OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Rico i Garcia

Antoni Rico i Garcia (Alacant, 27 de juliol de 1979) és un historiador valencià, resident a Girona des de 2004.
Nascut a Alacant però natural de Novelda (Valls del Vinalopó), es va llicenciar en història contemporània per la Universitat d'Alacant, i en antropologia social i cultural per la Universitat de Barcelona. Des de 2018 és doctor per la Universitat de Girona, amb la tesi La influència del pensament de Joan Fuster en les cultures polítiques dels Països Catalans (1960- 1992). Durant la dècada de 2010 s'especialitza en diferents treballs acadèmics sobre el pensament fusterià, les identitats i les nacions.
En 2013 va publicar No tots els mals vénen d'Almansa, un treball on es proposa una revisió crítica de la construcció dels Països Catalans. En paraules seues, la construcció teòrica del concepte Països Catalans com a projecte polític s'havia aturat des de l'època de la transició política espanyola. Sols s'havia tractat el tema des del valencianisme i el mallorquinisme, amb autors com Joan Francesc Mira i Damià Pons, que apostaven per revisar el concepte, considerant els Països Catalans com a nació cultural i no política. La intenció de Rico és la d'obrir el debat sobre els Països Catalans, que mancava de referents teòrics des d'És molt senzill, digueu-li Catalunya, enfocant-ho des de la renovació acadèmica i cultural, reprenent el diàleg entre territoris.
Comença a militar políticament a Maulets, quan vivia al País Valencià. Posteriorment va ser el número dos a la llista de la CUP a Girona a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2012, sense ser elegit. Tot i que a les Eleccions Municipals de 2015 no s'hi va presentar, a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 va tornar a presentar-s'hi, aquesta vegada en cinquena posició de la llista.
Actualment treballa a l'institut de Vilablareix com a tutor de ciències socials, anteriorment a l'Institut El Pedró de l'Escala.

## Llibres

Obra publicada.
* Història de Novelda. El passat d'un poble. Novelda: Ajuntament de Novelda, 2011.
* No tots els mals vénen d'Almansa. Lleida: El Jonc, 2013.
* El pensament i l'acció. De Marx a Gramsci en Joan Fuster. Ferran Archilés i altres (eds.). Lleida: El Jonc, 2017.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «"El nostre principal error ha estat mitificar una nació catalana homogènia"». Diari Ara, 02-11-2013.
* 1 2 3 4 «“Els Països Catalans seran si els seus habitants volen construir-los”». La Veu del País Valencià, 10-09-2013.
* 1 2 «La Tribu: Entrevista a Toni Rico». Banyoles Televisió, 25-11-2012. Arxivat de l'original el 2015-09-25.
* ↑ «Per què no vaig a la llista de la CUP de Girona». Llibertat.cat, 10-05-2015.
* ↑ «"No tots els mals vénen d'Almansa", segon llibre de Toni Rico». Llibertat.cat, 05-09-2013.
# Henri Luyten

Henri Luyten (Koningshooikt, Lier, 1 d'agost de 1873 - Boechout, 28 de setembre de 1954) va ser un ciclista belga que va córrer a finals del segle xix. Va combinar la carretera amb la pista i va guanyar dos campionats nacionals en ruta.

## Palmarès

* 1895
** Campió de Bèlgica en ruta
* 1896
** Campió de Bèlgica en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mont Llaret

El Mont Llaret és una muntanya de 2.373,5 m d'altitud dels contraforts orientals del massís del Carlit, dins del terme comunal dels Angles, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona central - occidental del terme dels Angles. Des d'aquest cim, i del veí del Roc d'Aude, situat al seu sud-est, davallen cap al nord-est les pistes de l'estació d'esquí dels Angles. Prop del cim hi ha un altiport.
És una muntanya molt relacionada amb tota mena d'esports muntanyencs: els seus vessants oriental i nord-oriental acullen les pistes d'esquí dels Angles, i passen pel cim diverses rutes d'excursionisme

## Referències

* ↑ El Mont Llaret en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una de les rutes de Wikiloc
* ↑ Una altra ruta de Wikiloc

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Angles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Timoteu

Timoteu és el nom dels següents personatges:
* Timoteu d'Anaflist, militar atenenc
* Timoteu d'Heraclea, tirà d'Heraclea del Pont.
* Timoteu (sacerdot), membre de la família sacerdotal dels Eumòlpides
* Timoteu d'Atenes, poeta còmic atenenc
* Timoteu d'Efes, company de Pau de Tars
* Timoteu de Milet, famós músic i poeta grec
* Timoteu de Tebes, destacat flautista grec
* Timoteu de Sinope, filòsof grec
* Timoteu (escriptor), escriptor atenenc
* Timoteu de Gaza, gramàtic grec
* Timoteu d'Alexandria, bisbe d'Alexandria cap al final del segle iv
* Timoteu II d'Alexandria, patriarca d'Alexandria del 457 al 460 i del 475 al 477
* Timoteu III d'Alexandria, patriarca d'Alexandria del 460 al 465 i del 467 al 472
* Timoteu (escultor), escultor grec.
* Timoteu I, patriarca de Constantinoble de l'any 511 al 518.

## Vegeu també

* Timeu
# Fase de Classificació de la Copa del Món de Rugbi 1991-Àfrica

A la zona d'Àfrica, estava en joc una plaça per la Copa del Món de Rugbi de 1991. En un torneig previ realitzat a Harare, Zimbabwe, els quatre equips aspirants s'enfrontaren en una lliga a una sola volta. El millors equip es va classificar pel torneig: Harare, Zimbabwe.

## Torneig de classificació

Classificació Final
    Equip Jugats Guanyats Empatats Perduts A favor En contra Diferència Zimbàbue 33006222+409 Tunísia 32013143-127 Marroc 31022336-135 Costa d'Ivori 30032045-253
| Zimbàbue | 22 - 9 | Costa d'Ivori | 5 de maig de 1990 - Police Ground, Harare, Zimbabwe |
| Marroc | 12 - 16 | Tunísia | 5 de maig de 1990 - Police Ground, Harare, Zimbabwe |
| Zimbàbue | 16 - 0 | Marroc | 8 de maig de 1990 - Police Ground, Harare, Zimbabwe |
| Costa d'Ivori | 7 - 12 | Tunísia | 8 de maig de 1990 - Police Ground, Harare, Zimbabwe |
| Zimbàbue | 24 - 13 | Tunísia | 12 de maig de 1990 - Police Ground, Harare, Zimbabwe |
| Costa d'Ivori | 4 - 11 | Marroc | 12 de maig de 1990 - Police Ground, Harare, Zimbabwe |

## Referències

* ↑ CLEARY, MICK. Rugby union yearbook (en anglès), 1989. ISBN 9781852270124.
# Fase anal

La fase anal o fase analsàdica designa un concepte elaborat per Sigmund Freud inclòs en la seua teoria del desenvolupament psicosexual. «Segons Freud, és la segona fase de l'evolució libidinal, que pot situar-se aproximadament entre 2 i 4 anys; es caracteritza per una organització de la libido sota la primacia de la zona erògena anal; la relació d'objecte està impregnada de significacions unides a la funció de defecació (expulsió-retenció) i al valor simbòlic de la femta. S'hi veu afirmar-se el sadomasoquisme en relació amb el desenvolupament del domini muscular».
La fase anal en psicologia és un terme emprat per Sigmund Freud per a descriure el desenvolupament infantil durant el segon i tercer any de vida, en què el xiquet o xiqueta sent plaer, i el conflicte se centra en l'àrea anal. Aquesta etapa s'exemplifica en el plaer de l'infant de controlar-se els intestins.
Quan l'habilitat de controlar l'esfínter anal madura (2-3 anys), l'atenció del xiquet o xiqueta passa de la zona oral a l'anal. Aquesta és la segona pulsió esmentada per Freud com a part del creixement psicosexual infantil. D'acord amb la teoria freudiana, la incapacitat de resoldre els conflictes que es presenten en aquesta etapa pot causar una fixació retentiva o expulsiva anal.
El concepte de fixació es dona quan hi ha un excés de gratificació en aquesta etapa, i això desenvolupa una personalitat molt desorganitzada o, per contra, quan la gratificació no s'hi dona, crea un individu summament organitzat.

## Referències

* ↑ Laplanche, Jean. Diccionario de psicoanálisis. Barcelona: Paidós, 1996, p. 145. ISBN 9788449302565.

## Vegeu també

* Pulsió (psicoanàlisi)

## Enllaços externs

* Desenvolupament psicosexual
# Falciot del Pacífic

El falciot del Pacífic (Apus pacificus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que vola sobre camps oberts, zones amb arbres, terrenys rocosos i costes, criant sobre penya-segats, coves i edificis des del sud de Sibèria, illes Kurils, el Kazakhstan, Mongòlia, Xina, Indoxina, Taiwan, Filipines, Japó i les illes Ryukyu i Izu.

## Referències

* ↑ Falciot del Pacífic a Termcat Rev. 16/12/2012 (català)
# Falciot horus

El falciot horus (Apus horus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita el camp obert, criant dins de forats a talusos de sorra de Nigèria, nord de Camerun, República del Congo, República Democràtica del Congo, est del Sudan i Etiòpia cap al sud localment fins Ruanda, Burundi, Uganda, Kenya, Tanzània, Zàmbia, Malawi, Moçambic, sud d'Angola, nord-est de Namíbia, nord i est de Botswana, Zimbàbue i est de Sud-àfrica.
# Fita dels Tres Termes

La Fita dels Tres Termes és una muntanya de 234 metres que es troba al massís del Garraf, entre els municipis de Castellet i la Gornal (Alt Penedès) i de Vilanova i la Geltrú (Garraf). Molt a prop del cim hi ha un molló d'argamassa que delimita els termes municipals de Castellet i la Gornal, Vilanova i la Geltrú i Cubelles i que podria remuntar-se a l'any 1363.

## Referències

* ↑ «Fita dels Tres Termes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Carbonell i Virella, Vicenç. Noms de lloc de Vilanova i la Geltrú. Vilanova i la Geltrú: Institut d'Estudis Penedesencs, 2001, p. 89. ISBN 8486933773.

## Enllaços externs

* «Fita dels Tres Termes». Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.
* «Mapa del Parc del Foix». Diputació de Barcelona.
# Fanny

Fanny és una pel·lícula estatunidenca de 1961 dirigida per Joshua Logan. És l'adaptació cinematogràfica de la comèdia musical homònima creada a Broadway el 1954. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Marsella, prop del Port Vell, Fanny, filla de la venedora de peixos Honorine, i Marius, fill de César, patró del Bar de la Marina, s'estimen secretament des de fa molt de temps. Però l'atracció de Marius per la mar se l'emporta. Quan abandona Marsella, ignora que Fanny està embarassada. Per evitar el deshonor de trobar-se mare soltera, Fanny accepta casar-se amb Honoré Panisse, un comerciant d'edat, però que, informat de la situació, reconeix el nounat batejant-lo Césariot. Quan Marius torna un dia, Césariot és ja un jove. Honoré ha mort, els sentiments de Fanny i Marius són intactes i, malgrat la difícil acceptació de la veritat per Césariot, els enamorats marsellesos acabaran els seus dies junts.

## Repartiment

* Leslie Caron: Fanny Cabanisse
* Horst Buchholz: Marius
* Maurice Chevalier: Honoré Panisse
* Charles Boyer: Cesar
* Georgette Anys: Honorine Cabanisse
* Salvatore Baccaloni: Escartefigue (el capità del Ferry)
* Lionel Jeffries: Monsieur Brun
* Raymond Bussiare s: l'almirall
* Joël Flateau: Césariot, fill de Fanny i de Marius
* Victor Francen: Louis Panisse
* Paul Bonifas: el carter
* Jacques Ary: un mariner (no surt als crèdits)
* Daniel Crohem: (no surt als crèdits)
* Dominique Davray: una venedora de peix (no surt als crèdits)
* Germaine Delbat: la dona de Louis Panisse (no surt als crèdits)
* Clément Harari: (no surt als crèdits)
* Maguy Horiot: (no surt als crèdits)
* Moustache: (no surt als crèdits)
* Jean Ozenne: un consumidor (no surt als crèdits)
* Jean Panisse: un passant (no surt als crèdits)
* Pâquerette: una convidada a l'aniversari (no surt als crèdits)
* Hélène Tossy: una venedora de peix (no surt als crèdits)
* René Tramoni: (no surt als crèdits)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1962. Oscar al millor actor per Charles Boyer
* 1962. Oscar a la millor fotografia per Jack Cardiff
* 1962. Oscar al millor muntatge per William Reynolds
* 1962. Oscar a la millor pel·lícula
* 1962. Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1962. Globus d'Or al millor actor dramàtic per Maurice Chevalier
* 1962. Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Leslie Caron
* 1962. Globus d'Or a la millor banda sonora original per Harold Rome

## Al voltant de la pel·lícula

* El 1954, es va representar a Broadway, Fanny, una comèdia musical que agafava els arguments de la trilogia marsellesa de Marcel Pagnol. El llibret és de S.N. Behrman i Joshua Logan i la música de Harold Rome. L'adaptació cinematogràfica conserva la intriga mentre que els temes musicals són abandonats.

## Referències

* ↑ «Fanny». Ésadir.cat. [Consulta: 25 juliol 2022].
Viccionari
# Fenolhet

«Fenolhet» té aquests significats:
Topònim occità derivat de fenolh, 'fonoll'.
* Fenolhet, municipi francès, als Pirineus Orientals, dins la comarca de la Fenolleda (en català Fenollet, en francès Fenouillet).
* Fenolhet, municipi francès, al departament de l'Alta Garona (en francès Fenouillet).
* Fenolhet, municipi francès, al departament de l'Aude (en francès Fenouillet-du-Razès).
* Sant Martin de Fenolhet, municipi de la Fenolleda (en català Sant Martí de Fenollet, en francès Saint-Martin).
* Sant Pau de Fenolhet, municipi de la Fenolleda, capital de la comarca (en català Sant Pau de Fenollet, en francès Saint-Paul-de-Fenouillet).
# Flandreau

Flandreau és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 2.376 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Flandreau tenia 2.376 habitants, 986 habitatges, i 605 famílies. La densitat de població era de 530,3 habitants per km².
Dels 986 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.090 $ i la renda mediana per família de 40.272 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.369 $ mentre que les dones 19.738 $. La renda per capita de la població era de 15.895 $. Entorn del 9,8% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Flandreau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Flandreau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fléville

Fléville és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 96 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fléville era de 96 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 62 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fléville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 42 eren actives i 13 eren inactives. De les 42 persones actives 36 estaven ocupades (25 homes i 11 dones) i 6 estaven aturades (1 home i 5 dones). De les 13 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 8 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses extractives, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Fléville hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fléville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fléville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ferrocarril Madras-Arcot

El ferrocarril Madras-Arcot fou una de les primeres línies fèrries de l'Índia. Es va obrir el 1856. La línia tenia uns 100 km i unia el port de Madras (avui dia Chennai) amb Arcot.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 624
# Festival Händel de Londres

El Festival Händel de Londres (en anglès, London Handel Festival) és un esdeveniment de música anual que centra la seva programació en les obres de Georg Friedrich Händel. El festival també presenta obres d'altres compositors. També s'inclou una competició de cant sobre peces de Händel (Handel Singing Competition).

## Descripció

Fou fundat per Denys Darlow, que en va ser el director musical fins al 1999 quan fou substituït per Laurence Cummings. Des del 2011 Cummings combina la seva tasca de Londres com a director artístic del Festival internacional Händel de Göttingen, a Alemanya.
Un lloc habitual on es fan els concerts és l'església a la qual el compositor assistia, la de St. George, a Hanover Square, prop de la seva casa a Brook Street. L'orgue original fou acabat el 1725, però al llarg dels anys l'instrument ha estat reconstruït més d'una vegada. Un orgue de cambra de Goetze i Gwynn també està disponible per als concerts del festival.
Les produccions d'òperes de Händel es realitzen al Britten Theatre, a la Royal College of Music. El local té 400 places. El 2019 va haver-hi una producció conjunta de Berenice amb el Linbury Theatre de la Royal Opera House, un teatre d'una mida similar al Britten Theatre.

## Referències

* 1 2 «St. George’s, Hanover Square». richardsfowkes.com. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ Hewett, Ivan. «Carole Cerasi - review», 2012. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ «Organs used by Handel». www.goetzegwynn.co.uk. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ Church, Michael. «Ariodante, Britten Theatre, review: Well-sung but badly directed», 09-03-2016. [Consulta: 21 març 2016].
* ↑ Palmer, Mark. «The Britten Theatre». www.spectator.co.uk, 2017. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ Maddocks, Fiona «The week in classical». The Observer, 01-03-2019.

## Enllaços externs

* Festival Händel de Londres - Lloc web oficial
# Chrysichthys thonneri

Chrysichthys thonneri és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conques dels rius Congo i Lualaba.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Son Company

Son Company són unes cases i indret de Santa Maria del Camí situades entre Son Montserrat, la carretera de Bunyola (antic Camí de Sóller) i la carretera Santa Maria-Alaró o camí de Can Franco.
Aquests terrenys són una segregació de la Cavalleria. La documentació antiga el qualifica de rafal i està documentat des del 1573. El seu espai va ser xapat amb la construcció del ferrocarril a partir de 1875 i, amb posterioritat, les terres compreses entre les vies i la carretera de Bunyola es varen parcel·lar i urbanitzar. En l'actualitat en romanen les cases i les terres agràries mantenen ametlerars residuals o inclouen edificacions d'intenció residencial en un espai de poblament disseminat propi de Fora Vila de Santa Maria del Camí.

## Referències

* ↑ «Company, Son». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 7-8. ISBN 84-8661702-2.