OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gaig de Lidth

El gaig de Lidth (Garrulus lidthi) és una espècie d'ocell de la família del còrvids (Corvidae) una mica major que el seu parent proper, el gaig comú, amb el bec proporcionalment més robust i la cua més llarga. Sense cresta, amb les plomes del cap d'un negre vellutat, el dors d'un color porpra blau i la resta d'un porpra castany. La veu és similar a la del gaig comú.
Aquest gaig té una distribució molt restringida, limitada a les illes japoneses d'Amami Oshima i Tokunoshima, dins del grup de les illes Ryukyu. Habiten boscos de pins, boscos subtropicals i terres de conreu, especialment al voltant dels pobles.
Menja en gran manera glans dels roures nadius Quercus cuspidata, però inclou a més petits rèptils i invertebrats molt variats.
Cria en grans cavitats als arbres, però per altra banda, els nius són semblants als de les altres dues espècies del gènere Garrulus, ponen 3-4 ous.

## Enllaços externs

* Gaig de Lidth a BIRDLIFE Rev. 03-06-2011 (anglès)
* Fotos de gaig de Lidth a ORIENTAL BIRD CLUB Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Rev. 03-06-2011 (anglès)
# Gaig de Yucatán

El gaig de Yucatán (Cyanocorax yucatanicus) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita boscos i matolls del Golf de Mèxic, a Tabasco, la Península de Yucatán, nord de Guatemala i Belize.

## Referències

* ↑ «Gaig de Yucatán». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Exhibició

«Exhibició» té aquests significats:
* Exhibició o exposició d'art, mostra d'obres d'art en un museu o indret similar
* Exhibició (biologia), forma de comportament animal que forma part dels sistemes de comunicació entre individus d'una espècie
* Exhibició, acte de mostrar els òrgans genitals a altres vegeu Exhibicionisme
# Enfonvelle

Enfonvelle és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Enfonvelle era de 84 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 73 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 16 estaven desocupats. 70 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 43 habitatges principals, 42 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 10 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Enfonvelle el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 12 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 12 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 26 eren actives i 16 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (15 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 16 persones inactives 9 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Enfonvelle hi havia 18 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 909 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Enfonvelle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Enfonvelle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Valhauqués

Valhauqués (en francès Vailhauquès) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Mariama Bâ

Mariama Bâ (Dakar, 17 d'abril de 1929 - Dakar, 17 d'agost de 1981) fou una novel·lista, professora i feminista senegalesa.
Va néixer a Dakar en el si d'una família benestant, criada pel seu avi i la seva àvia, ja que sa mare va morir quan ella era petita. El seu pare va ser ministre de Salut el 1956. Ella va estudiar a l'Escola Normal de Rufisque, on va obtenir el títol de mestra d'ensenyament primari. Va exercir durant dotze anys i va arribar a ser inspectora escolar regional. Va ser pionera en la lluita pels drets de les dones.
Així doncs, va participar en diverses organitzacions de dones i va escriure articles als periòdics locals sobre els drets de les dones, i també contra la política francesa d'assimilació. Es va divorciar del seu marit, diputat parlamentari i, com a dona divorciada i “dona musulmana moderna”, va contribuir decisivament a denunciar les situacions de desavantatge de les dones en general i molt especialment de les dones casades. Ha estat una inspiradora per a les dones africanes. Va mostrar com les tradicions i costums no estan renyits amb la modernitat i la llibertat de les dones.
Va començar a escriure quan tenia 51 anys. La seva primera novel·la la va publicar el 1979, Une si longue lettre. La seva segona novel·la, Le chant écarlate, es va publicar internacionalment el 1986, quan ella ja havia mort. També cal destacar l'obra La fonction politique des littératures africaines écrites (1981). Ha estat la primera escriptora senegalesa a oferir una descripció, amb una lucidesa extraordinària i amb bellesa poètica, de la condició de les dones africanes, l'absència de drets i la poligàmia. Va rebre el premi Noma el 1980.

## Obres

* Une si longue lettre (novel·la, 1979)
* La Fonction politique des littératures africaines écrites (1981)
* Le Chant écarlate (novel·la, 1986)

## Referències

* 1 2 «Mariama Bâ» (en castellà). Mujeres para pensar, 17-05-2012. [Consulta: 28 juny 2021].
* ↑ La informació està treta de http://www20.gencat.cat/docs/icdones/02%20Serveis/Arxiu%20docs/pub_calendari2011.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D desenvolupat per l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.
* ↑ «Mariama Ba». UNESCO. Les dones a la història africana. [Consulta: 28 juny 2021].
* ↑ «Algunos nombres de la lucha de la mujer en África» (en castellà). Afroféminas, 09-07-2015. [Consulta: 28 juny 2021].
# Bay Springs

Bay Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 2.097 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bay Springs tenia 2.097 habitants, 793 habitatges, i 524 famílies. La densitat de població era de 54,8 habitants per km².
Dels 793 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,9% hi vivien parelles casades, en un 20,3% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.895 $ i la renda mediana per família de 30.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.806 $ mentre que les dones 19.091 $. La renda per capita de la població era de 14.199 $. Entorn del 26% de les famílies i el 28,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bay Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bay Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luchy Núñez

Luchy Núñez (Tarragona, novembre de 1944) és una escriptora catalana en llengua castellana.
Pertany a una família militar. Llicenciada en filologia hispànica en 1982 per la Universitat Rovira i Virgil. Hi ha col·laborat amb la seva revista Salinas. Ha treballat molts anys com a funcionària de la Diputació de Tarragona i ha escrit articles al Diari de Tarragona des de 1964. Des del 2007 es dedica plenament a la literatura. El 1982 va obtenir el Premi Ateneo de Sevilla pel seu poemari Doña Pura A.A. i el 1983 va participar en el Premi Planeta, però no va arribar a la final. En 1991 va obtenir el Premi Internacional de Narracions Juan Rulfo, el 1998 el Premi de Literatura Juvenil Gran Angular i el 2001 el doble accèssit al Premi Lazarillo per ¿Quién dijo viejo?. El 1991 va obtenir el Premi César González-Ruano per l'article Matar a un niño sobre un atemptat d'ETA en la que va morir el nen Fabio Moreno, publicat al Diari de Tarragona. El 2003 va rebre el premi Everest per Esa extraña vergüenza sobre els abusos sexuals i el Premi José maría Peman per l'article "Haga algo, por favor" sobre la indigència.

## Obres

* Paseos (1979)
* Doña Pura A.A. (poemes, 1982) Premi Ateneo de Sevilla
* Abre la boca (1983)
* Elongación de la rotura (1986)
* Tiemblo al hombre (1990) Premi Ciudad de la Laguna
* Jefes, jefecillos y otros animalillos (1996)
* No es tan fácil saltarse un examen (1999)
* No podéis hacerme daño (2009)
* ¿Quién dijo viejo? (2005)
* El cuartel (2004)
* Esa extraña vergüenza (2004)
* Venid al filo (2004)

## Referències

* ↑ Esbós biogràfic al web de la Casa del Libro
* ↑ «Luchy Núñez» (en castellà). lecturalia.com.
* ↑ Ressenya de la notícia al Diari de Tarragona
* ↑ Robles, Chema «Luchy Núñez recibe el premio Everest por «Esa extraña vergüenza», un libro sobre los abusos sexuales» (en castellà). Diario de León, 25-03-2003.
* ↑ Ressenyes de la notícia al web de l'autora

## Enllaços externs

* Luchy Núñez - Lloc web oficial
# Regidor

* Aquest article tracta sobre el càrrec polític d'un municipi. Si cerqueu el càrrec d'espectacles audiovisuals, vegeu «regidor (teatre)».
Un regidor (dit també actualment conseller o paer) és un membre de la corporació municipal, elegit pel conjunt de la població d'un terme. Els regidors elegeixen i/o destitueixen el batlle del municipi i dirigeixen o controlen l'activitat de l'ajuntament i prenen les decisions relatives a la governació del municipi.
Durant l'època medieval i moderna, en diverses poblacions dels Països Catalans aquest càrrec local s'anomenava conseller, cònsol, paer, jurat o procurador. És per aquest motiu que encara avui en dia algunes d'aquestes designacions continuen emprant-se. Per exemple: paer a Lleida i Cervera i conseller a Andorra i Tarragona.
A Barcelona també s'anomena regidor el polític que presideix la Comissió de Govern de cadascun dels deu districtes de Barcelona. Aquests regidors de districte són elegits directament pel batlle de Barcelona i de vegades són d'un color polític diferent de la majoria del Consell Municipal del Districte, que té una composició proporcional als resultats de les eleccions municipals en aquell districte.

## Legislació

Segons la Llei orgànica 5/1985 del règim electoral general, a Espanya el nombre de regidors ve donat pels habitants del municipi, excepte en els municipis que funcionin en règim de consell obert.
Regidors :
| Fins a 250 residents | 5 |
| De 250 a 1.000 | 7 |
| De 1.001 a 2.000 | 9 |
| De 2.001 a 5.000 | 11 |
| De 5.001 a 10.000 | 13 |
| De 10.001 a 20.000 | 17 |
| De 20.001 a 50.000 | 21 |
| De 50.001 a 100.000 | 25 |
De 100.001 en endavant, un regidor més per cada 100.000 residents o fracció; i quan el resultat sigui un nombre parell, se n'afegeix un més.

## Vegeu també

* Alcalde
* Tinent d'alcalde
* Ajuntament

## Referències

* ↑ «Privilegi de Paeria». Arxiu municipal del Lleida. [Consulta: 28 octubre 2021].
* ↑ Valls i Taberner, Ferran; Soldevila i Zubiburu, Ferran. Història de Catalunya. L'Abadia de Montserrat, 2002, p. 146.
* ↑ «Text de la Llei orgànica del règim electoral general». Arxivat de l'original el 2007-11-30. [Consulta: 17 juny 2007].
# Vidre de rellotge

El vidre de rellotge és una làmina de vidre de forma circular concavoconvexa - convexocòncava. S'anomena així perquè s'assembla als vidres dels antics rellotges de butxaca. S'utilitza en química per evaporar líquids, pesar productes sòlids o com a coberta de vasos de precipitats.

## Funcions

El seu ús més freqüent és el de pesar mostres sòlides, tot i que també és utilitzat per pesar mostres humides després de fer la filtració, és a dir, després d'haver filtrat el líquid i quedar només la mostra sòlida.
El vidre de rellotge també s'utilitza a vegades com a tapa de vasos de precipitats, fonamentalment per evitar l'entrada de pols, ja que al no fer un tancament hermètic se li permet l'intercanvi de gassos.
Equipament de laboratori de química :
# Paraliparis mexicanus

Paraliparis mexicanus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 16 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 76.

## Hàbitat

És un peix marí i demersal que viu entre 42 i 900 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Mèxic.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Chernova, N. V., 2006. New and Rare Snailfishes (Liparidae, Scorpaeniformes) with the Description of Four New Species from the Southern Hemisphere and Tropical East Pacific. Journal of Ichthyology, 46 (Suppl. 1): 1-14.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Saladern

Saladern és una antiga quadra medieval, datada del segle xi. La quadra de Saladern està situada a les obagues del riu corb, i s'hi pot arribar seguint el camí de Saladern, des del Molí de la Cadena. Actualment pertany al terme municipal de Conesa

## Història

El primer cop que es documenta el castell de saladern, amb el nom d'Aladern, és al segle xi, probablement es construí durant el mateix segle, car tots els castells de la zona són dels mateixos anys.
Segles més tard, el s.XIV, saladern passà a ser propietat del monestir de Santes Creus. Amb els anys la quadra es va anar despoblant, fins que no hi visqué ningú. Després de la guerra civil, hi anaren a viure una matrimoni, que va tenir tres fills. Actualment només viu una persona.

## El castell

Del castell ja no en queda gairebé res, només les parets que estan en runes. El castell és dalt d'un turó, al costat del mas.

## Mas de Saladern

Actualment és l'única casa que s'utilitza com habitatge de saladern. Als voltants del mas es poden observar altres construccions en runes, cosa que fa pensar que és allà on antigament hauria hagut el nucli de Saladern. Entre el Mas i el castell hi passa la Rasa dels Entrefocs que desemboca al riu seniol.

## La Quadra

A la resta de la quadra de saladern només hi queden cases enderrocades o deshabitades. En les cases que encara es troben e bon estat, s'hi pot llegir gravat a la paret o en una placa: Saladern. Es creu que el nucli habitat de la quadra era a la vora del castell i del mas, puix es poden veure unes quantes cases. no sé sap quina extensió total podia tenir la quadra.

## Enllaços externs

* http://www.poblesdecatalunya.cat/element.php?e=5376
* http://tribusdelasegarra.cat/tribusdelasegarra/Montse_Rumbau/Entries/2012/5/27_Saladern.html
* https://www.enciclopedia.cat/ec-gec-0019258.xml
# Saladic (desambiguació)

«Saladic» té aquests significats:
# Salavert

Salavert és una masia de Santa Cecília de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa d'un sol cos i de planta quadrada, amb dos pisos i planta baixa, amb obertures d'arc de mig punt amb dovelles de pedra a l'entrada i coberta a doble vessant.

## Història

Correspon a la tipologia de masos més corrent de Santa Cecília, al instal·lar-s'hi les generacions joves de pagesos i adaptar l'antiga estructura dels segles XVII i SVIII a les noves comoditats del segle xx. Malgrat tot, conserva els elements arquitectònics antics i amplien la casa a partir de les primitives estructures.
Actualment a Santa Cecília s'hi estableixen molts dels joves provinents dels propers nuclis urbans, buscant la tranquil·litat del camp i les possibilitats agrícoles.

## Referències

* 1 2 3 «Salavert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Oulad El Garne

Oulad El Garne (en àrab أولاد الكرن, Ūlād al-Garn; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵍⴳⴰⵕⵏ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.150 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Salbatore Mitxelena

Salbatore Mitxelena (Zarautz, Guipúscoa, 1919 - Chaux-de-Fonds, Suïssa), 1965 va ser un religiós i escriptor en èuscar.
Va ser ordenat frare franciscà. Lluità durant la Guerra civil espanyola. Fou l'autor (1949) del primer llibre en basc editat a l'estat espanyol des de la fi del conflicte bèl·lic. Va fer de predicador a Biscaia i Guipúscoa, la seva actitud de pensament obert va fer que s'enemistés amb la jerarquia eclesiàstica del moment i ell s'exilià a Sud-amèrica (1954 - 1962) on seguí escrivint i publicant en basc, així com un llibre dedicat a Miguel de Unamuno a qui admirava en contrast amb la majoria dels escriptors en basc. Acabà la seva vida atenent als immigrants espanyols a Suïssa.

## Obres

* Unamuno eta Abendats (1958, Darracq) (assaig sobre Unamuno)
* Arantzazu, euskal-sinismenaren poema (1949, EFA)
* Arraun ta amets (1955, Itxaropena)
* Idazlan guztiak (I eta II) (1977, EFA)
* XX. mendeko poesia kaierak - Salbatore Mitxelena (2000, Susa): Koldo Izagirreren edizioa
* Ama-semeak Arantzazuko kondairan (1951, EFA)
* Ogei kanta Arantzazuko (1952, EFA)
* Laburtuaz (2000, Olerti Etxea)

## Enllaços externs

* (basc) Salbatore Mitxelena literaturaren zubitegian
# Salomé (Nord)

Salomé és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.002 habitants. Limita al nord amb Illies, al nord-est amb Marquillies, a l'oest amb La Bassée, a l'est amb Hantay, al sud amb Douvrin i al sud-est amb Billy-Berclau.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 |
| 2.487 | 2.524 | 2.929 | 2.781 | 2.955 | 2.929 | 2.993 | 3.002 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Philippe Amielh | PS |
# Old Friends: Live on Stage

Old Friends: Live On Stage és un documental en viu de Simon & Garfunkel del seu concert Old Friends que dugueren a terme el 2003 després de reunir-se, amb The Everly Brothers com a convidats especials. Tant el CD com el DVD foren publicats el desembre de 2004. Les imatges foren obtingudes d'una sèrie d'espectacles al Madison Square Garden de Nova York de principis del desembre de 2003.
Tant el DVD com el doble CD inclogueren una nova cançó d'estudi, «Citizen of the Planet», escrita per Paul Simon en la dècada de 1980 i completada recentment amb Art Garfunkel. El DVD conté dues cançons del duet que foren omeses en doble CD: «Keep the Customer Satisfied» i «The 59th Street Bridge Song (Feelin' Groovy)». També hi ha dues cançons addicionals interpretades per The Everly Brothers, que tampoc s'inclouen en el CD. El DVD, a més, inclou una sèrie de vídeos de Simon & Garfunkel de l'especial de televisió de 1969 Songs for America.

## Llista de cançons
### CD 1

* «Old Friends/Bookends» – 3:33
* «A Hazy Shade of Winter» – 3:33
* «I Am a Rock» – 4:23
* «America» – 4:53
* «At the Zoo» – 1:33
* «Baby Driver» – 2:58
* «Kathy's Song» – 3:58
* «Tom and Jerry Story» – 2:14
* «Hey, Schoolgirl» – 0:45
* «The Everly Brothers Intro» – 1:42
* «Bye Bye Love» – 3:00
* «Scarborough Fair» – 3:50
* «Homeward Bound» – 5:41
* «The Sound of Silence» – 5:04

### CD 2

* «Mrs. Robinson» – 4:32
* «Slip Slidin' Away» – 4:59
* «El Condor Pasa» – 3:34
* «The Only Living Boy in New York» – 4:03
* «American Tune» – 4:40
* «My Little Town» – 4:35
* «Bridge over Troubled Water» – 6:11
* «Cecilia» – 4:25
* «The Boxer» – 5:07
* «Leaves That Are Green» – 3:22
* «Citizen of the Planet» – 3:14

### DVD
#### Part 1

* «Opening Montage (America inst.)»
* «Old Friends/Bookends»
* «A Hazy Shade of Winter]»
* «I Am a Rock»
* «America»
* «At the Zoo»
* «Baby Driver»
* «Kathy's Song»
* «Tom and Jerry Story»
* «Hey, Schoolgirl»
* «The Everly Brothers Intro»
* «Wake Up Susie» [performed by Everly Brothers]
* «All I Have to Do Is Dream» [performed by Everly Brothers]
* «Bye Bye Love» [performed with Everly Brothers]
* «Scarborough Fair»
* «Homeward Bound»
* «The Sound of Silence»

#### Part 2

* «Opening Montage»
* «Mrs. Robinson»
* «Slip Slidin' Away»
* «El Condor Pasa»
* «Keep the Customer Satisfied»
* «The Only Living Boy in New York»
* «American Tune»
* «My Little Town»
* «Bridge Over Troubled Water»
* «Cecilia»
* «The Boxer»
* «Leaves That Are Green»
* «The 59th Street Bridge Song (Feelin' Groovy)»

## Intèrprets

* Paul Simon: guitarra, vocals
* Art Garfunkel: vocals
* Warren Bernhardt: piano, teclats
* Jamey Haddad: percussió
* Jim Keltner: bateria
* Pino Palladino: baix
* Larry Saltzman: guitarra
* Rob Schwimmer: teclats, téremin, vocals
* Mark Stewart: guitarres, vocals
Amb:
* Don Everly: guitarra, vocals
* Phil Everly: guitarra, vocals

## Referències

* ↑ «Simon & Garfunkel Old Friends: Live on Stage review». Allmusic. Rovi Corporation.
* ↑ Llewellyn, Siân. «Show Stopper». A: Classic Rock. 76. Londres: Future Publishing Ltd, Febrer de 2005, p. 113.
# Vachèiras

Vachères-en-Quint és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2018 tenia 34 habitants. El primer esment escrit Vacheriis data del 1229.

## Demografia

El 2007 hi havia 20 habitatges, 14 eren l'habitatge principal i sis segones residències. El 2007 la població en edat de treballar era de 22 persones de les quals 15 eren actives. L'any 2000 a Vachères-en-Quint hi havia cinc explotacions agrícoles.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Brun-Durand, J. Dictionnaire topographique du département de la Drôme (en francès). París: Imprimerie nationale, 1891, page 400. .
* ↑ «Emploi et population active 1999 et 2007» (en francès). INSEE.