OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manavamma

Manawamma (Mahalepa) fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 691 al 726. Era fill de Kassapa II i s'havia casat amb Sangha, filla del ric i poderós raja de Malaya Rata. Va desenvolupar una gran amistat amb el rei indi anomenat Narasingha.
Manawamma amb el suport de Narasingha va reclutar un exèrcit mercenari a l'Índia i vers el 665 va envair Ceilan i va atacar Anuradhapura on regnava Dathopa Tissa II que es va haver de retirar-se davant de les forces superiors que l'atacaven. Però aviat Manawamma es va veure abandonat per una part dels seus soldats i va haver d'abandonar la persecució de Dathopa Tissa i retirar-se a través de la mar cap a l'Índia on va viure 27 anys a la cort del seu amic Narasingha (vers 665-691).
Va governar 35 anys en els que va dedicar especial atenció a l'educació construint nombroses pirivenes o escoles (Uturalamula, Vadumula, Kapugam, Dematahal, Alagiri, Satveliya i Uturu). També va construir un edifici terrassat anomenat Kappagama, un altre a Siri Sanghabodhi i un tercer al Thuparama que va cedir a la fraternitat Pansukulika. Va construir el vihara Sepauni i el Siriat Padhanarakkha. També va rehabilitar diversos edificis.
El Lankawistariyaye una obra singalesa escrita durant aquest període, esmenta Anuradhapura: " Temples i palaus els pinacles daurats dels quals brillen al cel, els carrers travessats per arcs amb banderes, els costats plens de sorra negre, i el mig esquitxat de blanc, i en cadascun dels costats gerros amb flors i els nínxols amb estàtues que portaven làmpades. Hi havia multitud d'homes armats amb espases i arcs i fletxes, elefants, cavalls, carros, i miríades de persones que passen i tornen a passar, malabaristes, ballarins, i músics de totes les nacions amb diversos instruments daurats. La distància des de la principal porta fins a la porta sud era de quatre gows (25.750 metres), i la mateixa distància des de la porta del nord fins a la porta del sud. Els principals carrers eren el carrer de la Lluna, el carrer Gran Rei, carrer Hinguruwak o carrer Mahawelli; el primer d'aquests carrers inclou onze mil cases, moltes de dos pisos d'alçada. Els carrers més petits són innombrables. El palau té gran nombre d'edificis variats, alguns d'ells de dos i tres pisos d'altura i amb plantes subterrànies de gran magnitud,
Manawamma va morir vell després de 35 anys de regnat i el va succeir el seu fill Aggabodhi V.

## Notes

* ↑ una secta que portava una túnica feta de roba usada

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Grainfield

Grainfield és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 327 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grainfield tenia 327 habitants, 141 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 268,6 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 22% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.958 $ i la renda mediana per família de 44.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.844 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 17.443 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grainfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grainfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Seixanta-vuit

El seixanta-vuit és un nombre natural que segueix el seixanta-set i precedeix el seixanta-nou. S'escriu 68 o LXVIII segons el sistema de numeració emprat.
Ocurrències del seixanta-vuit:
# Joan Freixas

Joan Freixas és el nom dels següents personatges:
* Joan Freixas i Freixas, metge i escriptor català.
* Joan Freixas i Camps, pilot de trial català.
# Coahuiltec

El coahuiltec (també anomenat pajalate) va ser una llengua aïllada que es va parlar en el sud de Texas, Estats Units, i en el nord-est de Mèxic. Va ser parlat pels coahuiltecs, una tribu de nòmades que habitaven aquesta zona. Actualment és una llengua morta.

## Classificació

Les llengües de Texas, Coahuila, Nuevo León i Tamaulipas no es coneixen bé i en general es té poca documentació sobre elles. S'ha concjeturat que podria existir un parentiu entre el coahuilteco i el karankawa per exemple, així com altres llengües del grup hipotètic hoka.

## Descripció lingüística
### Fonologia

El coahuiltec té tant vocals curtes com a llargues.
| | Anterior | Central | Posterior |
| Tancada | i / iː | | u / uː |
| Mitjana | e / eː | | o / oː |
| Oberta | | a / aː | |
L'inventari consonàntic ve donat per:
| | | Bilabial | Inter- dental | Alveolar | Post- alveolar | Palatal | Velar | Velar | Glotal |
| | | Bilabial | Inter- dental | Alveolar | Post- alveolar | Palatal | simple | labial | Glotal |
| Oclusiva | simple | p | | t | | | k | kʷ | |
| Oclusiva | ejectiva | pʼ | | tʼ | | | kʼ | kʼʷ | (ʔ) |
| Africada | simple | | | ʦ | ʧ | | | | |
| Africada | ejectiva | | | ʦʼ | ʧʼ | | | | |
| Nasal | Nasal | m | | n | | | | | |
| Fricativa | Fricativa | | (θ) | s | ʃ | | x | xʷ | h |
| Aproximant | simple | | | | | j | | w | |
| Aproximant | lateral | | | l | | | | | |
| Aproximant | lat. glotal. | | | lʼ | | | | | |

## Bibliografia

* Goddard, Ives (Ed.). (1976). "The Languages of South Texas and the Lower Rio Grande" en The Languages of Native America, L. Campbell & M. Mithun, Ed.s, University of Texas Press, Austin.
* Goddard, Ives (Ed.). (1996). Languages. Handbook of North American Indians (W. C. Sturtevant, General Ed.) (Vol. 17). Washington, D. C.: Smithsonian Institution. ISBN 0-16-048774-9.
* Mithun, Marianne. (1999). The languages of Native North America. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-23228-7 (hbk); ISBN 0-521-29875-X.
* Sturtevant, William C. (Ed.). (1978-present). Handbook of North American Indians (Vol. 1-20). Washington, D. C.: Smithsonian Institution. (Vols. 1-3, 16, 18-20 not yet published).
* Troike, Rudolph. (1996). Coahuilteco (Pajalate). In I. Goddard (Ed.), Languages (pp. 644-665). Handbook of North American Indians. Washington, D. C.: Smithsonian Institution.

## Enllaços externs

* Indis Coahuiltecs
* Reassessing Cultural Extinction: Change and Survival at Mission San Juan Capistrano, Texas — Chapter 8: Linguistics Arxivat 2004-11-10 a Wayback Machine.
# Carlos Sedes

Carlos Sedes (la Corunya, 1973) és un director i realitzador gallec, responsable d'alguns èxits de la ficció com Padre Casares, Gran Reserva (Televisión de Galicia) o Fariña (Antena 3).

## Treballs

* Ritos e lendas na catedral (1999). Curtmetratge.
* Contagotas (TVG)
* Cibernatura (TVG)
* Terra de Miranda (TVG)
* As leis de Celavella (TVG)
* SOS (2006). Curtmetratge.
* A vida por diante (2006-2007, TVG)
* Desaparecida (2007, TVE)
* Padre Casares (2008, TVG)
* Guante blanco (2008, TVE)
* No estás sola, Sara (2009, TVE)
* Gran Reserva (2009-2010, TVE)
* Estudio 1 La Viuda Valenciana (TVE)
* Hispania, la leyenda (Antena 3)
* Gran Hotel (2011-2012, Antena 3)
* El club de los incomprendidos (2014)
* Fariña (2018, Antena 3).
* El verano que vivimos (2019)

## Premis i nominacions
### Premis Mestre Mateo

| Any | Categoria | Film | Resultat |
| 2005 | Millor director | As leis de Celavella | Guanyador |
| 2008 | Millor realitzador | Padre Casares | Guanyador |
| 2013 | Millor director | Gran Hotel | Nominat |

## Referències

* ↑ ‘Fariña’ termina su grabación: la serie más gallega de Bambú Producciones, audiovisual451.com, 24 de novembre de 2017
* ↑ Carlos Sedes, director de Fariña: "Da un poco de miedo" que encontraran un guión de Fariña en la casa de Sito Miñanco, entrevista a Onda Cero
* ↑ ‘El verano que vivimos' de Carlos Sedes comenzará su rodaje en Jerez el próximo agosto, audiovisual451.com, 11 de juliol de 2019

## Enllaços externs

* Carlos Sedes al web de l'AVG
* Axencia Audiovisual galega
* Carlos Sedes a espinof.com
* Carlos Sedes a audiovisual451.com
# Resolució 1959 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1959 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 16 de desembre de 2010. Després de recordar les resolucions 1719 (2006), 1791 (2007), 1858 (2008) i 1902 (2009), el Consell va establir l'Oficina de les Nacions Unides a Burundi (BNUB) per reemplaçar l'Oficina Integrada de les Nacions Unides a Burundi (BINUB) com forma part d'una presència de les Nacions Unides a escala mundial al país durant un període inicial de dotze mesos, a partir de l'1 de gener de 2011.

## Resolució
### Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell va reconèixer la celebració reeixida d'eleccions a Burundi entre maig i setembre de 2010 i va encoratjar al govern de Burundi a crear espai per a tots els partits polítics. També va encoratjar la política anti-corrupció del govern i el progrés cap a la pau i l'estabilitat. El Consell va acollir amb beneplàcit el compromís de la Comissió de Consolidació de la Pau a Burundi i el compromís d'aquest amb la integració regional dins de la Comunitat Econòmica dels Països dels Grans Llacs i la Comunitat de l'Àfrica Oriental.
La resolució també va expressar la seva preocupació per violacions drets humans, incloent assassinats extrajudicials, tortures i restriccions a les llibertats civils.

### Actes

El secretari general de les Nacions Unides, Ban Ki-moon, va demanar que estableixi el BNUB per donar suport a la pau, l'estabilitat i la reconciliació nacional a Burundi. Estaria encapçalada per un representant especial del secretari general i assumirà les següents tasques:
    (a) impulsar el desenvolupament de les institucions nacionals;
    (b) promoure el diàleg;
    (c) combatre la impunitat;
    (d) promoure els drets humans;
    (e) garantir que les polítiques econòmiques i financeres compleixin les necessitats de les persones vulnerables i defensin la mobilització de recursos per a Burundi;
    (f) suport amb problemes d'integració regional.
El Consell va destacar la responsabilitat principal del govern de Burundi pel desenvolupament de la pau i el desenvolupament a llarg termini i va encoratjar més esforços per millorar la governança i afrontar la corrupció. També va ser important abordar la reforma del sector de la seguretat i la reintegració dels nens soldat. Mentrestant va donar la benvinguda a un acord tripartit sobre els refugiats entre Burundi, la República Democràtica del Congo i l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises lighter United Nations presence in Burundi with establishment of UN office for 12 months, starting 1 January 2011». United Nations, 16-12-2010.
* ↑ «Burundi: Security Council sets up new body to further consolidate peace». United Nations News Centre, 16-12-2010.
* ↑ «UN Security Council marks Burundi's transition with scaled down UN presence in new mandate». People's Daily, 17-12-2010.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Nombre 191

El nombre 191 (CXCI) és el nombre natural que segueix el nombre 190 i precedeix el nombre 192. La seva representació binària és 10111111, la representació octal 277 i l'hexadecimal BF. És un nombre primer; altres factoritzacions són 1×191.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 191» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Nombres primers, nombres misteriosos, nombres meravellosos». Agrupació Astronòmica d'Osona. [Consulta: 17 abril 2022].
# Manuel Forcadela

Manuel Forcadela (pseudònim de Manuel Santiago Fernández Álvarez, Tomiño, 1958) és un poeta gallec.
Doctor en filologia, catedràtic de llengua i literatura gallegues en l'ensenyament secundari i professor associat a la Universitat de Vigo. Com a estudiós de la literatura ha publicat les obres següents: A harpa e a terra. Unha visión da poesía lírica de Eduardo Pondal (1988), Guía de lectura de A Esmorga (1991); Manual e Escolma da Nova Narrativa Galega (1993); A poesía de Eduardo Pondal (1994), l'edició crítica de la Poesía d'Eduardo Pondal (1988) i A poesía galega de posguerra (1997). Com a poeta ha publicat Ferida acústica de río (1982), Premi Celso Emilio Ferreiro; O regreso das ninfas (1985); O varredor en outono (1987), Premi Leliadoura; Nausícaa (1992); Profecía (1993); Morte do fadista (2000), Premi Espiral Maior; Refutación da Musa (2001), Premi de l'Aula de Poesia de Barcelona. La seva obra narrativa es compon dels títols següents: Paisaxe con muller e barco (1990), Premi de Novel·la García Barros; Sangue sobre a neve (1990); Barato, barato (1991); Contos interruptus (1992); Fóra de xogo (1993); Anxélica (1994); A equipaxe do azar (1994), i A armada invencible (1996).
# Guàrdies Rojos (Rússia)

La Guàrdia Roja foren els destacaments paramilitars d'obrers i parcialment de soldats formats durant el transcurs de la Revolució Russa de 1917. Conformaren l'element de resposta principal dels bolxevics durant la Revolució. Formades majoritàriament per població urbana, que era on els bolxevics tenien un suport majoritari, van ser la força principal de combat dels bolxevics a la Revolució i a la posterior guerra civil. Les unitats de Guàrdies Rojos van ser creades al març de 1917, sota el control dels bolxevics a les empreses industrials pels Comitès de les Fàbriques, així com per les diverses cèl·lules del Partit Bolxevic. Durant la Revolució de Febrer es crearen diverses formacions militaritzades més, com la milícia del poble (народная милиция), creades pel Govern Provisional Rus, els grups d'autodefensa (отряды самообороны), els comitès de seguretat pública (комитеты общественной безопасности), els «esquadrons de treballadors» (рабочие дружины) i d'altres, que van ser gradualment unificats en la Guàrdia Roja.
La Guàrdia Roja va mantenir-se en la clandestinitat després de la seva participació en els Dies de Juliol, abandonant-la després del fracassat cop d'estat protagonitzat pel general Lavr Kornilov a l'agost de 1917. a partir d'aquest moment, la Guàrdia Roja s'estructurà a Petrograd i a Moscou, sent dirigida pel Partit Bolxevic.
Els Guàrdies Rojos van ser la base per la formació de l'Exèrcit Roig. A Petrograd, el cap dels guàrdies rojos (30.000 membres) va ser Konstantín Iurénev. En el moment de l'esclat de la Revolució d'Octubre de 1917, els guàrdies rojos eren uns 200.000 membres.
Durant la Revolució, l'entrenament de la Guàrdia Roja era obra de l'organització militar del Partit Obrer Socialdemòcrata Rus. L'entrenament militar dels treballadors es portava a terme sense l'absència d'aquests al treball. Hi havia tant regiments d'infanteria com de cavalleria. En diferents llocs l'organització no era uniforme en termes de subordinació, graus d'entrenament militar, etc. Aquest estat era conegut com a mig-partisà. Allistar-se era quelcom totalment voluntari, sent només necessari tenir una recomanació dels soviets o de les cèl·lules bolxevics. Va intervenir a conflictes locals, com el protagonitzat per Aleksandr Dutov a Orenburg, però la seva organització dispersa era ineficaç contra l'Exèrcit Blanc.
Després de la Revolució d'Octubre, s'implantà a la major part dels centres industrials de Rússia i es convertí en un veritable exèrcit revolucionari. Després de la Revolució, la Guàrdia Roja realitzà algunes funcions d'exèrcit regular entre el moment en què el nou govern soviètic començà a desmobilitzar l'antic exèrcit rus i el moment en què es creà l'Exèrcit Roig el gener de 1918, i la Guàrdia Roja es convertí en la reserva de l'Exèrcit i la base per a formacions de destacaments militars regulars.

## Bibliografia

* Eduard Martynovich Dune, Notes of a Red Guard Translated by D. Koenker, S. A. Smith (1993) U. Illinois Press ISBN 978-0-252-06277-3
* Rex A. Wade, Red guards and workers' militias in the Russian Revolution (1984) Stanford U. Press ISBN 0-8047-1167-4
# Seminary

Seminary és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 335 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seminary tenia 335 habitants, 141 habitatges, i 97 famílies. La densitat de població era de 136,2 habitants per km².
Dels 141 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 46.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 24.250 $. La renda per capita de la població era de 15.857 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seminary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seminary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cotxoa de Sumatra

El cotxoa de Sumatra (Cochoa beccarii) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les muntanyes a l'oest de Sumatra.

## Referències

* ↑ «Cotxoa de Sumatra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Natroglaucocerinita

La natroglaucocerinita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la wermlandita. Anomenada així per la seva relació amb la glauconita. El mineral va ser aprovat per la IMA l'any 1995, tot i que encara no se n'ha publicat la descripció. Alguns autors, després de la revaluació de la nomenclatura del supergrup de l'hidrotalcita, proposen que s'investigui l'espècie més detalladament.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la natroglaucocerinita pertany a «07.D - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; plans d'octaedres que comparteixen vores» juntament amb els següents minerals: felsőbanyaïta, langita, posnjakita, wroewolfeïta, spangolita, ktenasita, christelita, campigliaïta, devil·lina, ortoserpierita, serpierita, niedermayrita, edwardsita, carrboydita, glaucocerinita, honessita, hidrohonessita, motukoreaïta, mountkeithita, wermlandita, woodwardita, zincaluminita, hidrowoodwardita, zincowoodwardita, shigaïta, nikischerita, lawsonbauerita, torreyita, mooreïta, namuwita, bechererita, ramsbeckita, vonbezingita, redgillita, calcoalumita, nickelalumita, kyrgyzstanita, guarinoïta, schulenbergita, theresemagnanita, UM1992-30-SO:CCuHZn i montetrisaïta.

## Característiques

La natroglaucocerinita és un sulfat de fórmula química Zn₆Al₃(OH)$_{18}$[Na(H₂O)₆](SO₄)₂•6H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal.

## Formació i jaciments

A estat descrita només a Grècia, a les colocalitats tipus del mineral.

## Referències

* ↑ «Natroglaucocerinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Manuel Frías Enciso

Manuel Frías Enciso (Munilla, La Rioja, 20 de maig de 1880 – ?) fou un polític basc d'origen riojà, alcalde de Bilbao.

## Biografia

El seu pare era originari d'Osuna i el 1888 es va establir a Bilbao, on va obrir una espardenyeria. El 1897 inicià estudis de filosofia i lletres a la Universitat de Deusto, que acabà el 1900 a la Universitat de Salamanca, on també estudià dret. Va treballar com a agent comercial a Seguros Bilbao i el 1935 presidí la Junta Provincial del Partit Republicà Radical a Biscaia. El 26 de juny de 1935 va presidir l'ajuntament de Bilbao en nom de la gestora que regí la ciutat després de la destitució d'Ernesto Ercoreca Régil, i ocupà el càrrec fins que aquest fou confirmat novament en l'alcaldia el 22 de febrer de 1936.

## Enllaços externs

* Biografies d'alcaldes de Bilbao 1902-1937 p. 361- 365
# Cleoeromene

Cleoeromene és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per David E. Gaskin el 1986. Conté només una espècie, Cleoeromene smithi, descrita per Herbert Druce el 1896, que es troba al sud-oest de Mèxic, incloent Guerrero.
L'envergadura és de 15 a 17 mm.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ Savela, Markku. "Cleoeromene Gaskin, 1986". Lepidoptera and Some Other Life Forms
* ↑ Gaskin, David E. (1986). "New Genera for the Neotropical "Pareromene" species (Pyralidae: Crambinae)". Journal of the Lepidopterists' Society. PDF 40(4): 271–288.
# Senilítics

Senilítics (en anglès senolytics) són medicaments que indueixen selectivament la mort de les cèl·lules senils, que són aquelles que han perdut la capacitat de dividir-se, s'acumulen en els cossos d'edat avançada, i acceleren el procés d'envelliment.
L'eliminació de les cèl·lules senils incrementa el temps que els ratolins estan lliures de malalties (el temps de vida saludable).
Les cèl·lules senils s'assemblen a les cèl·lules canceroses en el fet que incrementen l'expressió de les anomenades xarxes de supervivència, que els ajuden a resistir l'apoptosi (mort programada de la cèl·lula).
En els ratolins, s'ha aconseguit maximitzar aquest efecte amb una combinació de dos compostos:

## Dasatinib

    és un medicament contra el càncer que elimina els progenitors dels adipòcits.

## Quercetina

    és un compost natural que actua com a antihistamínic i antiinflamatori, i que elimina les cèl·lules humanes senils de l'Endoteli i en els ratolins les senils del moll de l'òs (Medul·la òssia).

## Referències

* ↑ Zhu, Yi; Tchkonia, Tamara; Pirtskhalava, Tamar; Gower, Adam «The Achilles' Heel of Senescent Cells: From Transcriptome to Senolytic Drugs.». Aging Cell, 2015. DOI: 10.1111/acel.12344 [Consulta: març 2015].
* 1 2 3 4 Scripps Research, Mayo Clinic Scientists Find New Class of Drugs that Dramatically Increases Healthy Lifespan(anglès)
* ↑ Senolytics: A new class of drugs with the potential to slow the aging process(anglès)