OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Publilia de plebiscitis

La lex Publilia de plebiscitis va ser una antiga llei romana que feia extensiva a tot el poble la força executiva dels plebiscits. La van proposar els tribuns amb potestat consular Voleró Publili, i Gai Letori, l'any 471 aC, quan eren cònsols Api Claudi i Titus Quinti.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 138 [Consulta: 18 abril 2022].
# Quint Sexti

Quint Sexti és el nom dels següents personatges:
* Quint Sexti (militar), militar romà del segle I aC
* Quint Sexti (filòsof), filòsof estoic romà del segle I aC
# Rafa Reinoso

Rafa Reinoso (Catarroja, 1934), de nom complet Rafael Reinoso Pérez, és un autor de còmic valencià, un cas atípic dins l'Escola Valenciana de Còmic.
La seua primera sèrie va ser Chapulin y Potrolindo, publicats els anys 1959 i 1960 a la revista Jaimito de l'Editorial Valenciana. Abandona el món del còmic durant 24 anys, per a tornar a publicar en les últimes publicacions de l'editorial, quan ja anunciava el seu final. En març de 1985 comença a publicar en el número 6 de la revista Camacuc la seua sèrie més longeva: Pasqualet, rei de la brosta. Esta sèrie seria la primera publicada en àlbum per l'editorial Camacuc. Posteriorment realitzaria una adaptació de les Mil i una nits, també recollida en àlbum, i en 1987 i paral·lelament a Pasqualet, publica El bosc del caliu. A principis dels anys 1990 publica Ullet i Tap, una sèrie de detectius per a la mateixa publicació. Actualment encara publica Pasqualet a Camacuc, revista on ha publicat la pràctica totalitat de la seua obra.

## Obra

| Sèrie | Revista | Números | Any |
| Chapulin y Potrolindo | Jaimito | | 1959-1960 |
| Pasqualet, rei de la brosta | Camacuc | 6 | 1985 |
| Quatre contes de les mil i una nits | Camacuc | | |
| El bosc del caliu | Camacuc | | 1987 |
| Ullet i Tap | Camacuc | | |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Jesús Cuadrado a Gimeno, Porcel et alii (1992), pp. 291-292.

## Bibliografia

* GIMENO, Manel, PORCEL, Andrés, PORCEL, Pedro i PUCHADES, Juan. Historia del tebeo valenciano. València: Editorial Prensa Valenciana, 1992. Dipòsit Legal: V-1070-1992. ISBN 84-87502-23-7.

## Enllaços externs

* Rafa Reinoso a Tebeosfera
# Qiao Chunlin

Qiao Chunlin és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador d'una medalla de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 1995 en la categoria de –95 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1995 | Nova Delhi ( Índia) | 3 | –95 kg |

## Referències

* ↑ Qiao Chunlin en Judoinside.com (anglès)
# Miquel Marquet i Mallol

Miquel Marquet i Mallol (Barcelona, segle xiii - segle xiv) fill de Ramon Marquet i de Rubí i Maria Mallol, germà de Bernat Marquet i Mallol, fou conseller en cap de Barcelona en quatre períodes (1302-03, 1312-13, 1328-29 i 1332-33) i un cop conseller segon (1308-09).

## Referències

* ↑ «Miquel Marquet i Mallol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Miquel March

Miquel March (València, 1633-1670), pintor barroc, valencià i fill del també pintor Esteve March, l'estil del qual va seguir amb relativa fidelitat.

## Biografia

A la mort del seu pare, amb qui s'havia format com a pintor, va marxar a Itàlia on va completar el seu aprenentatge a l'escola de a qui res de l'estil d'aquest es percep. Tornat a València va morir prematurament el 1670.

## Obra

Miquel March va cultivar la pintura de batalles continuant el model patern, però dotat de més grans recursos expressius va ser també, segons Antonio Palomino, pintor més «universal», abordant diversos gèneres. Perduts els quadres d'assumpte religiós elogiats per Palomino, es conserva en aquest gènere el Sant Roc socorrent als apestats del Museu de Belles Arts de València, obra de composició complexa i il·luminació encara tenebrista, amb detalls de fort realisme.
També va practicar el retrat. Però les obres més conegudes de la seva producció són les natures mortes de caça (1661, col·lecció particular) i els quadres, considerats al·legòrics, del Museu de Belles Arts de València, que podrien formar part d'una sèrie dedicada als cinc sentits, i que constitueixen un bon exemple del seu mestratge com a pintor de natures mortes, amb la seva insistència en els detalls i la pinzellada vibrant heretada del pare.

## Bibliografia

* Palomino, Antonio. El museo pictórico y escala óptica III, El Parnaso español pintoresco laureado (en castellà). Madrid : Aguilar, 1988. ISBN 84-03-88005-7.
* Pérez Sánchez, Alfonso E. Pintura barroca en España 1600-1750. (en castellà). Madrid : Ediciones Cátedra S.A., 1992. ISBN 84-376-0994-1.
* Pérez Sánchez, Alfonso E. Pintura española de bodegones y floreros de 1600 a Goya (en castellà). Madrid : Ministerio de Cultura, Dirección General de Bellas Artes y Archivos, 1984. ISBN 84-500-9335-X.
# Quadrangle Memnonia

El quadrangle Memnonia és un dels 30 mapes quadrangulars de Mart utilitzats pel Programa de Recerca en Astrogeologia del Servei Geològic dels Estats Units (USGS). El quadrangle Memnonia també es coneix com MC-16 (Carta de Mart-16).
Memnonia és una regió de la superfície marciana que cobreix l'àrea compresa entre les latituds -30° i 0° i les longituds 135° i 180°. Mangala Valles s'hi troba localitzat a les regions muntanyenques de Memnonia. La part occidental de Memnonia és una regió occidental altament escarpada, que exhibeix un gran rang de degradació dels cràters.
Memnonia inclou les següents regions topogràfiques notables de Mart (llistades de Nord a Sud): Arcadia Planitia, Amazonis Planitia, Lucus Planum, Terra Sirenum i Terra Cimmeria.

## Referències

* ↑ Davies, M.E.; Batson, R.M.; Wu, S.S.C. "Geodesy and Cartography" in Kieffer, H.H.; Jakosky, B.M.; Snyder, C.W.; Matthews, M.S., Eds. Mars. University of Arizona Press: Tucson, 1992.
* ↑ USGS Astrogeology: Planetary Map Listing
# GNR

GNR té els següents significats:
* Guns N' Roses, grup de hard rock estatunidenc
* Grups Nacionals de Resistència, moviment polític històric de Catalunya
* Guarda Nacional Republicana, cos de policia de Portugal
* Guardia Nazionale Repubblicana, cos paramilitar de la República Social Italiana
# Haemorhous

Haemorhous és un dels gèneres d'ocells de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que resulta de la reorganització d'aquesta família arran recents estudis com ara els de Zuccon et el 2012.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 3.5, 2013), aquest gènere està format per 3 espècies que fins fa poc eren ubicades a Carpodacus:
* Haemorhous purpureus - pinsà porpra.
* Haemorhous cassinii - pinsà de Cassin.
* Haemorhous mexicanus - pinsà casolà.

## Referències

* ↑ PDF Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine. Dario Zuccon, Robert Prys-Jones, Pamela C. Rasmussen, Per G.P. Ericson. The phylogenetic relationships and generic limits of finches (Fringillidae). Molecular Phylogenetics and Evolution 62 (2012) 581–596
# Quadrangle Meskhent Tessera

El quadrangle Meskhent Tessera és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-3) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 50º a 75° N, i longitud entre 60º a 120° E.
Deu el seu nom a la Fortuna Meskhent.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Meskhent Tessera, V-3
# Rafael Gastón Burillo

Rafael Gastón Burillo (Saragossa, 1908 - Saragossa, 15 de novembre de 1963) va ser un filòleg, llatinista, esperantista, advocat i estudiós de l'aragonès.
Va compaginar l'exercici de l'advocacia amb la seva vocació lingüística. Així, va ser professor de Llengües Clàssiques a la Universitat de Saragossa i estudiós de l'Aragó des de diferents disciplines, com la història, l'etnografia, la literatura, el dret i la sociologia. És autor de diverses edicions de texts sobre llengua espanyola, gramàtica històrica i llengua grega.
Rafael Gastón forma part d'una nissaga d'intel·lectuals esperantistes aragonesos. El seu pare va ser l'advocat Emilio Gastón Ugarte, principal organitzador del moviment d'acollida que hi va haver a l'estat espanyol de 330 nens austríacs després de la Primera Guerra Mundial. També era germà d'Emilia Gastón Burillo, que és considerada la primera parlant nativa de la llengua auxiliar internacional esperanto del món, així com d'Inés Gastón Burillo, que va ser secretària de la Federació Espanyola d'Esperanto i en va fundar la biblioteca. També és el pare d'Emilio Gastón Sanz, primera persona a exercir el càrrec de Justícia d'Aragó del període democràtic a Espanya.
Manuel Pinillos va dedicar el poema Muerte no decisiva a la memòria de Rafael Gastón Burillo.

## Obres

* Nociones de gramática histórica española (amb José Manuel Blecua Teixeiro), Lib. General, Saragossa, 1937.
* "El latín en la flexión verbal del dialecto cheso", Universidad, XI (1934), p. 273-318.
* Luis López Allué, escritor aragonés.
* Carácteres espirituales aragoneses en la obra de Braulio Foz.

## Referències

* 1 2 3 «Gastón Burillo, Rafael» (en castellà). Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ Cortès i Braña, Lurdes. Interessos al voltant de l'ajuda als infants després de la Primera Guerra Mundial: el cas dels nens austríacs recollits a Espanya amb l'ajuda d'esperantistes. Institut Universitari d'Història Jaume Vicens i Vives, 2008.
* ↑ Rodríguez Hernández, José María «The Esperantist Movement's humanitarian activities in the two World Wars and its relationship with the International Red Cross». International Review of the Red Cross, 21 (135), 1996, pàg. 340-348. Arxivat de l'original el 2012-10-17 [Consulta: 26 novembre 2014]. Arxivat 2012-10-17 a Wayback Machine.
* ↑ Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* ↑ Pinillos, Manuel. Poesía completa (1948-1982). Saragossa: Universidad de Zaragoza, 2008, p. 714.
# Morgan Studios

Els Morgan Studios, també coneguts com a Morgan Sound Studios, van ser uns estudis d'enregistrament ubicats a Willesden, Londres. Eren coneguts per molts enregistraments de bandes i artistes britànics en els anys 1960 i 1970 com Yes, The Kinks, Led Zeppelin, Pink Floyd, Paul McCartney i Black Sabbath, a més de ser els primers estudis d'enregistrament amb una enregistradora de 24 pistes a Anglaterra fabricada per Ampex.
L'amo original va ser Barry Morgan, després va passar a les mans de Robin Miler qui els va rebatejar a "Power Plant" i després a "Battery".

## Enregistraments fets a Morgan Studios
### Àlbums

* Blind Faith (1969) - Blind Faith
* Supertramp (1969-1970) – Supertramp
* Meddle (1971) – Pink Floyd
* America (1971) – America
* Thick as a Brick (1972) – Jethro Tull
* Waterfall (1972) – If
* Sabotage (febrer de 1975) – Black Sabbath
* Tales from Topographic Oceans (agost–octubre de 1973) – Yes
* Bucks Fizz (1981) – Bucks Fizz
* Back To Thunder (1978) Strife

### Senzills

* Lola (1970) – The Kinks
* Making Your Mind Up (1981) – Bucks Fizz

## Referències

* ↑ Welch, Chris. Close to the Edge: The Story of Yes. Omnibus Press, 2003, pg. 140. ISBN 0711995095.
# Linha d'Òrb

Linha d'Òrb (en francès Lignan-sur-Orb) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Salts als Jocs Europeus de 2015 – 1 metre trampolí masculí

Salts als Jocs Europeus de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | Dones |
La prova d'1 metre trampolí es va disputar el dia 18 de juny al Bakú Aquatics Center.

## Resultats

* Classificat
 * Reserva
La ronda classificatòria es va disputar a les 9:00 i la final a les 19:00.(UTM +4)
| Posició | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltador | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Nikita Shleikher | Rússia | 507.50 | 2 | 583.80 | 1 |
| 02 | Ilia Molchanov | Rússia | 534.80 | 1 | 512.20 | 2 |
| 03 | James Heatly | Regne Unit | 481.50 | 4 | 483.40 | 3 |
| 4 | Frihjof Seidel | Alemanya | 412.50 | 12 | 473.15 | 4 |
| 5 | Andreas Larsen | Dinamarca | 456.40 | 7 | 468.45 | 5 |
| 6 | Jonathan Suckow | Suïssa | 472.45 | 5 | 463.90 | 6 |
| 7 | Ruslan Adriano Cristofori | Itàlia | 486.95 | 3 | 459.75 | 7 |
| 8 | Artyom Danilov | Azerbaidjan | 427.70 | 11 | 455.15 | 8 |
| 9 | Jordan Houlden | Regne Unit | 451.85 | 9 | 453.15 | 9 |
| 10 | Nico Herzog | Alemanya | 464.45 | 6 | 450.10 | 10 |
| 11 | Andrea Cosoli | Itàlia | 455.60 | 8 | 431.95 | 11 |
| 12 | Juraj Melsa | Croàcia | 436.35 | 10 | 430.95 | 12 |
| 13 | Juho Junttila | Finlàndia | 409.25 | 13 | | |
| 14 | Timothe Deneuville | França | 398.15 | 14 | | |
| 15 | Dimitrios Molvalis | Grècia | 395.55 | 15 | | |
| 16 | Yury Naurozau | Belarús | 390.55 | 16 | | |
| 17 | Nikita Kryvopyshyn | Ucraïna | 377.30 | 17 | | |
| 18 | Jan Wemelinger | Suïssa | 374.80 | 18 | | |
| 19 | Hrvoje Brezovac | Croàcia | 373.90 | 19 | | |
| 20 | Abel Ligart | Hondures | 368.15 | 20 | | |
| 21 | Alexis Jandard | França | 366.00 | 21 | | |
| 22 | Alexander Mario Hart | Àustria | 356.45 | 22 | | |
| 23 | Bogomil Koynashki | Bulgària | 356.00 | 23 | | |
| 24 | Konstantinos Koutsioumpis | Grècia | 355.60 | 24 | | |
| 25 | Vitalii Levchenko | Ucraïna | 334.70 | 25 | | |
| 26 | Martynas Pabalys | Lituània | 330.75 | 26 | | |
| 27 | Ian-soren Cabioch | Polònia | 328.55 | 27 | | |
| 28 | Mihailo Curic | Croàcia | 325.65 | 28 | | |
| 29 | Moritz Pail | Àustria | 315.95 | 29 | | |
| 30 | Georgs Peskisevs | Letònia | 300.85 | 30 | | |

## Referències

* ↑ http://www.baku2015.com/diving/event/men-1m-springboard/phase=dvm001900/index.html Arxivat 2015-06-18 a Wayback Machine.
# Ponti

Ponti, (Póit en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Bistagno, Castelletto d'Erro, Denice, Monastero Bormida, Montechiaro d'Acqui i Sessame.

## Referències

Viccionari
# Hiroyuki Usui

Hiroyuki Usui (Prefectura de Shizuoka, Japó, 4 d'agost de 1953) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Hiroyuki Usui va disputar 38 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Sent Inhan

Sent Inhan (francès Saint-Ignan) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lluís d'Amigó i Ferrer

Lluís d'Amigó o Lluís de Massamagrell, de nom secular Josep Maria d'Amigó i Ferrer (17 d'octubre de 1854, Massamagrell, Horta Nord - 1 d'octubre de 1934, Godella, Horta Nord) va ser un religiós valencià de l'orde dels caputxins, bisbe d'Administrador de la Diòcesi de Solsona i Bisbe de Sogorb.

## Biografia

Josep Maria d'Amigó i Ferrer va nàixer a Massamagrell el 17 d'octubre de 1854. Era fill d'un advocat; als dotze anys va començar a estudiar al seminari de València, on decideix la seva vocació religiosa. En quedar orfe, renuncia a fer-se cartoixà per poder educar les seves germanes petites. En 1874 va ingressar en el convent que els Frares Menors Caputxins, exiliats d'Espanya després de la Revolució de 1868, tenien a la rodalia de Baiona (França), i hi va prendre el nom de religió de Lluís de Massamagrell.
De retorn a Espanya, en 1879, fou ordenat sacerdot el 29 de març a Montehano (Cantàbria), després de reobri-ne l'antic convent caputxí. Hi "sent les seues grans preocupacions la cura dels empresonats i l'educació cristiana de la joventut", segons fonts de la congregació a València, i en 1881 es fa mestre de novicis al convent de Massamagrell, on comença a fer grups de terciaris laics per fomentar la fe i la devoció entre la població.
Lluís d'Amigó va fundar l'11 de maig de 1885 la congregació de les Germanes Terciàries Caputxines de la Sagrada Família al Santuari de la nostra Senyora de Montiel, en la localitat valenciana de Benaguasil. D'igual forma, quatre anys més tard, el 12 d'abril de 1889, va fundar la congregació dels religiosos Terciaris Caputxins de la Mare de Déu dels Dolors, també dits "Amigonians". El 16 de desembre del 1898 fou nomenat superior de la reconstituïda província caputxina de València, càrrec que tindrà fins al 1902.
Va viure al convent d'Oriola fins que el 9 de juny de 1907 va rebre la consagració episcopal com a bisbe de la Diòcesi de Solsona. En prengué possessió el 28 de juliol i hi romangué fins al 6 de novembre de 1913, any que va ser designat titular de la de Sogorb, on va romandre fins a 1934.
El 23 d'abril del 1914 fou nomenat senador del Regne i en fou confirmat el 1919. Va morir en 1934 a Godella (l'Horta Nord, País Valencià).
Es va iniciar el seu procés de beatificació el 18 de gener de 1950. El 13 de juny de 1992 fou proclamat venerable per Joan Pau II, reconeixent-ne l'heroïcitat de les virtuts.

## Galeria d'imatges

* Amigó jove, quan era novici
* Fotografia del venerable
* Escultura dedicada a Lluis d'Amigó davant la Catedral de Sogorb.

## Vegeu també

* Terciàries Caputxines de la Sagrada Família
* Terciaris Caputxins de la Mare de Déu dels Dolors

## Referències

* ↑ «Lluís d'Amigó i Ferrer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Col·legi Luis Amigó (castellà)
* Pàgina oficial dels Terciaris Caputxins (castellà)
# Tatiana Turanskaya

Tatiana Turanskaya (Bilhorod-Dnistrovski, 20 de novembre de 1972) és una política de Transnístria i la primera ministra de Transnistria fins al 13 d'octubre de 2015. Va substituir Pyotr Stepanov el 10 de juliol de 2013, després que aquest hagués dimitit per acceptar una nova feina. El 7 d'agost de 2013 va mantenir una reunió amb el vicepresident del Comitè de Política Econòmica, Pressupost i Finances del Consell Suprem, Andrej Kotsubenko i membre del Comitè de Seguretat, Defensa i Manteniment de la Pau del Consell Suprem, Yuri Horin, en la qual va parlar sobre els problemes del govern al districte de Slobozia.
Turanskaya va decidir participar en les eleccions del 2015 i va renunciar temporalment al càrrec de primera ministra. Va ser substituïda per la vicepresidenta del primer ministre Maya Parnas des del 13 d'octubre de 2015 fins al dia de les eleccions (30 de novembre). El 2 de desembre de 2015, va ser destituïda pel president Yevgeny Shevchuk i Maija Parnas la va substituir novament com a primera ministra en funcions.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en rus). Arxivat de l'original el June 30, 2009. [Consulta: April 5, 2014].
* ↑ «Tatiana Turanskaya has become the new head of the Transnistrian government». Black Sea News, July 11, 2013. Arxivat de l'original el June 30, 2009. [Consulta: July 27, 2013].
* ↑ «Còpia arxivada» (en rus). Arxivat de l'original el June 30, 2009. [Consulta: April 5, 2014].
* ↑ «ru:Правительство возглавит Татьяна Туранская» (en rus), July 10, 2013. Arxivat de l'original el June 30, 2009. [Consulta: April 5, 2014].
* ↑ «ru:Глава Правительства ПМР провела ряд рабочих встреч» (en rus), August 8, 2013. Arxivat de l'original el June 30, 2009. [Consulta: April 5, 2014].
* ↑ «ИСПОЛНЯТЬ ОБЯЗАННОСТИ ПРЕДСЕДАТЕЛЯ ПРАВИТЕЛЬСТВА ПМР БУДЕТ МАЙЯ ПАРНАС» (en russian). . Novosti Pridnestrovie, 13-10-2015 [Consulta: 31 octubre 2015].
# Tatiana de Roma

Tatiana de Roma (Roma, segle ii - 25 de gener de c. 225) va ser una màrtir cristiana del segle iii de Roma durant el regnat de l'emperador Alexandre Sever venerada com a santa pels cristians. Va ser una diaconessa de l'església naixent.

## Biografia

Va ser filla d'un servidor públic romà que era secretament cristià, que va educar a la seva filla en la fe. Tatiana va decidir mantenir-se cèlibe i va arribar a ser nomenada diaconessa de l'església. De seguida esdevingué coneguda per la seva pietat i la seva feina d'assistència als malalts i necessitats.
Durant el regnat de l'emperador Alexandre Sever (222-235) es perseguiren els cristians a Roma. El jurista Ulpià va capturar a Tatiana i li va forçar a rendir sacrificis a Apol·lo Tatiana va orar i miraculosament, un terratrèmol va destruir l'estàtua d'Apol·lo i una part del temple pagà.
Després de ser torturada es presentà als seus torturadors perfectament recuperada. La van maltractar abans de ser portada al circ i ser llançada enmig d'una gàbia amb un lleó famolenc. Però el lleó no la va tocar i es va tirar als seus peus. Això va enfuriar al jurista i va resultar en una sentència de mort. Tatiana va ser decapitada amb una espasa el 12 de gener entre els anys 225 i 230 d. C., tant ella com el seu pare.

## Devoció

La festivitat de Tatiana de Roma es va celebrar primerament a Rússia. Aquesta circumstància té a veure amb l'intel·lectual rus Ivan Shuvalov (1727-1797), el mateix que quan era ministre d'educació va fer la primera universitat i acadèmia de les arts. Tenia una relació amb l'emperadriu Elisabet (1709-1762), que va decidir aprovar formalment la creació de la universitat a Moscú el 12 de gener de 1755, el dia del sant de la mare de Shuvalov, que es deia Tatiana Rodionovna. Per aquest motiu es va fer una església dedicada a Santa Tatiana al campus universitari i l'Església Ortodoxa Russa va declarar Santa Tatiana com a patrona dels estudiants. Per això el 12 de gener també se celebra el dia dels estudiants. És també un dia festiu a Belarús, Rússia i Ucraïna.

## Referències

* 1 2 3 Attwater, Donald and Catherine Rachel John. The Penguin Dictionary of Saints. 3rd edition. Nova York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-14-051312-4
* 1 2 3 J. Gordon Melton. Religious Celebrations: An Encyclopedia of Holidays, Festivals, Solemn Observances, and Spiritual Commemorations [2 volumes]: An Encyclopedia of Holidays, Festivals, Solemn Observances, and Spiritual Commemorations. ABC-CLIO, 13 setembre 2011, p. 846–. ISBN 978-1-59884-206-7.
# Tabàtxne (Bakhtxissarai)

* Per a altres significats, vegeu «Tabàtxne».
Tabàtxne (en (ucraïnès): Табачне, en rus: Табачное) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2019 tenia 1.539 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai.

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала