# Avaluació psicològica

L'avaluació psicològica és el procés d'estudi de la conducta i de les característiques d'un subjecte des de la seva consideració bio-psico-social, així com de les seves formes d'acció i canvi, reaccions i interaccions. Tota avaluació implica prendre decisions relacionades amb l'objecte i motiu de la pròpia avaluació. Cal concebre al procés d'avaluació psicològica com un procés flexible, dinàmic, interactiu i estructurat.

## Procés d'avaluació psicològica

La tasca d'avaluació psicològica sol seguir un procediment, que es podria resumir de la següent manera:
* Identificar la conducta d'estudi.
* Buscar les variable relacionades.
* Dissenyar un procés d'avalució.
* Buscar i escollir les tècniques de mesura adients.
* Establir el diagnòstic o presa de decisió diagnòstica.

## Mètodes d'avaluació

* Model de l'atribut: La conducta està en funció de variables personals o organístiques, intrapsíquiques o genotípiques. Avaluació de variables personals per manifestació conductual. Ús de test i tècniques de recollida de la informació. Se sol usar en els àmbits de psicologia de l'educació i psicologia de les organitzacions.
* Model dinàmic: El comportament pot ser explicat per construccions teòriques internes. S'aplica en psicologia clínica i les tècniques solen ser tècniques projectives.
* Model mèdic: Es tracte de conèixer l'etiqueta aplicable al subjecte. S'aplica en psicologia clínica i les tècniques solen ser tests i recollida d'informació.
* Model conductual: L'objectiu del model és descriure, predir, explicar i controlar el comportament. S'usa en molts àmbits i les tècniques solen ser d'observació, autoinforme o psicofisiològiques.
* Model cognitiu: La conducta s'explica a través d'una sèrie de processos i estructures mentals internes. S'usa en molts àmbits i les tècniques solen ser autoinformes.

## Tècniques psicomètriques

Les característiques bàsiques de les tècniques psicomètriques en l'avaluació psicològica són:
* Grau d'estructuració dels estímuls i de les respostes: L'estructuració de la resposta implica l'existència de categories clarament definides per a classificar les respostes.
* Grau d'emmascarament de l'objectiu de la prova: L'estructuració de la resposta implica l'existència de categories clarament definides per a classificar les respostes.
* Grau de subjectivitat-objectivitat: Grau amb el qual el subjecte pot manipular les dades.
* Grau de voluntarietat de la resposta: Fins a quin punt el subjecte pot controlar o alterar la seva resposta.

## Entrevista

L'entrevista és una tècnica no emmascarada i de resposta voluntària. La relació que s'estableix a l'entrevista és asimètrica per la qual un dels interlocutors adopta un rol directiu en relació amb el contingut i el procediment de l'entrevista i l'altre interlocutor selecciona i adequa les seves respostes. Aquesta informació la podem canalitzar mitjançant l'expressió verbal o el llenguatge gestual o no verbal.
Tots dos llenguatges es poden complementar o contradir, l'experiència de l'entrevistador seràs la que permetrà discernir el significat d'aquesta complementarietat o de la dissociació.

### Classificació

Les entrevistes les podem classificar segons els objectius:
* Diagnòstiques.
** De fase inicial.
** Exploratòria.
** Final o devolutiva.
* De selecció
* d'Intervenció psicològica
Si les classifiquem segons el grau d'estructuració podem parlar de:
* No estructurades
* Estructurades
* Semi-estructurades
Les entrevistes, però, tenen la problemàtica de ser costoses en temps i esforç, necessitem professionals especialitzats, són molt complicades en nens i adolescents, les estructurades o semi-estructurades necessiten una constant revisió, etc. En general podem dir que tenen problemes de fiabilitat i validesa.

### Fiabilitat i validesa

Respecte a la fiabilitat i la validesa de l'entrevista, cal assenyalar els següents aspectes:
* La fiabilitat de l'entrevista augmenta com més objectius i conductuals són els elements a avaluar, així com si són més accessibles a l'entrevistat. En línies generals, podríem dir que quan menys es deixi en mans de la subjectivitat, més fiabilitat té l'entrevista.
* Quan la informació és més objectiva, també hi ha més fiabilitat test-retest.
* La validesa de criteri per criteri extern també augmenta amb l'objectivitat.
L'entrevista, però, també pot comportar biaixos metodològics:
* Distorsions de l'entrevistador.
* Distorsions del subjecte.
* Distorsions de la situació.

## Autoinformes
### Tipus i Característiques generals

Es caracteritzen per ser la recollida de les verbalitzacions d'un individu sobre les pròpies manifestacions. És important analitzar el tipus de variables que recullen.
* Trets o dimensions de personalitat. (Exemple: Escala tret de l'STAI
* Estat psicològic (Exemple: Escala estat de l'STAI)
* Repertoris clínics conductuals
* Repertoris, processos i estructures cognitives

### Fonts de variació en els autoinformes

Els principals autors citen les següents:
* Relacionades amb el temps
** Autoinformes retrospectius: Recerquen informació passada.
** Autoinformes concurrents: Busquen informació present.
** Autoinformes futurs: Busquen informació sobre que creu o pensa l'individu sobre el futur.
* Relacionades amb la situació.
* Relacionades amb el tipus de preguntes.
** Preguntes estructurades.
** Preguntes semi-estructurades.
** Preguntes no estructurades.
* Tipus de respostes.
** Respostes obertes.
** Respostes dicotòmiques.
** Respostes escalars.
** Alternatives ipsatives (es demana establir un ordre).
* Tractament de les dades.

### Classificació

Els podem classificar de la següent manera:
* Entrevista
* Qüestionaris
* Autoregistres
* Pensaments en veu alta

### Fiabilitat i validesa

Pel que fa a la fiabilitat i la validesa ens podem trobar amb 3 tipus de distorsió de la resposta: Simulació (intent de falsejar de forma voluntària), Desitjabilitat social (l'individu intenta descriure's de forma socialment desitjable) i Tendència de resposta (l'individu involuntàriament respon en funció de l'alternativa de resposta).

## Registres psicofisiològics

Els registres psicofisiològics ens permeten revisar la relació en fisiologia i conducta. S'acostumen a recollir dades amb aparells electrònics o mecànics, que després són analitzats i interpretats. Entre les característiques, cal remarcar l'elevat cost que tenen aquestes mesures, a fi i efecte de poder replicar els resultats, el fet que no és controlable per l'individu i que l'avaluador tampoc hi intervé.
Es solen recollir tres tipus d'activitat fisiològica:
* Activitat espontània: Respostes psicofisiològiques inespecífiques o registrades quan es desconeix l'estímul que les provoca.
* Activitat fàsica: Resposta específica a un estímul determinat, es tracte de la diferència entre el nivell basal i la mesura després de l'estímul.
* Activitat tònica: Valor mitjà d'una resposta fisiològica en un període i la seva utilitat és estimar el valor de l'activitat física.

## Tècniques projectives

Tenen per objecte descobrir aspectes ocults de la personalitat. Es basen en el fet que la personalitat té una estructura bàsica i estable de personalitat, i que l'estudi de la mateixa permet predir el comportament. Lògicament, cada mesura de tècnica projectiva difereix d'altres, i totes les respostes tenen un significat i són valorades com a signes de l'estructura de personalitat. L'anàlisi de dades és global, qualitatiu i idiogràfic.

### Classificació

Podem dividir les diferent tècniques projectives en:
* Estructurals: Estímuls visuals poc estructurats i el subjecte ha de dir que hi veu. Com el Test de Rorschach.
* Temàtiques: S'ha de narrar una història basada en material visual adaptat. El subjecte es projecta a l'hora d'organitzar la història. com el Test d'apercepció Temàtica (TAT).
* Expressives: Se li demana al subjecte que dibuixi una figura. El més conegut és HTPP (House Tree Person Person Test)
* Constructives: Amb material prefixat ha de construir alguna cosa (per exemple el test del poble).
* Associatives: S'han de fer associacions davant estímuls determinats.

### Tècniques

* Test de Rorschach: Es tracte de 10 làmines (vegeu foto) amb elements abstractes. 5 són acromàtiques, dues bicolor i tres policromes. La tasca que ha de fer el subjece és indicar que podria ser o on ha vist. A partir d'aquí, podem analitzar-ho de la següent manera:
** Anàlisi formal: S'analitzen els paràmetres estructurals i relatius a la qualitat i estil de la identificació perceptiva (localització de la resposta vers la taca, determinats de la percepció, contingut de la resposta, popularitat de la resposta, complexitat de l'organització perceptiva i es compara amb uns barems normatius. Defineix tres tipus psicològics: introversiu, extratensiu i ambivalent.
** Anàlisi de contingut: És molt més inferencial, ja que consisteix a fer apreciacions de la dinàmica de la personalitat del subjecte, conflictes bàsics i ansietat latent.
* Test d'apercepció temàtica (TAT): Consta de 31 làmines de les quals s'apliquen 20 en dues sessions. N'hi ha d'específiques per nens i per adults. El TAT no presenta pautes, sistemes o dades normatives unificades quant a l'administració, valoració o interpretació.
** Anàlisi formal: S'analitza la comprensió de la consigna, grau de col·laboració, construcció de la història,etc.
** Anàlisi de contingut: Es fa més referència a la història, amb qui s'identifica el subjecte, els sentiments i motivacions, pressions que rep, etc.
* Test gràfics: Són molt utilitzats en el camp infantil i l'objectiu és analitzar els dibuixos de nens o adults.
** Anàlisi formal: S'analitza la situació del dibuix, la pressió exercida pel llapis, el traç, la grandària, etc.
** Anàlisi de contingut: El significat del dibuix.

## Observació

L'observació suposa una acció voluntària, l'objectiu de la mateixa és la recollida de dades amb la finalitat de formular o comprovar hipòtesis. Cal tenir en compte tres aspectes:
* Subjecte com a observador.
* El lloc d'observació.
* El temps d'observació.

### Tipus d'observació

* Observació pròpiament dita
* Tècniques objectives: Registre de comportaments manifestos o encoberts per mitjà de dispositius mecànics o electrònics.
* Autoinformes o auto-observació.
* Entrevista
* Tècniques subjectives: La classificació es fa segons atributs o verbalitzacions del subjecte.
* Tècniques projectives: L'anàlisi es fa sobre els aspectes cognitius o emocionals de l'individu.

### Unitats d'anàlisi

L'objectiu de l'observació pot ser des de continus en el comportament, atributs intrapsíquics que els inferim del comportament com l'ansietat, conductes manifestes, interaccions, o productes de conducta o, cosa que és el mateix, el resultat de comportaments determinats.

### Unitats de mesura

les unitats de mesura usades en observació són:
* Ocurrència: Si succeeix o no la conducta.
* Freqüència: Nombre de vegades que succeeix.
* Duració: Temps que dura, latència de resposta i interval inter-resposta.
* Altres dimensions com la magnitud, intensitat, adequació als fenòmens, etc.

## Vegeu també

* Autocaracterització
* Prova neuropsicològica

## Referències

* ↑ Evaluación Psicológica
* 1 2 3 4 5 Varis Autors. (2010). Cos de Psicòlegs. Generalitat de Catalunya. Barcelona:Adams.
* 1 2 Capdevila, L. (1997) Metodología de Evaluación en Psicología del Deporte. En J. Cruz (ed.) Psicología del Deporte, pp.111-145. Madrid: Síntesis.
* ↑ El Test de Rorschach en la medida de Aptitudes