OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de Creus de Sant Jordi/2020/Entitats
#### Entitats

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Entitat | Wikidata | Descripció |
| Pallassos sense fronteres | Q3774661 | |
| Banda Municipal de Música d'Alcanar | Q11907792 | |
| Ecomuseu de les Valls d'Àneu | Q11917975 | |
| Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya | Q11921686 | |
| Recvll | Q11945043 | |
| Fundació Hospital Sant Pere Claver | Q20100607 | |
| Orfeó Nova Solsona | Q20105813 | |
| Prodis | Q65209264 | associació per a la integració de persones amb discapacitat |
| Hospital de Campdevànol | Q87761772 | hospital al Ripollès |
| Aire Nou de Bao | Q88856689 | |
| Associació Recvll Blanes | Q88856940 | |
| Aules d'extensio Universitaria per a la Gent Gran de Barcelona | Q88857199 | |
| Taller Àuria | Q88857513 | cooperativa social |
| Associació Cultural del Gremi de Pagesos de Sant Llorenç i Sant Isidre | Q88858290 | |
| Prodiscapacitats Fundació Privada Terrassenca | Q88858760 | |
| Fundació Hospital de Sant Jaume i Santa Magdalena de Mataró | Q88859075 | |
| Germans Roca | Q88859374 | |
# Llista de Creus de Sant Jordi/2021/Entitats
#### Entitats

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Entitat | Wikidata | Descripció |
| Els Pets | Q1333372 | grup musical català |
| Col·legi d'Arquitectes de Catalunya | Q11914780 | corporació que vetlla per l'arquitectura, l'urbanisme i representa els arquitectes |
| Fundació Catalana de l'Esplai | Q11923253 | |
| Societat Catalana de Medicina Familiar i Comunitària | Q11950000 | |
| Federació Catalana de Natació | Q20106398 | federació esportiva catalana |
| Col·legi d'Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Barcelona | Q64022777 | |
| Associació Cultural Recreativa Unió Calafina | Q109861154 | entitat de Calaf |
| Associació de Voluntaris de Protecció Civil d'Argentona | Q109861195 | |
| Consell de Col·legis d'Infermeres i Infermers de Catalunya | Q109861285 | |
| Escola de Grallers de Sitges | Q109861310 | Escola de músics de gralla a Sitges |
# Torre (Godelleta)

La Torre de Godelleta es troba en el nucli urbà, a la plaça de l'Església, al municipi del mateix nom, a la comarca de la Foia de Bunyol de la província de València.
La placa identificativa del monument, instal·lada per l'ajuntament, la data entre els segles XI i XIII.
Es troba catalogada com a Bé d'interès cultural segons consta a la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Conselleria de Turisme, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana, amb número d'anotació ministerial: RI-51-0010638 i data d'anotació 28 de maig de 2001.

## Descripció

La Torre té planta quadrangular i merlets. La seva fàbrica és de maons i maçoneria (pedra i argamassa). Té una alçada aproximada d'uns divuit metres i tenia dos pisos. A l'interior hi ha una sèrie de sortints adossats a les parets que són restes de l'escala que servia per accedir a les finestres i als merlets a l'hora de prevenir possibles invasions. La planta baixa servia per a magatzem. La porta d'accés es troba a la primera planta elevada sobre el sòl, s'arriba a la porta des del recinte de defensa adossat. La segona i tercera plantes són cambres amb sostres de fusta i la cinquena forma la terrassa defensiva emmerletada.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 http://www.monumentalnet.org/comunidad_valenciana/valencia_valencia/godelleta/godelleta/torre_de_godelleta.php%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://godelleta.es/content/la-torre
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/documentacion/interno/107.pdf
Viccionari
# Lorenzo Batlle Pacheco

Lorenzo Batlle Pacheco (Montevideo, 1897 - ibídem, 1954) fou un polític i periodista uruguaià.
Fill del president José Batlle y Ordóñez i de Matilde Pacheco Stewart. Germà dels polítics Rafael i César Batlle Pacheco, els tres van tenir una destacadíssima actuació periodística al diari colorado El Día. Va ser un gran rival del seu cosí, el president Luis Batlle Berres.
Quan va morir en 1954 se li van rendir honors de ministre d'Estat.

## Referències

* ↑ Lorenzo Batlle Pacheco
* ↑ «El Día». Arxivat de l'original el 2015-02-27. [Consulta: 26 febrer 2015].
* ↑ «Honores de Ministro de Estado a Lorenzo Batlle Pacheco». Arxivat de l'original el 2015-02-27. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Uixumun

Uixumun (en rus: Ушумун) és un poble (un possiólok) de l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 tenia 2.006 habitants, pertany al districte de Magdagatxi.

## Referències

* ↑ «Регионы и города России».
# Uiutni

Uiutni (en rus: Уютный) és un poble (una khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens rus del 2021 tenia 1.309 habitants.

## Referències

* ↑ Plantilla:Статья
# Ultravioleta (pel·lícula)

Ultraviolata és una pel·lícula nord-americana de 2006 d'acció i ciència-ficció, dirigida i escrita per Kurt Wimmer, protagonitzada per Milla Jovovich, Cameron Bright, Nick Chinlund i William Fichtner.
La pel·lícula ha estat doblada al català i va ser emesa per primera vegada per a TV3 el 24 d'agost de 2009.
Ultraviolet: Code 044 és una sèrie d'anime basada en la pel·lícula.

## Argument

Ultraviolata té lloc en l'any 2078, després d'una epidèmia mundial anomenada hemoglofagia, causada pel VHG (Virus Hemoglófago) que causa símptomes similars al vampirisme com la presència d'ullals allargats i una força sobrehumana i se'ls tracta com marginats, hemoglofagos o vampirs. A mesura que hi ha més contagiats, el govern decideix matar-los amb la finalitat de contenir el virus, però una dona, Violeta Song Jat Shariff, trac de defensar la nova raça humana abans que acabin amb ella.

## Doblatge

| Actor | Personatge | Doblatge |
| Milla Jovovich | Violet Song | Alba Sola |
| Cameron Bright | Sis | David Brau |
| Nick Chinlund | Cardenal Ferdinand Daxus | Santi Lorenz |
| Sebastien Andrieu | Nerva | Toni Mora |
| William Fichtner | Garth | Pep Ribas |
| Kieran O'Rorke | Detectiu Cross | Albert Socias |
| Ryan Martin | Detectiu Breeder | David Corsellas |
| Diego Swing | Ajudant d'en Daxus | Oriol de Balle |
| Matthew Sturgess | Tècnic Mèdic | Ignasi Abadal |
| Pete Spurrier | Cap de Recerca | José Javier Serrano |

## Recepció
### Crítica

Pel que fa a Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una valoració d'aprovació del 8%, basada en 83 ressenyes, amb una valoració mitjana de 2,8 sobre 10. El consens crític del lloc afirma: "Un thriller incomprensible i oblidable de la ciència-ficció, Ultraviolet és inepte en tots els aspectes." A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació de 18 sobre 100 basats en crítiques de 19 crítics. El públic enquestat per CinemaScore va donar a la pel·lícula un grau D+ en una escala de A a F.

### Ingressos

Ultravioleta es va estrenar als Estats Units el 3 de març del 2006. La pel·lícula va recaptar 9.064.880 dòlars al cap de setmana d'estrena; va ingressar 18.535.812 dòlars nacionals i 12.534.399 dòlars internacionals, va suposar un import brut global de 31.070.211 dòlars. El pressupost per a ultraviolata es va calcular en 30 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Ultraviolet». Ultraviolet. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ Eldoblatge.com(català)
* ↑ «Ultraviolet». [Consulta: 27 juny 2020].
* ↑ «Ultraviolet». [Consulta: 27 juny 2020].
* ↑ «ULTRAVIOLET (2006) D+». CinemaScore. Arxivat de l'original el 2018-12-20.
* ↑ Figures from the film summary (which includes box office totals, gross etc.) on boxofficemojo.com
# Torrent del Rebató

El Torrent del Rebató és un corrent fluvial afluent per l'esquerra de la Riera de Gargallà el curs del qual transcorre íntegrament pel terme municipal de Montmajor (Berguedà).

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent del Rebató està integrada per un total de 3 cursos fluvials, 2 dels quals són subsidiaris de 1r nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 3.110 m. que transcorren íntegrament pel terme municipal de Montmajor

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* 1 2 3 Mapa de l'ICC
# Torrent del Saltant

El Torrent del Saltant és un afluent per l'esquerra de la Rasa de Coll de Port, a la Vall de Lord

## Descripció

Neix a 1.769 msnm, a uns 300 m. al vessant sud de la Serra del Verd a poc més de 200 m. de la carena de la serra entre la Roca d'en Carbassa i el Coll Virolet.
De direcció global NE-SW, en el seu descens cap al fons de la vall de la Coma esquiva els cingles de la Carrandella passant pel sud del Roc del Migdia dels Clots i travessa els cingles de Cal Custudi pel Saltant de Cal Custodi, passa per l'est de la masia de Cal Custodi i desguassa a la Rasa de Coll de Port a 1.034 m. d'altitud davant de Cal Roset.

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent del Saltant està integrada per un total de 5 cursos fluvials. 3 d'ells són subsidiaris de 1r nivell de subsisiaritat i 1 ho és de 2n nivell.
La totalitat de la xarxa suma una longitud de 3.871 m.

## Notes i referències

* 1 2 3 Mapa de l'ICC
* ↑ A l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC hi apareixen dues rases de Confós. La primera apareix al mapa 1:10.000 i és la que es descriu en l'article sobre la Rasa de Confós. La segona Rasa de Confós només apareix al mapa 1:5.000 (en el mapa 1:10.000 i superiors aquesta segona rasa hi apareix sense nom). A la contrada, a aquest segon corrent fluvial se'l coneix amb el nom del Torrent del Saltant cosa que té la seva lògica ja que passa pel Saltant de Cal Custodi
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 12′ 2.623″ N, 1° 35′ 13.12″ E﻿ / ﻿42.20072861°N,1.5869778°E﻿ / 42.20072861; 1.5869778
* 1 2 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 28 juliol 2009].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 2.374 m.
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42° 11′ 47.24″ N, 1° 35′ 7.199″ E﻿ / ﻿42.1964556°N,1.58533306°E﻿ / 42.1964556; 1.58533306
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 481 m.
# Alfredo Relaño Estapé

Alfredo Relaño Estapé (Madrid, 1951) és un periodista esportiu espanyol.
Es va graduar de periodisme a l'Escola Oficial de Periodisme de Madrid. Va començar la seva carrera el diari esportiu Marca i més tard va compaginar aquesta activitat amb l'altre diari esportiu català El Mundo Deportivo. Actualment és el director del diari As i escriu una columna d'actualitat esportiva tots els dies. És un ferm defensor de la teoria del "villarato" que postula una conxorxa de l'arbitratge espanyol perjudica el Reial Madrid. En aquest sentit el 21 de gener de 2002 opinava que:"En realitat, això de la coartada victimista és el que ha reduït el paper històric del Barça a la seva dimensió real: una Copa d'Europa davant de vuit. El camí bo és ignorar les injustícies de l'atzar (una d'aquestes formes és l'arbitratge) i posar un mateix els millors mitjans. El camí dolent és repetir-se que al contrincant se'l concedeixen favors i que juga amb avantatge, perquè això equival, justament, a donar-se per vençut". Ha escrit diversos llibres com ara: "366 historias del fútbol mundial" i " Nacidos para incordiarse". Aquest últim va de les relacions entre el FC Barcelona i el Reial Madrid.

## Referències

* Biografia a maeva.es
# Alfredo Rojas

Alfredo Rojas (20 de febrer de 1937) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1958 i 1966.

## Referències

* ↑ [«Informe Xeneize article (castellà)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 març 2018]. Informe Xeneize article (castellà)]
* ↑ Alfredo Rojas with Boca Juniors Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (Spanish)
* ↑ Alfredo Rojas a BDFutbol
# Maathir al-Umara

Maathir al-Umara és un important recull de biografies d'oficials superiors de l'Índia musulmana (Imperi Mogol) entre els regnats d'Akbar i d'Aurangzeb. Fou escrita en persa per Samsan al-Dawla Mir Abd al-Razzak Shah-Nahwz Awrangabadi (1700-1758), assassinat per oposar-se a la influència del francès marquès de Bussy sobre el nizam de Hyderabad. A la seva mort no estava acabada i la va seguir el fill Mir Abd al-Hayy.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, V, 939
# Lígula

* No s'ha de confondre amb ligula.
Una lígula (del llatí: ligula variant de lingula, el diminutiu de lingua "llengua") és una apèndix membranós de forma allargada (en forma de llengua, aproximadament) de diferents tipus de plantes. El significat varia segons la planta.

## Poàcies i ciperàcies

La lígula és una excrescència tènue en la unió de la fulla i la tija de moltes gramínies (poàcies) i ciperàcies (Cyperaceae).
La lígula es troba en la base interior de la fulla entre on s'enganxa la fulla a la tija principal i la mateixa tija. Les lígules poden tenir diverses formes però normalment és una membrana translúcida o un serell de pèls. La lígula membranosa pot ser des de molt curta (1–2 mm en Poa pratensis) a molt llarga 10–20 mm (Sorghum halepense), també pot ser suau o molt estripada al seu acabament. Algunes herbes poàcies no tenen lígula, per exemple Echinochloa crusgali.
Hi ha tres tipus de lígules: membranoses, un serrell de pèls (ciliades), o sense lígules. Gràcies a les lígules i les seves formes es poden identificar gèneres i espècies.Per exemple en cereals com blat, ordi i civada es poden identificar quan encara no tenen gra.

## Asteràcies

La lígula és la corol·la en forma de llengüeta que presenten molt sovint algunes de les flors que formen el capítol de les asteràcies. En el conjunt del capítol, les lígules tenen una aparença similar al que serien els pètals en una flor simple.
La disposició de les lígules és una característica de les subfamílies: a la subfamília de les Asteròidies les flors interiors del capítol (com a mínim) no tenen lígules, mentre que a les Cicoriòidies totes les flors del capítol són ligulades.

## Selaginel·les i isòets

La lígula és un apèndix membranós que les fulles de les selaginel·les i els isòets porten cap a la base.

## Referències

* 1 2 3 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
# Alfons De Winter

Alfons De Winter (12 de setembre de 1908 - 7 de juliol de 1997) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1938. Destacà al Beerschot VAC, amb qui guanyà la lliga el 1938 i 1939.

## Referències

* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Player page at beerschot.wimmel.be». Arxivat de l'original el 2011-07-06. [Consulta: 14 gener 2018].
# Lígdamis I

Lígdamis I (grec antic: Λύγδαμις, llatí: Lygdamis) fou sàtrapa de Cària circa l'any 494 aC, després de la Revolta Jònica. La seva filla Artemísia I la Valenta el va succeir al govern (segurament com a regent del seu fill Pisindelis) i va dirigir les forces càries que van combatre al costat dels perses a la batalla de Salamina.

## Referències

* ↑ 3.Lygdamis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 860
# Valdemeca (Conca)

Valdemeca és un municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Es troba al cor de la "Serranía de Cuenca", que ocupa el nord-est de la província, posseeix una gran varietat de paisatges, així com una gran riquesa de flora i fauna. Al maig del 2007 es va declarar Parc Natural de la Serranía de Cuenca.

## Geografia i demografia

El municipi té una superfície de 69,80 km² i el seu clima és continental. Les coordenades geogràfiques de Valdemeca són: latitud, 37° 54′ N; longitud, 12° 30′ E, i altitud, 1321 m. La població de Valdemeca és de 132 habitants (2007). La densitat poblacional és d'1,89 habitants/km².

## Gastronomia

La seva gastronomia ve marcada per la ramaderia transhumant i la duresa del clima. En tota la "Serranía de Cuenca" són famosos plats com el morteruelo, l'all traginer (ajo arriero), la caldereta de xai, el gaspatxo de pastor, l'embotit d'orsa (xoriços, botifarrons, llom i costelles), les "gachas" i les molles "ruleras". La caça i la pesca aporten imaginatius plats amb el cérvol, el porc senglar i la truita de riu com a protagonistes. D'altra banda la gran varietat de bolets i fongs permet preparar saborosos plats.

## Flora

El clima continental, l'orografia i l'altitud de la serra configuren diferents hàbitats-praderies, boscos i alta muntanya amb una vegetació variada i sorprenent. Si observem amb atenció podrem identificar interessants espècies d'arbres, arbustos i flors. Entre els arbres més significatius hi ha el pi roig (Pinus sylvestris), la pinassa (Pinus nigra), la savina albar (Juniperus thurifera), el teix (Taxus baccata), l'alzina (Quercus ilex), el roure blanc (Quercus petria). Hi ha un bon nombre de plantes medicinals: poliol i fonoll per l'aparell digestiu; xicoira per al fetge; vesc i dent de lleó per la circulació; farigola i camamilla pel sistema nerviós. Algunes espècies, com el grèvol, estan protegides i no es poden recol·lectar.

## Deus

Les deus de la serra són llocs que no es poden deixar de visitar, per les seves diverses formes artístiques i que tanmateix ajuden a saciar la set al seu pas, quan caminem per la serra visitant els més fantàstics i bells indrets de l'entorn. Valdemeca destaca no només per les sorprenents fonts que té, sinó per la quantitat d'aquestes, és un dels pobles d'Espanya que més fonts censades té. La recuperació de les deus és una de les principals activitats del voluntariat d'ecologistes, amb important aportació d'imaginació de Moises.
# Longobucco

Longobucco és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis d'Acri, Bocchigliero, Caloveto, Celico, Corigliano Calabro, Cropalati, Paludi, Pietrapaola, Rossano, San Giovanni in Fiore, Spezzano della Sila i Spezzano Piccolo a la mateixa província.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Longobucco :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Longobucco» (en italià).
# Valdemar de Dinamarca (fill de Cristià IX)

Valdemar de Dinamarca (Bernstorff, 27 d'octubre de 1858 - Copenhaguen, 1939) fou Príncep de Dinamarca amb el tractament d'altesa reial. Al llarg de la seva vida se li oferiren els trons de Bulgària i de Noruega els quals refusà per pressions internacionals.
Nascut a la finca que molts anys després ell heretaria, Bernstorff, era fill del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel. Net per via paterna del duc Frederic Guillem d'Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Lluïsa Carolina de Hessen-Kassel i per via materna del príncep Guillem de Hessen-Kassel i de la princesa Carlota de Dinamarca.
Valdemar fou educat al Palau Reial de forma paral·lela amb la seva germana petita, la princesa Thyra de Dinamarca. Les relacions familiars amb les cases reials russes, la seva germana era l'esposa del tsar Alexandre III de Rússia; anglesa, la seva germana era la muller del rei Eduard VII del Regne Unit; i grega, el seu germà era el rei Jordi I de Grècia; possibilitaren que Valdemar viatgés arreu d'Europa i es relacionés amb els cercles de la més selecta reialesa.
El 22 d'octubre de 1885 es casà al Castell d'Eu a (França) amb la princesa Maria d'Orleans, filla del príncep Robert d'Orleans i de la princesa Francesca d'Orleans. La parella s'establí a Copenhaguen i tingueren cinc fills:
* SAR el príncep Aage de Dinamarca, nat a Copenhaguen el 1887 i mort a Taza (Marroc) el 1940. Es casà el 1914 a Torí amb la comtessa Mathilda Calvi dei Conti di Bergolo.
* SAR el príncep Axel de Dinamarca, nat a Copenhaguen el 1888 i mort el 1964. Es casà amb la princesa Margarida de Suècia el 1919 a Estocolm.
* SAR el príncep Eric de Dinamarca, nat a Copenhaguen el 1890 i mort a Copenhaguen el 1950. Es casà amb Lois Frances Booth a Ottawa el 1921.
* SAR el príncep Viggo de Dinamarca, nat a Copenhaguen el 1893 i mort el 1970. Es casà amb Eleanor Margaret Green el 1924 a Nova York.
* SAR la princesa Margarida de Dinamarca, nada el 1895 a la finca de Bernstorff i morta el 1992 a Brodrehoj. Es casà amb el príncep René de Borbó-Parma a Copenhaguen el 1921.
Valdemar realitzà al llarg de la seva vida una llarga i fructífera carrera naval a la Marina danesa. Apassionat del mar i de la navegació encomanà aquesta passió a diferents membres de la família reial entre els quals hi destaca el príncep Jordi de Grècia amb qui mantingué una especial relació.
A Valdemar se li oferí ocupar el tron de Bulgària després de la caiguda del príncep Alexandre de Battenberg però un desacord entre les potències li ho privà. Anys després se li tornà a oferir un tron, aquesta vegada el de Noruega, però ell no l'acceptà i finalment l'ocupà el seu nebot, el príncep Carles de Dinamarca.
# Louis-Paul-François Cambriel

Louis-Paul-François Cambriel (La Tor de França, 8 de novembre de 1764 - Meaux (municipi de Sena i Marne), 1850) fou alquimista i comerciant de tela de Limós.
Louis Paul François Cambriel és un d'aquests homes estranys, la biografia pintoresca de la qual queda per fer. Va néixer en Latour-de-France (Pyrénées-Orientales) el 8 de novembre de 1764 i va escriure només un llibre, Cours de philosophie hermétique ou d'lchimie, on dona una explicació hermètica de les escultures del portal central de Notre Dame de París ' el detall de les operacions necessàries per a la gran obra etc. El llibre va ser imprès a París el 1843, Cambriel acabava de complir 79.
Encara que un personatge estrany que Cambriel que ningú ha guardat la seva memòria al seu poble natal. Bonapartista convençut, freqüentava Jeanne-Élisabeth-Floride de Montullé, vídua del Contralmirant i Marquis Marie-Charles du Chilleau d'Airvault. El 1820 va correspondre amb el marquès de Gabriac, subprefecto de Vigan (Gard) i fins i tot va prendre l'audàcia d'escriure al Príncep de Conde. La comtessa de Genlis, educadora del futur rei Louis-Philippe, el va citar fins i tot en referència en les seves cartes i, segons es diu, li va demanar que il·luminés al jove príncep sobre la seva ciència.
El mateix Cambriel ho confessa en la seva estranya tasca: només en tenia coneixement Déu i d'un amic benèfic. Qui va ser aquest amic benèfic que va permetre a l'alquimista arribar a l'objectiu final de la seva recerca? Com podria un excèntric, un ximple, tenir l'oportunitat d'apropar-se a personatges tan alts? Va canviar Cambriel el seu secret inestimable amb a un familiar?. La veritat no se sap, però Cambriel restaria satisfet de veure que la seva investigació no va caure en el buit.

## Referències

* * http://www.youscribe.com/.../deux-traites-alchimiques-du-xixe-siecle-c%5BEnllaç+no+actiu%5D..