OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monestir de Joksimani

El monestir de Joksimani (en georgià: ჯაყისმანის მონასტერი) o monestir de Tzakismani de la Resurrecció és una església monàstica medieval de Geòrgia, a uns 20 km al sud-oest de la localitat de Vale, municipi d'Akhaltzikhe, a Samtskhé, Geòrgia. Fou restaurat i repoblat pels monjos el 2010. El nom Tzakismani és una corrupció del terme de Geòrgia Tzakisoumpani (en georgià: ჯაყისუბანი), que significa 'Zona de Jaki'.

## Descripció

El monestir està situat a la província històrica Samtskhé dins de la zona fronterera turca. És accessible per un camí de terra situat al lloc de control de la frontera de Geòrgia. El conjunt del monestir comprèn una església principal, dedicada a la Resurrecció, dues petites esglésies —de les quals una és més aviat una pastofòria o «parament», és a dir, una habitació al costat de l'arc—, i un danyat nàrtex. L'església principal és un sofisticat disseny arquitectònic d'una església típica del segle IX o X i, en termes d'estil, té característiques similars a les capelles de Jacobahti i Tao-Clarayti. Prop del monestir, a la vall de Pottsovi, hi ha les ruïnes d'un castell medieval, que pertanyia a la dinastia Zachéli. El 2006, el monestir Joksimani va ser inclòs a la llista de Monuments Culturals destacats de Geòrgia.

## Referències

* 1 2 Silagadze, 2012.
* ↑ «საქართველოს პრეზიდენტის ბრძანებულება № 665 . Order of the President of Georgia #665» (en georgià). Sakartvelos sakanonmdeblo matsne [Tbilisi], 07-11-2006 [Consulta: 9 setembre 2013].
* ↑ «Μοναστήρι του Τζακισμάνι».
* ↑ «Το καμπαναριό του Τζακισμάνι». Arxivat de l'original el 2019-07-13. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Υπόγειοι θάλαμοι». Arxivat de l'original el 2019-07-13. [Consulta: 13 juliol 2019].

## Bibliografia

* Silagadze, Nino «ჯაყისმანის (ჯაყისუბნის) მონასტრის უძველესი ნაგებობის დათარიღების საკითხისათვის. Towards the Date of the Earliest Building of Jakismani Monastery in Southern Georgia» (en georgià/inglés). Proceedings of the Institute of Georgian History, To the Splendid Hermitage Places of Klarjeti, 2012, pàg. 119–133.
# Aksiónovo

Aksiónovo (en rus: Аксёново) és un poble de l'óblast de Riazan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 23 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Касимовского муниципального района Рязанской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Akapovo». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Refugi i cisterna (Garcia)

El Refugi i cisterna és una obra de Garcia (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat en una feixa a pocs metres del camí del barranc de Roianos.
Refugi i cisterna excavats a la roca natural. El refugi és de petites dimensions, amb un espai de menor alçada que devia ser utilitzat com a jaç. En un extrem hi ha l'espai per la foguera, amb una senzilla xemeneia feta amb dues teules. Al costat hi ha una cisterna circular impermeabilitzada amb argamassa. La boca queda parcialment tapada per una paret de pedra i maó. Des de la part superior de la roca que els cobreix, surt una canalització de teula que condueix l'aigua fins al dipòsit. Els màrgens de les feixes del voltant, avui abandonades, són fets de pedra seca.

## Referències

* 1 2 «Refugi i cisterna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Crotaphatrema lamottei

Crotaphatrema lamottei és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae. És endèmica del Camerun, on viu a la regió del voltant del Mont Oku. Els seus hàbitats naturals inclouen montans secs, jardins rurals i zones prèviament boscoses ara molt degradades. Entre el 2006 i el 2008 es capturaren diversos exemplars d'aquesta espècie que proporcionaren molta informació als científics sobre les seves característiques morfomètriques i merístiques.

## Referències

* ↑ Simon Loader, Mark Wilkinson, John Measey. Crotaphatrema lamottei. UICN 2012. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2012, consultada el 11 abril 2014.
* ↑ Doherty-Bone, Thomas; Ndifon, Roland Kebuh; San Mauro, Diego; Wilkinson, Mark; LeGrand, G. Nono; Gower, David «Systematics and ecology of the caecilian Crotaphatrema lamottei (Nussbaum) (Amphibia: Gymnophiona: Scolecomorphidae)» (resum). Journal of Natural History, 45, 2011, pàg. 827-841(15).
# Honda Life Pickup

El Honda Life Pickup (ホンダ・ライフピックアップ, Honda Raifu Pikkuappu) fou un automòbil lleuger o kei car produït pel fabricant d'automòbils japonés Honda entre els anys 1973 i 1974. El model es va crear sobre la base del Honda Life Step Van, alhora creada sobre la del Honda Life de primera generació. Encara que pel nom puga semblar que formava part de la gama del Honda Life, el Pickup fou un model comercialment independent d'aquesta.
El Honda Life Pickup fou introduït al mercat el 21 d'agost de 1973 com a una camioneta "pickup" sobre la base del Life. El model va rebre el codi de xassís "PA". Només estigué disponible en dos nivells d'equipament "Standard" i "Super DeLuxe". El seu pes era de 550 kg, 45 kh menys que l'Step Van i tenia una càrrega màxima de 350 kg, superant també als 300 kg (200 kg amb tots els ocupants) de l'Step Van. La producció del Life Pickup finalitzà l'octubre de 1974 amb només 1.132 unitats fabricades, un fracàs comercial per a Honda. El Life Pickup fou víctima de la Honda TN360, una camioneta més gran i popular que, després de la descontinuació del model, ocupà el seu espai deixat.

## Referències

* ↑ «ja:主要諸元: ホンダ・ライフピックアップ» (en japonès). Honda Motor Co. [Consulta: 26 desembre 2011].
* ↑ https://www.honda.co.jp/auto-archive/life/2door-others/pickup1974/line_up.html
* ↑ 360cc: Light Commercial Truck 1950-1975, p. 98

## Enllaços externs

Honda Life Pickup - Lloc web oficial
* Lovestep Life StepVan page
* StepVan room
# Mouraria

La Mouraria és un dels barris més tradicionals de la ciutat de Lisboa, que deu el seu nom al fet que Alfons I de Portugal, després del Setge de Lisboa (1147), hagués destinat una zona de la ciutat per als musulmans. Fou en aquest barri on s'estarien els moros després de la reconquesta cristiana de la ciutat. El dolor i la melangia dels seus càntics podrien ser l'origen del Fado.
En aquest i en els barris circumdants, tigueren origen las primeras produccions d'art mudèjar-portuguesa, que donarien ales al sorgiment de l'estil manuelí.
Es considera que el dolor i la melanconia de les cançons dels habitants del barri van donar origen al fado. Va néixer a la Rua do Capelão, junt al Beco dos Três Engenhos, Maria Severa Onofriana, primera fadista portuguesa i expressió màxima del fado en aquella època. En la casa devant d'aquesta, hi va néixer cap al segle xx, aquell qui va ser considerat "el rei del fado de la Mouraria", Fernando Maurício. La Rua do Capelão és avui dia part de la iconografia del fado. Més a dalt, en una casa de color de rosa de la Travessa dos Lagares, hi va créixer Mariza, la fadista portuguesa contemporània més internacional. Junt a la casa, avui dia tancat al públic, es trobava el restaurant Zalala, on Mariza va aprendre a cantar fado.
Després de l'obertura al públic del Centre Comercial de la Mouraria a Martim Moniz, el barri es transformà en un lloc bastant frecuentat i acollidor. Actualment, la Mouraria és considerat un dels barris més segurs de la capital; és un pont de trobada de gent de diferents cultures i, simultàniament, és un lloc que manté vives les seves antigues tradicions populars, com un pot confirmar per l'existència de diverses cases de fados, bars, tavernes i centres culturals i esportius a part d'establiments comercials d'origen xinès i indi, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Ai Mouraria» (en portuguès). Câmara Municipal de Lisboa. Arxivat de l'original el 2012-10-31. [Consulta: 20 juny 2013].
# Perfumeria

La perfumeria designa l'art i la indústria de la fabricació de perfums. També és el lloc on es fabrica o es venen els perfums.
L'art de la perfumeria conjunta dosifica i controla moltes substàncies oloroses d'origen natural i artificial per tal de crear una olor agradable i seductora. Els criteris de l'estètica olfactiva són molt contrastats segons els períodes i les cultures que abasta. La necessitat i l'ús de perfums travessen segles i continents dins de les grans arts clàssiques. La perfumeria segueix l'alça i el declivi de les civilitzacions. Va estar confinada als rituals religiosos durant els primers segles de la història a partir del món grecoromà entrà en la vida profana. Els envasos antics de vidre testimonegen l'ús intensius dels olis perfumats a tota la conca mediterrània.
Less genealogies de la perfumería mundial, són taules on s'ubiquen les notes olfactives dels perfums i queden organitzades per famílies. Els contratipus ubiquen les fragàncies en aquestes famílies per a referència del públic que els consumeix.
Grassa (Grasse) a la Provença és la capital tradicional mundial de la perfumeria. Cap al segle xix el descobriment de perfums a través de substàncies químiques sintètiques desplaçaren el centre de la producció cap a París.
A nivell mundial les vendes de perfums van ser l'any 2009 de 56,9 mil milions de dòl·lars. Els principals productors van ser França, Alemanya i els Estats Units.
La indústria del perfum a França va exportar productes per valor de 4.100.000.000 dòl·lars a tot el món l'any 2009. El principal comprador de perfums francesos va ser els Estats Units seguits de Rússia.

## Vegeu també

* Perfum
* Oli de rosa

## Notes i referències

* ↑ http://lavicons.blogspot.com/
* ↑ UN Comtrade
# Refugi dels Cortals de Sispony

El refugi dels Cortals de Sispony és un refugi de muntanya guardat de la Parròquia de La Massana (Andorra) a 1.690 m d'altitud i situat a la part alta de la vall de Sispony.
# Saint-Simon

«Saint-Simon o Saint Simon» té aquests significats:
* Claude-Henri de Rouvroy, Comte de Saint-Simon (París, 1760 - 1825), pensador socialista utòpic
* Duc de Saint-Simon
# Departament de Chalatenango

Chalatenango és un dels 14 departaments que conformen El Salvador. És al nord del país i fa frontera amb Hondures. La seva capital és Chalatenango. En aquest department es troba el punt més elevat del país, El Pital, amb 2.730 metres. Té una superfície de 2016,6 km² i més de 240.000 habitants. Va ser fet departament el 14 de febrer de 1855. Durant el conflicte armat al Salvador (1980-1992), gran part del seu territori va estar sota el control de la guerrilla del Frente Farabundo Martí para la Liberación Nacional. En aquest departament també s'hi troben les ruïnes arqueològiques de Las Matras, que té restes de velles poblacions i les coves on hi ha escriptures a la roca. Igualment s'hi troba la presa hidroelèctrica "5 de novembre", que fa frontera a l'est amb el Departament de Cabañas. El municipi de La Palma és famós per la seva artesania.

## Municipis del departament

* Agua Caliente
* Arcatao
* Azacualpa
* Chalatenango
* Citalá
* Comalapa
* Concepción Quezaltepeque
* Dulce Nombre de María
* El Carrizal
* El Paraíso
* La Laguna
* La Palma
* La Reina
* Las Vueltas
* Nombre de Jesús
* Nueva Concepción
* Nueva Trinidad
* Ojos de Agua
* Potonico
* San Antonio de la Cruz
* San Antonio Los Ranchos
* San Fernando
* San Francisco Lempa
* San Francisco Morazán
* San Ignacio
* San Isidro Labrador
* San José Cancasque
* San José de las Flores
* San Luis del Carmen
* San Miguel de Mercedes
* San Rafael
* Santa Rita
* Tejutla

## Bibliografia

* Alcaldía Municipal de Chalatenango, 2009-2012. http://www.chalatenango.gob.sv Arxivat 2016-10-14 a Wayback Machine.
* Atlas Geográfico Universal y de El Salvador. Editorial Océano. Edición 1995 ISBN 84-494-0135-6

## Enllaços externs

* http://www.chalatenangosv.com.
# Psychoda albescens

Psychoda albescens és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa entre 1 i 1,25 mm de llargària a les antenes (1,02-1,22 en el cas del mascle), mentre que les ales li mesuren 1,55-2,20 de longitud (1,50-1,77 en el mascle) i 0,67-1,02 d'amplada (0,60-0,85 en el mascle).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Bougainville (illes Salomó, Papua Nova Guinea).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Pic Fosser

El Pic Fosser o Pic de Fosser és una muntanya de 2.742,7 metres d'altitud del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primitiu, al Pallars Jussà, prop del límit nord del terme.
És al sector occidental, d'aquesta capçalera de terme, en una serra, la Serra Tancada, que separa les dues zones lacustres d'aquesta regió: la de l'Estany Gento, a llevant, de la dels estanys al voltant del Pic Salado, a ponent. És al sud-est del Pic de Nariolo.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Ramon Puigdelloses Sastre

Ramon Puigdelloses Sastre (Castellar del Vallès, 17 de març de 1920 - Gusen (Àustria), 6 de desembre de 1941) fou el pres número 13.080 del camp de concentració de Mauthausen.

## Biografia

Impressor de professió i militant de la UGT, ingressà a l'exèrcit republicà per lleva. Perduda la guerra civil espanyola decidí incorporar-se a l'exèrcit francès i a principi de la II Guerra Mundial fou capturat per la Wehrmacht i internat a l'stalag XII-B a Mainz. El 24 de maig de 1941 arribà a Mauthausen, i posteriorment fou traslladat a Gusen on fou rebatejat amb el número 13.803, on morí durant el cru desembre de 1941 després de trenta dies d'internament al camp. Algunes hipòtesis apunten que Puigdelloses, es deixés influir pels rumors de la bonança del camp de concentració de Gusen i marxés voluntàriament, tot i que altres apunten que fou el seu estat de salut el que l'enviés a Gusen.

## Referències

* 1 2 Serrano i Blanquer, David. Un català a Mauthausen. El testimoni de Francesc Comellas.. Barcelona: Pòrtic, 2001. ISBN 84-7306-703-7.
# Damiano Tommasi

Damiano Tommasi (Negrar, Vèneto, 17 de maig de 1974) és un futbolista italià, que ocupa la posició de migcampista defensiu.

## Trajectòria

Inicia la seua carrera al Hellas Verona, de la Série B. Debuta a la màxima categoria italiana al setembre de 1996, quan fitxa per l'AS Roma. Al conjunt de la capital hi roman durant deu temporades, essent un dels jugadors més rellevants d'aquesta època i peça clau en l'obtenció de títols domèstics.
L'estiu del 2004, en un amistós contra l'Stoke City, va patir una greu lesió. Retorna als terrenys de joc el 30 d'octubre de 2005, essent titular al llarg d'eixa temporada.
La temporada campanya 06/07 marxa al Llevant UE de la primera divisió espanyola, on roman dues temporades, fins al descens de l'equip valencià. La temporada 08/09 recala al Queens Park Rangers FC, de la segona divisió anglesa.
Al febrer del 2009 s'incorpora al Tianjin Teda xinés. Quan s'acaba la temporada, hi retorna al seu país per militar al modest Sant'Anna d'Alfaedo, de Seconda Categoria (amateur, equivalent a la novena divisió), club en el qual hi militen dos germans seus.

## Selecció

Tommasi ha estat internacional amb la selecció italiana en 25 partits i ha marcat dos gols. Va participar en el Mundial del 2002.
Amb el combinat olímpic hi va estar present als Jocs Olímpics d'Atlanta 1996.

## Títols

* Europeu sub-21: 1996
* Lliga italiana: 00/01
* Supercopa italiana: 2001

## Referències

* ↑ Roma robbed of Tommasi
* ↑ Injury blow for Taggart
* ↑ Tommasi takes one-year option
* ↑ Fresh starts for Tommasi and Sá Pinto
* ↑ «QPR sign Italian veteran Tommasi». BBC Sport, 10-09-2008 [Consulta: 10 setembre 2008].
* ↑ «Tommasi without end, next step China» (en italian). La Gazzetta dello Sport, 05-02-2009 [Consulta: 5 febrer 2009].
* ↑ «Tommasi leaves Teda». Arxivat de l'original el 2012-07-30. [Consulta: 31 gener 2010].
* ↑ «Dilettante e felice Tommasi è tornato» (en italian). La Repubblica, 14-12-2009 [Consulta: 14 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fitxa de Damiano Tommasi Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine.
# Departament de Chontales

El Departament de Chontales és un departament de Nicaragua. La seva capçalera departamental és la ciutat de Juigalpa.

## Toponímia

El departament de Chontales es deriva del vocable indígena nàhuatl chontalli, que significa "poble de fora o estranger". No eren els habitants originaris de la regió, sinó un poble estranger que emigrà a aquestes terres en el 1300. Abans d'aquesta data, Chontales es considerava com una regió perifèrica a la Gran Nicoya, on tenien relacions comercials i intercanvi de ceràmica; aquests eren els anomenats nahues o asteques, tribus mexicanes que van emigrar del nord de Centreamèrica; i que ens van heretar els seus déus, economia i alimentació a força de blat de moro. Són els habitants de la Gran Nicoya i els espanyols que en els anys 1300 - 1500 denominen amb el nom despectiu de chontals a aquesta migració del 1300 que portaven una cultura rústica, inferior a la de les tribus mexicanes i la Gran Nicoya. Possiblement aquest grup era de mexicans de cultura Maia de Tabasco o d'Oaxaca. Les nacions mexicanes i espanyols consideraven als chontals com a bàrbars o forasters, tot i ser ells usurpadors de la terra.

## Municipis

* Acoyapa
* Comalapa
* El Coral
* Juigalpa
* La Libertad
* San Francisco de Cuapa
* San Pedro de Lóvago
* Santo Domingo
* Santo Tomás
* Villa Sandino
# Hortelã

Hortelã és una vila a l'est de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a la falda sud de Monte Gordo, 5 km al nord de Tarrafal de São Nicolau i 6 km a l'oest de Ribeira Brava.

## Subdivisions

La vila està dividida en cinc bairros:
* Espigão
* Hostelão de Lá
* Chã de Manuel da Luz
* Galo Canto
* Alto de Nhõ Vidal

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Ramon de Tous

Ramon de Tous (?, segle xiii - ?, segle XIV) va ser un cavaller de la Companyia Catalana d'Orient. Fou un dels integrants del seguici de Roger de Flor, quan aquest es dirigí a Adrianòpolis a finals de març de 1305. Quan Roger de Flor hi fou assassinat, el 4 d'abril de 1305, dels mil tres-cents catalans que hi moriren, ell, Ramon Alquer i Bernat de Roudor foren els tres únics supervivents. Refugiats en un campanar, es defensaren tan heroicament que es guanyaren el respecte dels romans d'Orient i Miquel IX Paleòleg els perdonà la vida.

## Vegeu també

* Serena de Tous
# Phanoperla srilanka

Phanoperla srilanka és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: Sri Lanka.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):116.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Tropical Asian streams: zoobenthos, ecology and conservation (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.
* ↑ Zwick, P., 1980: The genus Neoperla (Plecoptera : Perlidae) from Sri Lanka. Oriental insects. Oriental Insects. Vol. 14 (2). P. 263-269.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* History of Insect Collection and a Review of Insect Diversity in Sri Lanka Arxivat 2019-07-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Reial Madrid Club de Futbol C

* Aquest article tracta sobre el segon equip filial del Reial Madrid CF, desaparegut el 2015.
El Reial Madrid Club de Fútbol C (fins al 1990 conegut com a Real Madrid Aficionados i des d'aquest any més conegut com a Reial Madrid C) va ser el segon equip filial del Reial Madrid CF. Va desaparèixer en finalitzar la temporada 2014-15.

## Dades de l'equip

* Debut a Segona Divisió B: 1993-94
* Millor posició a la lliga: 5è (Segona divisió B temporada 2012-13)
* Pitjor posició a la lliga: 14t (Tercera divisió temporada: 2003-04)

## Palmarès

* Tercera divisió (5): 1984-85, 1990-91, 1991-92, 1998-99, 2005-06
* Campionat d'Espanya Amateur (8): 1959-60, 1961-62, 1962-63, 1963-64, 1964-65, 1965-66, 1966-67, 1969-70

## Referències

* ↑ Hugo Cerezo. «Adiós al Real Madrid C» (en castellà). Madrid: marca.com, 29-05-2015. [Consulta: 24 octubre 2015].
* ↑ «El Reial Madrid es desentén de 40 futbolistes dels equips filials». ccma.cat, 28-07-2015. [Consulta: 24 octubre 2015].