poble Català hi publicava la crítica teatral, a La Publicitat la cinematogràfica, a La Vanguardia la d'arts plàstiques i a Mirador la discogràfica. Va dedicar diverses monografies a pintors com L'obra d'Isidre Nonell (1917), Joaquim Sunyer (1920) i Jaume Mercadé (1928). Molta d'aquesta obra crítica fou recollida al volum Els valors del nostre Renaixement de 1976. Així mateix, ell fou autor de l'Antologia de poetes catalans moderns.
Pel que fa a la poesia, la seva obra s'inscriu perfectament en el corrent Noucentista, amb una poesia sòbria, sense conceptismes ni artificiositat. El seu primer llibre de poemes, Sol en el llindar (1915) encara mostra restes modernistes i es basa en una poesia intel·lectual i meditativa. A Contrabaedecker (1918) evoca líricament ciutats i la història d'aquestes.
El mirall imaginari (1925) és un dels primers reculls de proses poètiques en català. Pel que fa a la narrativa, va escriure la novel·la breu A l'ombra de Santa Maria del mar el 1923, en la qual, amb un llenguatge modern, narra una història costumista; volum que va completar amb dues narracions breus. De 1925 és Vida d'un actor. Com a dramaturg va escriure dues obres de teatre naturalista burgès que són inèdites: La tomba de Tutankamon (1924) i Federica.

## Referències

* 1 2 Artur Bladé i Desumvila L'Exiliada. Pòrtic [1a. ed. 1976], p. 397. ISBN 84-7306-070-9.

## Bibliografia

* «Alexandre Plana i Santaló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Diccionari d'Historiadors de l'Art català
* Lletres Catalanes
* Europeana
# Trapa

«Trapa» té aquests significats:
* Trapa (arquitectura): Obertura disposada en un pla horitzontal.
* Botànica: Gènere de plantes aquàtiques de la família trapàcia Trapa (gènere).
* Catolicisme: Orde religiós monàstic els membres del qual són els trapencs: Orde Cistercenc de l'Estricta Observança
* Toponímia: Nom de diversos llocs als Països Catalans
* Dialectal: Nom que rep el forat arran de paret per on es deixa caure l'herba de la pallissa o paller a la menjadora dels animals, que cau just a sota.
Viccionari
# Tranvía a la Malvarrosa

Tranvía a la Malvarrosa és una pel·lícula espanyola del 1996 dirigida per José Luis García Sánchez i protagonitzada per Liberto Rabal, Ariadna Gil, Fernando Fernán-Gómez i Antonio Resines, entre d'altres. És basa en la novel·la homònima del periodista Manuel Vicent. Produïda per Sogetel i Lola Films, fou rodada a València i Alzira, i gaudí d'un pressupost de 400 milions de pessetes.

## Argument

En la dècada del 1950, Manuel és un jove fill de burgesia rural valenciana que comença els seus estudis de dret, raó per la qual es trasllada a València capital, coincidint amb la visita de Francisco Franco a la ciutat. Allí coneix el seu primer amor i tota una sèrie de llocs, situacions i sensacions que fins aleshores no havia experimentat. Aleshores un tramvia groc portava a la platja de la Malva-rosa, viatge on descobreix els sentits, la llum i el color.

## Protagonistes

* Liberto Rabal - Manuel
* Ariadna Gil - La China
* Fernando Fernán-Gómez -Catedràtic
* Antonio Resines - El Semo
* Vicente Parra - Pare Cáceres
* Juan Luis Galiardo - Arsenio
* María Galiana - la Pilar
* Jorge Merino - Vicentico el Bola
* Nacho Fresneda - Toni

## Nominacions i premis
### XI Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor guió adaptat | José Luis García Sánchez Rafael Azcona | Candidat |
| Millor actor revelació | Liberto Rabal | Candidat |
| Millor fotografia | José Luis Alcaine | Candidat |
| Millor direcció artística | Pierre-Louis Thévenet | Candidat |
Pierre-Louis Thévenet també va guanyar el premi al disseny de producció al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata, en la que fou nominada a la millor pel·lícula. Rafael Azcona va guanyar el premi al millor guió; i José Luis García Sánchez, la Violeta d'Or al Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc.

## Referències

* ↑ Un viaje en tranvía hacia la luz de la Malvarrosa, El País, 26 de novembre de 1995
* ↑ Tranvía a la Malvarrosa a Fotogramas
* ↑ Tranvía a la Malvarrosa, al web dels Premis Goya
* ↑ 12è Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata
* ↑ Balagué y García Sánchez, premiados en el festival Cinespaña de Toulouse, El País, 18 d'octubre de 1997
# Armorines: Project S.W.A.R.M.

Armorines: Project S.W.A.R.M. és un videojoc futurístic d'acció en primera persona llançat per la Nintendo 64, PlayStation i Game Boy Color el 1999. La línia del vdeojoc està basat en el còmic Armorines de Valiant Comics, que va ser comprat per Acclaim Entertainment amb similituds a la saga Starship Troopers i Turok.

## Jugabilitat

Armorines: Project S.W.A.R.M. utilitza el motor Turok 2 d'Acclaim. A través d'un Nintendo 64 Expansion Pak, la versió de Nintendo 64 pot jugar-se a alta resolució (640 x 480), i és compatible amb el Rumble Pak de Nintendo.
El joc és principalment un shooter en primera persona amb alguns segments de on-rail, i té dos personatges per triar: Tony Lewis i Myra Lane. Cadascun té una arma inicial diferent. Tony utilitza una pistola més lenta però més forta que Myra. Myra utilitza una arma més similar a la metralladora, que causa menys danys. Es poden recollir armes addicionals durant tot el joc.
Armorines compta amb 5 ambients diferents que tenen lloc a la Terra i a l'espai.

## Referències

* ↑ Fielder, Joe. «Armorines: Project Swarm Review» (en anglès). GameSpot, 28-04-2000. [Consulta: 30 juny 2019].

## Enllaços externs

* (anglès) El videojoc a MobyGames
* keen games/Neon Studios page
* IGN N64 game review
# Villach

Villach [ˈfɪlax] (eslovè: Beljak, italià: Villaco, furlà: Vilac) és la segona vila en importància de Caríntia i la setena d'Àustria. És una ciutat estatutària. Es troba a pocs kilòmetres de les fronteres amb Itàlia i Eslovènia.

## Història

Les troballes més antigues de rastres humans prop de Villach es remunten al 3500 aC. Al voltant del 15 aC els romans establiren una vila amb el nom de Santicum, en el lloc on avui dia hi ha banys termals. També hi era a prop una estació duanera, a Bilachinium (Villach), en la ruta que duia al Val Canale.
Al voltant de 600 immigraren les tribus eslaves i fundaren el principat de Karantània, un dels primers estats independents i estables dels eslaus a Occident. Al voltant de 740 Borut, duc de Karantània, s'adreçà al duc Odilo de Baviera per demanar-li ajuda contra els àvars. Els bavaresos aliats amb els eslaus derrotaren als àvars, tanmateix, a canvi del reconeixement de la sobirania franca.
El 878, Carlemany, donà Villach al monestir bavarès d'Öttingen. En el document de cessió es fa esment per primer cop del pont de Villach. El 979 fou un emperador del Sacre Imperi, Otó II el Sanguinari, qui donà Villach al bisbe Albuin de Brixen. Villach fou propietat del bisbat de Bamberg des del 1007 fins al 1759.
El 1060 Villach rebé el dret d'esser un mercat. La vila va créixer al voltant d'aquest mercat i el 1240 apareix per primer cop com a ciutat en un document. Dos terratrèmols, un el 25 de gener de 1348 i un altre el 4 de desembre de 1690 destruïren un gran part de la ciutat.
Durant la Reforma Protestant, Villach es convertí en el centre del protestantisme a Caríntia. Al seu torn, durant la Contrareforma, al voltant del 1600, molts dels seus habitants hagueren d'emigrar, la qual cosa contribuí a la decadència econòmica temporal de la ciutat.
El 1759, l'emperadriu Maria Teresa I d'Àustria comprà Villach junt amb totes les altres possessions del monestir de Bamberg a Caríntia. La suma de compra acordada amb els bisbes prínceps de Bamberg fou d'un milió de florins.
Durant la dominació napoleònica (1809 a 1813) Villach formà part de les Províncies Il·líriques franceses, fins que fou retornada a Àustria el 1813. El 1864, l'arribada del ferrocarril portà un nou creixement a la ciutat.
Durant la Primera Guerra Mundial, des del 1915 fins al 1917 Villach fou seu del comandament del X exèrcit que lluitava en el front d'Itàlia. Després del Plebiscit de Caríntia, el 10 d'octubre de 1920, la ciutat va romandre dins d'Àustria. Esdevingué ciutat autònoma amb estatut propi, l'1 de gener de 1932.
En la Segona Guerra Mundial els aliats van fer 37 atacs aeris contra Villach. Sobre la ciutat caigueren 42.500 bombes i es van destruir un 85% dels edificis.
# LV-2341

La LV-2341, o Carretera de Nalec, és una carretera antigament anomenada veïnal, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la província de Lleida i la V al seu caràcter de veïnal.
Té l'origen a la cruïlla amb les carreteres C-14 i L-234, a l'Hostal, al nord-oest de Ciutadilla, a ponent del paratge del Convent i al nord del Tossal de les Forques. Des d'aquest lloc, arrenca cap a ponent, i en un recorregut de 1.100 metres mena al poble de Nalec, on acaba el seu recorregut.
El 2021 es va aprovar un projecte per eixamplar i pavimentar la carretera amb un pressupost de 549.000 euros.

## Referències

* ↑ La LV-2341 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Estadístiques de la LV-2341 del 2019». Diputació de Lleida, 2019.
* ↑ «La Diputació de Lleida aprova el projecte per millorar la carretera de Nalec» (en castellà), 21-05-2021. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Villacastín

Villacastín és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | n/d | n/d | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | n/d | n/d | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | n/d | n/d | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Gonzalo Moreno Bachiller | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Miguel Ángel Molina Delgado | APV (Agrupación por el Progreso de Villacastín) | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jerónimo Lázaro Merinero | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Emiliana Lozano Jiménez | AIV | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Antonio Pérez Garzón | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].

## Enllaços externs

* Fray Antonio de Villacastín Arxivat 2008-03-13 a Wayback Machine.