OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Josep de Bovera

Sant Josep de Bovera és una església del municipi de Bovera (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església parroquial d'una sola nau coberta amb volta de canó. Als laterals hi ha tot de capelles fetes d'obra. Aquest edifici està emplaçat a sobre de l'antiga església romànica (segle XIII- XIV) que es destruí al construir la nova; de fet alguns dels carreus s'aprofitaren a la nova obra o fins i tot la porta lateral d'estil romànic de transició. És de mig punt i moltes pedres porten símbols de picapedrers, indicant-nos l'aprofitament per la nova construcció. El seu interior és de gust neoclàssic amb altar central i nou de laterals, disposats a les capelles.
Des d'un començament els murs es deixaren a la vista la pedra, i és més endavant quan es pinten. En l'actualitat s'han repicat les pilastres, però els capitells, d'ordre compost, continuen pintats. El paviment de tot el recinte és fet de terrasso. L'altar major està dedicat a Sant Josep, el flanquegen un de Sant Antoni de Pàdua i de Sant Isidre. El cor el trobem a la part superior, als peus de l'església.
A l'exterior, la façana principal és molt senzilla; tan sols s'han treballat en relleu les dovelles; a sobre hi ha escrit el nom de Sant Joan Basptista. Al damunt hi ha una fornícula apetxinada, que deuria contenir la imatge del sant titular. Al damunt de l'entrada principal, als peus del recinte hi ha el campanar de cos octogonal, obra ja del segle xix.

## Història

Abans el temple estava dedicat al naixement de la Mare de Déu. El campanar està emplaçat al centre, damunt de la portada. Fèlix de Móra d'Ebre en fou el constructor a finals del s. XIX. Té una base quadrada que passa a ser octogonal al pis superior, rematat amb una àmplia cornissa i una teulada ondulant avui restaurada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Josep de Bovera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Cantó de Poitiers-7

El cantó de Poitiers-7 és un cantó francès del departament de la Viena, situat al districte de Poitiers. Té 2 municipis i part del de Poitiers.

## Municipis

* Chasseneuil-du-Poitou
* Montamisé
* Poitiers (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-2008 | Alain Claeys | PS |
| 2008- | Jean-Daniel Blusseau | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Josef Stroh

Josef "Pepi" Stroh (5 de març de 1913 - 7 de gener de 1991) fou un futbolista i entrenador de futbol austríac.
El seu principal club fou l'Austria Viena. Fou un total de 17 cops internacional amb la selecció d'Àustria. Destacà a la Copa del Món de Futbol de 1934 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948. Durant l'anchluss jugà amb la selecció d'Alemanya i participà en el Mundial de 1938.
Entrenà a 1. Wiener Neustädter SC, FC Wien, SC Schwechat, Jönköpings Södra IF, Malmö FF, IFK Göteborg, SK Brann, Sandvikens IF i Sportklub.

## Referències

* ↑ Josef Stroh I a austria-archiv.at
* ↑ Austrians in the German National Team a rsssf
* ↑ «Tränare genom åren - Sandvikens IF - Fotboll - IdrottOnline Klubb». .idrottonline.se, 12-01-2012. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2022. [Consulta: 9 agost 2018].
# Julian Curri

Julian Curri, nascut a Durazzo el 26 d'abril de 1991, és un futbolista albanès. Juga de defensa i el seu equip actual és el Teramo Calcio.

## Clubs

| Club | País | Any |
| ASD Sporting Terni | Itàlia | 2009?2010 |
| Teramo Calcio | Itàlia | 2010-present |

## Referències

* ↑ «Julian Curri a fussballzz.de» (en alemany). fussballzz.de. [Consulta: 23 abril 2016].

## Enllaços externs

* Dades del jugador a la pàgina del Teramo Calcio Arxivat 2016-05-30 a Wayback Machine.
# José Benito Lamas

José Benito Lamas Regueira (Montevideo, 12 de gener de 1787 – ibídem, 6 de maig de 1857) va ser un sacerdot catòlic uruguaià i vicari apostòlic de Montevideo entre 1854 i 1857.

## Biografia

Nascut a Montevideo, Lamas era net d'avis gallecs. El seu germà, Luis María Lamas, va ser president interí de l'Uruguai el 1855.
El seu successor, Jacinto Vera y Durán, va ser l'últim vicari apostòlic de l'Uruguai i el primer bisbe de Montevideo.

## Referències

* ↑ Archivo Artigas, Volum V, Montevideo, 1963, pp. 9-11
* ↑ José Benito Lamas (Catholic Hierarchy)
* ↑ Associació Uruguaiana d'Educació Catòlica Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Vicaris, bisbes i arquebisbes de Montevideo Arxivat 2008-02-16 a Wayback Machine. (castellà)
# José Benito Pardo Pardo

José Benito Pardo Pardo (mort a Madrid el 2 de gener de 1964), fou un militar i polític gallec, de filiació dretana militant de la Unió de Dretes i Agraris de Lugo integrada a la CEDA.

## Biografia

Fill de Jose Benito Pardo y Rodríguez, president del comitè provincial del Partit Liberal Fusionista, i diverses vegades president de la Diputació de Lugo. El 1914 ingressa en l'Acadèmia d'Artilleria de Segòvia i assolí el grau de coronel d'enginyers. Va rebre la placa de l'Orde de Sant Hermenegild.

## Parlamentari

A les eleccions generals espanyoles de 1936 va ser elegit diputat de la CEDA per la circumscripció de Lugo amb 87.401 vots d'un total de 178.998 votants.

## Referències

* ↑ Necrolóxica en ABC
* ↑ «Biografia de José Benito Pardo Rodríguez per Juan Soto». Arxivat de l'original el 2010-04-09. [Consulta: 4 març 2016].
* ↑ CONGRESO DE LOS DIPUTADOS - HISTORICO DE DIPUTADOS 1810-1977
# José Manuel Velásquez

José Manuel Velásquez Castillo (Lima, 4 de juny de 1952) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1970.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1978 i de 1982. També guanyà la Copa Amèrica de futbol de 1975.
Pel que fa a clubs, defensà els colors d'Alianza Lima, Independiente Medellín, Hèrcules CF o Deportes Iquique.

## Palmarès
### Alianza Lima

* Lliga peruana de futbol: 1975, 1977, 1978

### Perú

* Copa Amèrica: 1975

## Referències

* ↑ José Velásquez - International Appearances a rsssf
* ↑ rsssf: Copa América 1975
* ↑ rsssf: peru record international footballers Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine.
* ↑ International statistics a rsssf
* ↑ «Profile (alemany)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ Profile Toronto Blizzard
# Juli Gonzalvo i Falcon

Juli Gonzalvo i Falcon (Gelsa, 17 d'abril del 1917 - Barcelona, 19 de juliol de 2003) fou un destacat futbolista aragonès-català dels anys 40.

## Biografia

Juli Gonzalvo, conegut futbolísticament com a Gonzalvo I va néixer a Gelsa (Aragó), però de ben jove es traslladà a Mollet del Vallès. Germà gran d'una brillant nissaga futbolística, juntament amb els seus germans Josep i Marià, va jugar de migcampista. Defensà els colors de l'Espanyol, Saragossa, Sabadell i Barça. Va ser amb l'Espanyol amb qui va assolir les seves principals fites, coronades amb la conquesta d'una Copa del Rei i un Campionat de Catalunya. Ja veterà, fitxà pel Barcelona, on coincidí amb els seus dos germans, però problemes amb l'entrenador Josep Samitier feren que jugués molt pocs partits i que mai no arribés a coincidir al camp amb ells. Aquesta situació provocà que amb 28 anys decidís retirar-se del futbol per a dedicar-se als seus negocis.

## Trajectòria esportiva

* RCD Espanyol: 1939-41
* Reial Saragossa: 1941-43
* CE Sabadell: 1943-45
* FC Barcelona: 1945-47

## Palmarès

* 1 Copa espanyola de futbol: 1940.
* 1 Campionat de Catalunya de futbol: 1940.
* 1 Copa d'Or Argentina: 1945.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ «Edición del Sábado 1 de Febrero de 2020 - página 016 - Canal Hemeroteca». Arxivat de l'original el 2021-02-06. [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol : nou decades d`hIstòria. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
# Juli Grani

Juli Grani o Juli Granià (en llatí Julius Granius o Julius Granianus) va ser un retòric romà que va viure en temps de l'emperador Alexandre Sever. Juntament amb Juli Frontí i Bebi Macrí va ser mestre de l'emperador.
Se sap que va escriure alguna obra sobre declamació però no s'ha conservat.

## Referències

* ↑ Eli Lampridi Alexander Severus 3·
# Kaduwela

Kaduwela' (Singalès: කඩුවෙල, Tamil: கடுவெலை) és un suburbi de Colombo al Districte de Colombo, Província Occidental, Sri Lanka. És localitzat aproximadament a 16 km del centre de la ciutat a la carretera entre Colombo i Avissawella i aproximadament a 18 km de Kollupitiya a la Carretera Nova de Kandy

## Etimologia

Kaduwela fou al principi Kadudevola, nom compost de Kadu (espasa) i Devola (altar). Fou la ubicació d'una capella de la deessa Pattini, enllaçada a una espasa daurada utilitzada en un ritual. La capella és anomenada Purana Rankadu Pattini Maha Devale (antic gran santuari de l'espasa daurada Pattini).
En una altra possibilitat Kaduwela senzillament significa el camp d'arrossar de la jungla. Kadu significa jungla i wela significa camp d'arrossar. Hi ha també un altre Kaduwela a la divisió Ukuwela del districte de Matale, Província Central.
Raja Sinha I va derrotar els portuguesos a Mulleriyawa i va construir un fort a Kaduwela el 1559 per defensar la ruta cap a Sitawaka. Sembla que abans hi havia una petita posició però sense cap fortificació. El fort es va dir Kottugodella (fortalesa del turó). El 1632 els portuguesos la van reconquerir i en alguns moments hi van tenir alguns homes destacats; també els holandesos hi van establir guarnicions temporals. Segons Robert Percival del 19è Regiment a Peu, durant la revolta singalesa de 1795 contra els holandesos, s'hi van establir i van reconstruir el fort que aleshores devia estar abandonat. Els britànics després de ser derrotats en la primera Guerra de Kandy hi van establir una guarnició permanent que el 1803 era de 25 sepoys i 50 lascarins, més tard reforçats per una tropa mixta de topes europees i sepoys sota el capità Charles Wilkinson Mercer del 51è Regiment, abans de la batalla de Hanwella.

## Consell municipal

Kaduwela té un Consell Municipal. L'Àrea del Consell municipal comprèn tres ciutats principals: Battaramulla (que és la ciutat principal), Kaduwela i Athurugiriya. Altres ciutats que pertanyen a l'àrea municipal són:
* Malabe
* Koswatte
* Pelawatte
* Kalapaluwawa
* Hokandara
* Ranala
* Wickramasinghapura

## Referències

* Romantic Ceylon: Its History, Legend, and Story, per Ralph Henry Bassett

## Enllaços externs

* Kaduwela Consell municipal (singalès)
* Departament de Cens i Estadística -Sri Lanka
# Juan Hilario Marrero Pérez

Juan Hilario Marrero Pérez, conegut com a Hilario, (Las Palmas de Gran Canària, 8 de desembre de 1905 - Las Palmas de Gran Canària, 14 de febrer de 1989) fou un futbolista canari de la dècada de 1930 i posteriorment entrenador.

## Trajectòria

Es formà als club local Porteño, fins que el Real Club Victoria el fitxà per cobrir la baixa de José Padrón, que havia fitxat per l'Espanyol de Barcelona. En iniciar-se la lliga espanyola fou contractat pel Deportivo de La Coruña, jugant a Segona Divisió. El 1931 fou traspassat al Reial Madrid, on jugà durant cinc temporades, i guanyà dues lligues i dues copes. El club blanc havia format un equip milionari amb l'objectiu de guanyar la lliga, amb grans fitxatges d'homes com Ricard Zamora, Jacinto Quincoces, Ciriaco Errasti, Pedro Regueiro, Luis Regueiro, Manuel Olivares i el també canari Luis Valle. Durant aquests anys fou internacional amb la selecció espanyola i formà part de la plantilla de la Copa del Món d'Itàlia 1934. Jugà dos partits amb Espanya, la derrota per 7-1 al camp de Highbury el 9 de desembre de 1931 i en un empat a 1 a Madrid el 24 de gener de 1935 davant França.
L'any 1936 jugà la Copa amb el València CF, però amb l'esclat de la guerra retornà a La Corunya. Finalitzada la guerra jugà una temporada amb el FC Barcelona (1939-40), i a continuació retornà al Deportivo gallec.
La seva carrera continuà com a entrenador al Deportivo i a l'Elx CF, com a jugador-entrenador, Racing Club de Ferrol, CD Tenerife, UD Las Palmas o Girona FC.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1931-32, 1932-33
* Copa espanyola:
** 1933-34, 1935-36

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Juan MARRERO PÉREZ». historiadelfutbolcanario.com. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Entrenadores». canaldeportivo.com. Arxivat de l'original el 2008-06-17. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Jugador Perfil a BDFutbol
* Entrenador Perfil a BDFutbol
# Juan II de Zamora

Juan fou un religiós lleonès, que fou bisbe de Zamora aproximadament entre els anys 970 i 985.
És esmentat per Gil González Dávila, diu que vivia l'any 970 i morí vers el 986. Per la seva banda, Enrique Flórez diu que totes les escriptures on apareix Juan són del temps del rei Ramir III de Lleó, i que apareixen reiteradament des de 970 a 979, on el bisbe s'intitulà tant de Zamora com de Numància, com era habitual en aquell època en què s'identificava erròniament l'antiga ciutat hispànica amb la Zamora medieval, i feia que les bisbes de Zamora utilitzessin ambdues nomenclatures. Tant Prudencia de Sandoval com Fernando Fulgosio diuen que les seves escriptures apareixen fins al 983; el segon li atribueix un episcopat de tretze anys, però contempla la possibilitat que ocupés durant més anys el càrrec, fins a l'aparició del seu successor, Salomón.

## Referències

* ↑ González Dávila, 1647, p. 394.
* ↑ Flórez, 1786, p. 348.
* ↑ Fernández Duro, 1882, p. 212.
* ↑ Sandoval, 1792, p. 94.
* ↑ Fulgosio, 1869, p. 38.

## Bibliografia

* Fernández Duro, Cesáreo. Memorias históricas de la ciudad de Zamora, su provincia y obispado (en castellà). Tom I. Madrid: Establecimiento tipográfico de los sucesores de Rivadeneyra, 1882.
* Flórez, Enrique. España Sagrada: teatro geographico-historico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XIV. Madrid: Oficina de Pedro Marín, 1786.
* Fulgosio, Fernando. Crónica de la provincia de Zamora (en castellà). Madrid: Editores Rubio, Grilo y Vitturi, 1869.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647.
* Sandoval, Prudencio de. Historia de los reyes de Castilla y de Leon (en castellà). Tom II. Madrid: Oficina de Pedro Marín, 1792.
# Kalininaül

Kalininaül (en rus: Калининаул) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 535 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 Село Ортатюбе на карте
# Julia de adulteriis

Julia de adulteriis va ser una antiga llei del començament de l'Imperi Romà que regulava l'adulteri, i totes les situacions que atacaven la moral i l'honestedat. Es va adoptar l'any 16 a petició d'August i sent consols Gai Furni i Gai Juni Silà. El pare que sorprenia en adulteri una filla a casa seva o a casa del gendre, podia matar l'adúlter si matava també la filla; la mateixa potestat es donava al marit si el que instigava de l'adulteri era un llibert, un familiar, un esclau o una persona condemnada públicament, i la dona havia de ser repudiada; l'adúlter o adúltera era confinat en una illa; si l'adúlter no era mort pel que els descobria, el podia retenir 20 hores i acusar-lo abans de 60 dies; hi havia penes per als que perdonaven la muller o deixaven anar l'adúlter, i per als que es casaven amb una adúltera condemnada, encara que el delicte prescrivia als cinc anys. La mateixa llei impedia al marit vendre el dot de la dona, ni encara amb consentiment d'aquesta (Julia de fundo dotale).

## Referències

* ↑ La familia romana: aspetti giuridici ed antiquari. Concubinato. Divorzio. Adulterio. Parte terza. Carla Fayer. L'Erma di Bretschneider, 2005, pag. 212.
* ↑ Horaci, Carmina IV, 5, 21 sgg.; Carmina IV, 5, 9 sgg.; Ovidi, Fasti II, 139; Ovidi, Ars Amatoria III, 613 sgg.
* ↑ Romanarum legum collatio, 4, 2, 2; Plutarc. Vides paral·leles: Lisandre i Sul·la, III, 2.
* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 68-71.
# Julia de majestatis

Julia de majestatis va ser una llei establerta per August al començament de l'Imperi Romà que castigava qualsevol atac a la "majestat" del poble romà, el delicte de Majestas. Tiberi la va fer interpretar com una llei que castigava qualsevol atac a l'emperador, encara que fos només de paraula, ja que representava al poble. La condemna era a mort en el grau màxim i penes menors en altres graus.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 76.
# Kamalpur

«Kamalpur» té aquests significats:
* Kamalpur (Bhopal), antic territori feudatari de Gwalior a l'agència de Bhopal
* Kamalpur (Kathiawar), antic principat de Kathiawar (presidència de Bombai)
# Katakhal

Katakhal (Nou Tall) és una branca del riu Dhaleswari al districte de Cachar a Assam.
S'hauria originat de manera artificial per obra d'un rajà de Cachar que va construir un embarcador al principal canal del Dhaleswari a uns 40 km de la seva unió amb el riu Barak. És navegable per bots de fins a 20 tones.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Kempnyia brasilica

Kempnyia brasilica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil (l'estat de Rio de Janeiro).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1914. Cas. ces. Spol. ent. 11:60, 68.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1932. Rev. Acad. Cienc. Madrid 29:60.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Froehlich, Claudio Gilberto, 2010. Catalogue of Neotropical Plecoptera. Illiesia, 6(12):118-205. «PDF».

## Bibliografia

* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:134.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:476.
* Stark, 2001. A: Dominguez. Trends in Research in Ephemeroptera and Plecoptera. 405-422.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Kempnyia flava

Kempnyia flava és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil (Espírito Santo i Rio de Janeiro).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1914. Cas. ces. Spol. ent. 11:60, 68.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1916. Cas. ces. Spol. ent. 13:53.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Froehlich, 1988. Brazilian Plecoptera 5. Old and new species of Kempnyia (Perlidae). Aquatic Insects 10(3):153. «Enllaç».
* ↑ Bispo & Froehlich, 2004. Aquatic Insects 26(2):109. «Taylor & Francis Online :: Perlidae (Plecoptera) from Intervales State Park, São Paulo State, Southeastern Brazil, with Descriptions of New Species - Aquatic Insects - Volume 26, Issue 2».
* ↑ Checklist dos Plecoptera (Insecta) do Estado de São Paulo, Brasil (portuguès)

## Bibliografia

* Jewett, 1960. Arq. Mus. Nac. R. Jan. 50:176.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:340.
* Zwick, P., 1972 (1971). Rev. Suiss. Zool. 78(4):1167.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:276.
* Stark, Froehlich & del Carmen Zúñiga Prof., 2009. A: Adis, Arias, Golavatch, Wantzen & Rueda-Delgado (Ed.). Aquatic Biodiversity of Latin America (ABLA). 5:125, fig. 38(I).
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):180.
* Froehlich, 2011. Zootaxa 2999:21.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Kempnyia barbiellinii

Kempnyia barbiellinii és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil (São Paulo).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1914. Cas. ces. Spol. ent. 11:60, 68.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1925. Rev. Chil. Hist. Nat. 29:476.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Checklist dos Plecoptera (Insecta) do Estado de São Paulo, Brasil Arxivat 2010-12-17 a Wayback Machine. (portuguès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:476.
* Stark, 2001. A: Dominguez. Trends in Research in Ephemeroptera and Plecoptera. 405-422.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):180.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Judith Hemmendinger

Judith Hemmendinger (2 d'octubre de 1923 - 24 de març de 2024) va ser una investigadora i autora israeliana nascuda a Alemanya especialitzada en els nens supervivents de l'⁣Holocaust. Durant la Segona Guerra Mundial, va ser treballadora social i assessora de refugiats de l'Œuvre de secours aux enfants (OSE), una organització jueva francesa d'ajuda a la infància amb seu a Ginebra, i de 1945 a 1947, va dirigir una llar per a nens supervivents de Buchenwald a Buchenwald, França. Va ser autora de llibres i articles sobre les experiències de l'Holocaust i les vides posteriors dels nens supervivents. Va ser guardonada amb la Legió d'Honor francesa el 2003.
El 2003, va ser guardonada amb la Legió d'Honor francesa pel seu treball per rehabilitar els nens supervivents de Buchenwald.

## Referències

* 1 2 «Discours de l'Amiral René Bloch en l'honneur de Judith Hemmendinger» (en french). Le judaïsme d'Alsace et de Lorraine, 9 December 2003. [Consulta: 21 novembre 2016].