OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# File control block

El File Control Block (bloc de control de fitxers) o FCB és una estructura de sistema de fitxers en el qual es manté l'estat d'un fitxer obert. El FCB s'origina del CP/M, i també està present en la majoria de les variants del DOS. Un FCB complet té 36 bytes de longitud; a les primeres versions de CP/M, era de 33 bytes.
Els significats dels diversos camps del FCB difereixen entre CP/M i MS-DOS, i també depenent de quina operació s'està realitzant. Els següents camps tenen un significat coherent:
| Offset | Mida en bytes | Contingut |
| 00 | 1 | número de la unitat - 0 per defecte, 1 per a A:, 2 per a B :,... |
| 01 | 8 | Nom del fitxer i tipus de fitxer - junts formen un nom de fitxer 8.3 |
| 09 | 3 | Nom del fitxer i tipus de fitxer - junts formen un nom de fitxer 8.3 |
| 0C | 20 | Depèn de la implementació - s'inicialitza a zero abans d'obrir el FCB |
| 20 | 1 | Número de registre a la secció actual del fitxer - s'utilitza quan es realitza un accés seqüencial |
| 21 | 3 | Número de registre a utilitzar en l'acompliment d'accés aleatori |

## Ús

En CP/M i MS-DOS 1 (que no inclouen el suport a directoris), el FCB és l'únic mètode d'accés als fitxers. Quan es van introduir els directoris en el MS-DOS 2, FCB va ser substituït per descriptors de fitxers.
FCB va ser suportat per totes les versions de MS-DOS i Windows fins a la introducció del sistema de fitxers FAT32. Windows 95, Windows 98 i Windows Me no admeten l'ús de FCB en unitats FAT32, excepte per llegir l'etiqueta de volum. Això va fer que algunes antics aplicacions de DOS, incloent WordStar, fallen en aquestes versions de Windows. L'emulador DOSEMU implementa la interfície FCB correctament, i és una forma d'executar els programes més antics.

## Referències

* ↑ «File control block» (en anglès). Microsoft. [Consulta: 18 febrer 2010].
* ↑ «El Disco» (PDF) (en castellà). [Consulta: 18 febrer 2010].
* ↑ «CP/M File Control Block» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2010].
* ↑ The MS-DOS Encyclopedia - version 1.0 through 3.2. Microsoft Press, 1988. ISBN 1-55615-049-0.
* ↑ DOS Internals. Addison Wesley, 1994. ISBN 0-201-60835-9. ISBN 978-0-201-60835-9. (NB. While mostly based on DOS 3.2, this book has an appendix covering changes introducted with DOS 3.3.)
* ↑ «How much compatible are legacy applications with FAT32?» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-04-03. [Consulta: 18 febrer 2010].
# Faiet

Faiet (en francès Fayet) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 356 | 408 | 305 | 280 | 253 | 271 | 285 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Richard Vilaplana | Divers droite |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Felip de Saleta i Cruxent

Felip de Saleta i Cruxent (Calella, 12 de juliol de 1851 - Calella, 8 de setembre de 1877) fou un escriptor i advocat calellenc. Fill de Felip de Saleta i Puig i Josefa Cruixent, va residir a Barcelona on col·laborà en La Renaixença i La Gramalla, que li edità el llarg poema patriòtic La morta viva. El seu germà Honorat fou un militar de gran prestigi. El 1871, va fundar una revista per a dones, La Llar, de la qual només van aparèixer tres números. Publicà, a més d'alguns llibres de poemes en castellà, els reculls Guspires (1875) i Fantasies (1876). Va morir de tuberculosis pulmonar als vint-i-sis anys.

## Referències

* ↑ Josep M. Figueres. El primer diari en llengua catalana: diari català (1879-1881). Institut d'Estudis Catalans, 1999, p. 326–. ISBN 978-84-7283-477-4.
* ↑ «Felip de Saleta i Cruxent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Camps Arbós, Josep «Felip de Saleta i Cruixent (1851-1877): vida i obra d'un escriptor romàntic gairebé desconegut*». Anuari Verdaguer 22, 2014.
# FlatOut: Ultimate Carnage

FlatOut: Ultimate Carnage és el tercer videojoc de la saga de destructors de cotxes FlatOut, serà llançat només per Xbox 360. Conegut en un principi com a FlatOut: Total Carnage, FlatOut: Ultimate Carnage va ser anunciat oficialment l'u de febrer del 2007, i va ser llançat el 22 de juny del 2007 als Països Catalans i a la resta d'Europa. El videojoc és una versió millorada del FlatOut 2 estrenant nous modes de jugabilitat i gràfics.

## Grups de música al Flatout UC

The Sleeping. Riverboat Gamblers. Kazzer. Everything at Once. The White Heat. Supermercado. Hypnogaja. Art of Dying. Opshop. 32 Leaves. Point Defiance. No Connection. The Classic Crime. Dead Poetic. Manafest. A Static Lullaby. Sasquatch. This is Menace. Luna Halo.

## Referències

* ↑ Al lloc web oficial del joc (en anglès)
* ↑ Al GameSpot (en anglès)

## Enllaços externs

* (anglès) Lloc web oficial
* (anglès) Llista de consecucions Arxivat 2007-07-21 a Wayback Machine.
# Font de Vilancòs

La Font de Vilancòs és una font del terme municipal de Sarroca de Bellera (antic terme ribagorçà de Benés), del Pallars Jussà, dins del territori del poble de Vilancòs.
Està situada a 1.382 m d'altitud, al nord-oest de Vilancòs, al vessant sud-oest de la Serra de la Pala, a l'esquerra de la llau de la Solana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font de l'Abat (Hortoneda)

La Font de l'Abat és una font del poble d'Hortoneda, de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 1.122 m d'altitud, al sud-oest d'Hortoneda, a la vora dreta de la llau dels Pastors, al sud-est del Roc de Torrent Pregon. És a ponent de la partida dels Montiells, prop del camí que mena a aquesta partida.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fidó

Fidó és el nom dels següents personatges:
* Fidó de Corint, antic legislador corinti
* Fidó (tirà), un dels trenta tirans d'Atenes
* Fidó d'Atenes, ciutadà atenenc
* Fidó d'Argos, tirà d'Argos
# Fidó d'Argos

Fidó (en grec antic: Φείδων, llatí: Pheidon) va ser un rei d'Argos de començament del segle vii aC. Era del llinatge dels heraclides, i reclamava ser descendent de desena generació de Temen.
Segons Aristòtil, va anar més enllà dels seus poders legítims com a rei i va instaurar un poder despòtic convertint-se en un verdader tirà; de fet podria ser el primer a qui es va assignar aquest qualificatiu. Va estendre el seu poder cap a les ciutats de Cleones, Fliünt, Sició, Epidaure, Trezè i Egina, i hi va establir una confederació, recuperant el que se'n deia «el lot de Temen» (τὴν λῆξιν ὅλην τὴν Τημένου): el conjunt de l'Argòlida. Sembla que també va atacar Corint i va tenir-la sota la seva jurisdicció.
No va quedar prou satisfet de les seves conquestes, i, amb la intenció d'assegurar el seu poder, va fer una lleva de mil corintis entre els seus ciutadans més guerrers, amb el propòsit d'eliminar-los, però Habró, un dels amics de Fidó, va avisar el comandant de les forces de Corint del perill que corrien, i es va desbaratar la jugada. També va aconseguir, reivindicant la seva descendència d'Hèracles, privar Elis de l'organització dels Jocs Olímpics, a petició dels ciutadans de Pisa, rival d'Elis.
Una altra de les coses memorables s'atribueixen a Fidó va ser introduir monedes de coure i plata, i un nou sistema de mesures que va ser el més usat al Peloponnès i a quasi tota Grècia.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). «1.Pheidon». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 255-256.
# Fidès Devriès

Fidès Devriès (Nova Orleans, 22 d'abril de 1852 - 1941) fou una soprano estatunidenca d'origen holandès. La seva mare Rosa de Vries-van Os (1828-1889) i la seva germana Jeanne (1850-1924) també ho foren i els seus germans Maurice (1854-1919) i Hermann (1858-1949) també foren uns bons cantants d'òpera.
Va fer el seu debut com Rose-de-Mai a Le Val d'Andorre al Théâtre Lyrique a l'octubre de 1868. Després d'un parell de temporades al Théâtre de la Monnaie de Brussel·les, es va unir a l'Òpera de París en 1871, on el seu repertori incloïa Marguerite en Faust, Ophélie en Hamlet, Isabelle en Robert le diable, Agathe a El caçador furtiu, Inés i Selika a L'Africaine, Elvira a Don Giovanni, Mathilde de Guillaume Tell i Eudoxia a La Juive. Al febrer de 1873 DeVries va prendre la part de soprano solista en la Simfonia Coral de Beethoven amb la Societat de Concerts del Conservatori, cantant juntament amb una ària de Don Giovanni.
Fidès va interrompre la seva carrera a partir d'abril de 1874 fins 1883, aquest últim any es va presentar al Théâtre-Italien dirigit en aquella època per Victor Maurel, cantant en Simon Boccanegra i Hérodiade. De tornada a l'òpera, després de recórrer a Montecarlo, Madrid, Lisboa i els Països Baixos, va crear el paper de Chimène en l'estrena de Le Cid el 30 de novembre de 1885. La seva aparició en les Grans final va ser com Elsa en l'estrena francès de Lohengrin el 3 de maig de 1887, abans de retirar-se d'aquesta etapa el 1889.

## Referències

* ↑ Walsh T J. Second Empire Opera: The Théâtre Lyrique Paris 1851–1870. John Calder (Publishers Ltd), London, 1981.
* 1 2 Gourret J. Dictionnaire des Cantatrices de l'Opéra. Editions Albatros, Paris, 1987.
* ↑ Kern Holoman D. Société des Concerts du Conservatoire. http://hector.ucdavis.edu/SdC/default.html Arxivat 2011-09-16 a Wayback Machine.. Accessed 2.12.11.
* ↑ Cf. Le Ménestrel, year 51-nr.4, 28.12.1884, pages 27 and 30.
# Forn de Can Molins

El Forn de Can Molins és una obra de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic forn de terrissa (s'hi coïen teules i rajols), en desús, situat al costat de Can Molins, dins el terme de Gaserans.
El forn està construït aprofitant el pendent del terreny al qual està adossat. Es conserven les dues boques del forn, amb les obertures en arc escarser, amb maons disposats en sardinell. La cambra de cocció es pot apreciar perfectament, tot i que s'hauria de procurar pel seu manteniment, doncs hi ha brossa.

## Referències

* 1 2 «Forn de Can Molins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Formació del Cairn

La Formació Cairn és una formació geològica del Devonià superior (Frasnià) de la Conca Sedimentària de l'Oest del Canadà Occidental. Va ser anomenat pel Riu Cairn a prop el seu encreuament amb el Riu Southesk dins el Parc Nacional de Jasper per D.J. McLaren l'any 1955. La Formació Cairn és estratigràficament equivalent a la Formació Leduc, una important formació petrolífera d'Alberta. Com la Formació Leduc, la formació Cairn va dipositar-se en ambients escullosos i és altament fossilífera.

## Litologia

La Formació Cairn va dipositar-se com a mudstones en entorns inter i submareals escullosos i posteriorment va ser diagenitzada. Actualment és una dolomia amb porositat vuggy i motlles fòssils. El conjunt de la roca és classificat en el seu conjunt com a floatstone amb estromatopòrids i altres fòssils en una matriu dolomítica.

## Paleontologia

Els estromatopòrids bulbosos són particularment comuns dins de la Formació Cairn, ja que formaven l'escull principal; també s'hi troben estromatopòrids tabulats, Amphipora, coralls rugosos, coralls tabulats com ara Thamnopora, braquiòpodes, crinoids, algues i foraminifers.
* Cairn Aflorament de formació a Grassi Llacs, proper Canmore, Alberta, Canadà.
* Escalada de rock en el Cairn Formació a Grassi Llacs.
* Cairn Formació stromatoporoid l'escull mostrat en Calgary.

## Referències

* ↑ Mossop, G.D. and Shetsen, I. (compilers), Canadian Society of Petroleum Geologists and Alberta Geological Survey. «The Geological Atlas of the Western Canada Sedimentary Basin, Chapter 12: Devonian Woodbend-Winterburn strata of the Western Canada Sedimentary Basin Arxivat 2016-07-01 a Wayback Machine.». [Consulta: 20 juny 2016].
* ↑ McLaren, D.J. 1955.
* ↑ Shields, M.J. and Geldsetzer, H.H.J. 1992.
* ↑ Bloy, G.R., Hunter, I.G. and Leggett, S.R. 1984.
* ↑ Bloy, G.R., Leggett, S.R. and Hunter, I.G. 1989.
* ↑ Noble, J.P.A. 1970.
# Francesc Xavier Navarro i Ortiz

Francesc Xavier Navarro i Ortiz (Terrassa, 30 d'octubre de 1972) és un exfutbolista català, que jugava de defensa.

## Trajectòria esportiva

La temporada 95/96, formant part del CD Logroñés, aconsegueix l'ascens a primera divisió. Eixe any juga 33 partits, però perd la continuïtat a la màxima categoria, on tan sols hi apareix en 8. A partir de la temporada 97/98 recala a la UE Lleida. Els primers anys és titular al conjunt català, però la seua aportació va de més a menys i amb prou feines hi participa en la 00/01, 45 minuts. Eixa campanya, el Lleida baixa a Segona B. Navarro també va militar a la Unió Deportiva Atlètica Gramenet i al Palamós CF.

## Referències

* ↑ «Fitxa del jugador». footballdatabase. [Consulta: 20 agost 2012].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Filíppovskoie

Filíppovskoie (en rus: Филипповское) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 644 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Filòfron

Filòfron (grec antic: Φιλόφρων, Philóphrōn, llatí: Philophron) fou un rodi enviat com ambaixador junt amb Teedet als deu ambaixadors o comissionats romans que havien d'acordar els afers d'Àsia després de la derrota d'Antíoc III el Gran, el 189 aC. Va aconseguir que Lícia fos assignada a Rodes com a recompensa pels seus serveis a la darrera guerra, segons diu Polibi.
Al començament de la guerra de Roma amb Perseu de Macedònia, Filòfron va ser un dels principals partidaris de l'aliança amb Roma i es va oposar, igual que Teedet, a tota concessió al rei macedoni. El 169 aC va encapçalar una ambaixada que va anar a Roma renovar l'amistat amb la república, i també davant del cònsol Quint Marci Filip, però poc després algunes derrotes dels romans van afavorir el predomini a Rodes del partit macedoni.
El 168 aC ni ell ni Teedet no van poder impedir que es donés una bona acollida als ambaixadors de Perseu i de Genci a Rodes, i el govern de l'illa va oferir la mediació entre les parts bel·ligerants, cosa que va ofendre als romans.
Després de la victòria romana que va dur a terme Luci Emili Paule Macedònic, Filòfron va anar a Roma com ambaixador junt amb Astimedes per apaivagar la ira del senat. Els dos ambaixadors van ser rebuts favorablement, però no van poder impedir la pèrdua de Cària i Lícia i la retirada de les guarnicions ròdies a Caune i Estratonicea.

## Referències

* ↑ Philophron a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 317-318
# Francisco Rodríguez Feu

Francisco Rodríguez Feu Rodri (Zamora, 2 de novembre de 1924 - Barcelona, 11 d'octubre de 2017) va ser un boxejador i novel·lista espanyol conegut en el món de la boxa pel nom de Rodri.

## Biografia i trajectòria

Amb només sis anys, ell i la seva mare es van traslladar a Barcelona on es va educar i formar.
La primera vegada que va pujar a un ring va ser a Sant Sebastià amb només quinze anys i va ser campió regional a Àlaba, Navarra i Gipúscoa en la categoria de pes ploma amb el sobrenom de Rodri. Va participar en setanta-set baralles sense rebre mai un fora de combat.
Anys més tard, va obtenir les llicències de "preparador nacional de boxa" i "apoderat-manager" de la Federació Espanyola de Boxa i va deixar el món professional per dedicar-se a la literatura. Va publicar diverses novel·les al llarg de la seva vida, algunes escrites amb pseudònim: El secreto de Daniel Hardy, Intriga en la India, La barrera del orgullo, Rondando el peligro. Altres, les va escriure amb el seu nom i cognoms: Segundos fuera (Editorial Planeta 1982) o El precio de la gloria, totes ambientades en el món pugilístic.
Va ser entrenador al famós Club de Boxeo Siglo XX, moment en el qual va escriure un llibre d'entrenament i tècniques pugilístiques titulat: El boxeo como deporte y profesión.
L'any 1992 va fundar el Club de Boxeo Estrellas Altas situat al barri de la Marina (Zona Franca) de Barcelona i aquest va romandre obert fins al dia de la seva mort, l'11 d'octubre del 2017.

## Publicacions

* Teoría y práctica del boxeo. Rodríguez Feu, Francisco. Ediciones Tutor, S.A. 2006. ISBN 84-7902-327-9.
* Segundos, fuera. Rodríguez Feu, Francisco. Editorial Planeta, S.A. 1982. ISBN 84-320-4192-0.
* El precio de la gloria. Rodríguez Feu, Francisco. Tot Editorial, S.A. 2000. ISBN 84-950-56-07-0.

## Referències

* ↑ Antón, Jacinto «'Guns and crochets' Un animado debate sobre género policiaco y boxeo abre el Encuentro de Novela Negra de Barcelona». El País, 02-02-2009 [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ Iturbe, Antonio G. «Francisco Rodríguez Feu, ‘Rodri’, mànager de boxa». La Vanguardia (Hemeroteca), 22-02-2012, pàg. 23 [Consulta: 16 gener 2019].
# Oblat

Oblat és la denominació que rep al si de l'Església Catòlica aquell creient que, sense professar els vots d'un orde religiós, sense deixar de ser laic, s'ofereix a Déu i es compromet a complir part dels compromisos dels religiosos d'algun orde.
A l'edat mitjana el terme s'utilitzava també per a designar als xiquets que es lliuraven en una comunitat monàstica, com el rei sant Enric II del Sacre Imperi Romanogermànic.
D'altra banda, alguns ordes religiosos han inclòs aquest terme en la seua denominació, malgrat no estar integrades per laics, com els Missioners Oblats de Maria Immaculada.

## Referències

* ↑ «oblat | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Hélyot, t. des ordres mon.: Migne, Dict. des ord. rel.; Goschler, Dict. encycl. de la théol. cath., s. v. Oblats; Calmet, Comment. in Reg. S. P. Benedicti; Heimbucher, Die Orden u. Kongreg. der kath. Kirche (Paderborn, 1907-8).
# León Bravo Escoi

León Bravo Escoi (Torreblanca, 26 de novembre de 1945) és un empresari i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes durant la II Legislatura.
Treballà com a empresari del sector hortofrutícola i militava al PSPV-PSOE, partit del qual en fou secretari comarcal de la Plana Alta. Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987 i fou secretari de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 2 juny 2015].
# Cantó de Montret

El cantó de Montret és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Louhans. Té 9 municipis i el cap és Montret.

## Municipis

* La Frette
* Juif
* Montret
* Saint-André-en-Bresse
* Saint-Étienne-en-Bresse
* Saint-Vincent-en-Bresse
* Savigny-sur-Seille
* Simard
* Vérissey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1946 | Justin Dumont | |
| 1946-1970 | Félix Gaudillat | radical |
| 1970-2008 | Fernand Cavard | RI, després UDF, després UMP |
| 2008- | Arnaud Montebourg | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.643 | 4.041 | 3.618 | 3.785 | 3.800 | 3.676 | 4.371 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carlos Ruiz

«Carlos Ruiz» té aquests significats:
* Carlos Ruiz del Castillo y Catalán de Ocón (1896-1984), jurista espanyol;
* Carlos David Ruiz (1971-), futbolista argentí;
* Carlos Ruiz Aránega (1983-), futbolista espanyol;
* Carlos Ruiz (beisbolista) (1979-), beisbolista panameny;
* Carlos Ruiz Camino "Carlos Arruza" (1920-1966), torero espanyol;
* Carlos Ruiz Gutiérrez (1979-), futbolista guatelmatec;
* Carlos Ruiz Herrero (1948-), futbolista basc;
* Carlos Ruiz Zafón (1964-), escritor català;
* José Carlos Ruiz (1936-), actor mexicà;
* Carlos Ruiz García-Quijada, militar espanyol;
* Ruz (1959-) àlies del caricaturista salvadoreny Carlos A. Ruiz.
# Corpa

Corpa és un municipi de la comunitat autònoma de Madrid. Envoltada de planes cerealistes i de diverses oliveres, la vila és famosa per les seves fonts i deus, l'aigua de les quals era embotellada i enviada a Flandes. Es diu que diversos reis, entre els quals Felip II i Carles II, obtenien aquesta aigua per al seu ús personal. El gentilici dels seus habitants és corpeños. Com a construccions d'interès, destaquen l'Església de Santo Domingo de Silos, del segle XII; el palau del Marquès de Corpa o de Mondéjar de l'últim terç del segle xvi, i el piló.

## Enllaços externs

* Instituto de Estadística de la Comunidad de Madrid > Fitxa municipal Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Instituto de Estadística de la Comunidad de Madrid > Sèries estadístiques del municipi Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Sit de cinc ratlles

El sit de cinc ratlles (Amphispizopsis quinquestriata abans Amphispiza quinquestriata) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae) i única espècie del gènere Amphispizopsis com a diferent genèricament d'Amphispiza en funció de la genètica, la morfologia, el comportament i les vocalitzacions (Cicero et al. 2020; Groschupf 2020; NACC 2021-C-12; Chesser et al. 2021).

## Hàbitat i distribució

Habita matollar del desert, matolls espinosos i mezquite del nord i nord-est de Mèxic.

## Taxonomia

Es reconeixen dues subespècies:
* A. q. septentrionalis (Van Rossem, 1934) nord-oest de Mèxic.
* A. q. quinquestriata (Sclater & Salvin, 1868) oest de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Sit de cinc ratlles». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ «Five-striped Sparrow (Amphispiza quinquestriata)» (en anglès), 01-03-2020. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ «Sixty-second Supplement to the American Ornithological Society’s Check-list of North American Birds» (en anglès). The Auk, 01-06-2021. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Sparrows – IOC World Bird List v14.1g» (en anglès americà). IOC, 2024. [Consulta: 27 maig 2024].
# Neohelvibotys

Neohelvibotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Neohelvibotys arizonensis
* Neohelvibotys boliviensis
* Neohelvibotys nayaritensis
* Neohelvibotys neohelvialis (Capps, 1967)
* Neohelvibotys oxalis
* Neohelvibotys pelotasalis
* Neohelvibotys polingi
* Neohelvibotys saltensis

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# León (escultura)

León és una escultura urbana a la plaça de la Constitución, a la ciutat d'Oviedo (Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers d'Oviedo. L'escultura, feta de pedra, és obra d'Antonio Fernández, "Tonín", i està datada el 1804. L'obra és el resultat de l'interès de l'Ajuntament d'Oviedo al començament del segle xix d'ornamentar la font que hi havia a la principal plaça de la ciutat, en aquella època. A mitjan segle xix, la font va desaparèixer i l'escultura del lleó va ser traslladada a la seva ubicació actual: la porta de l'Ajuntament.

## Referències

* 1 2 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
Viccionari