OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fotografies submarines del Titanic

Les fotografies submarines del Titanic són una sèrie de fotografies preses pel fotògraf de la National Geographic, Emory Kristof, a 4000 m de profunditat a l'oceà Atlantic prop de les costes de TerraNova. Aquestes fotografies foren les primeres en mostrar el vaixell RMS Titanic després del seu enfonsament.

## Història

El dia 1 de setembre de 1985 es van trobar les restes del Titanic gràcies a la col·laboració de la National Geographic Society, el científic francès Jean-Louis Michael i Robert D.Ballard de l'institut oceanogràfic Woods Hole. Ballard, considerat el descobridor del Titanic i comandant de l'Armada dels EUA en aquells temps, va afirmar en un article de la CNN, publicat el 14 de desembre de 2018, que la cerca del Titanic havia estat una tapadora per desviar l'atenció d'unes maniobres, dedicades a recuperar armes nuclears de dos submarins enfonsats als anys 60, el USS Thresher i el USS Scorpion. L'Armada finançà la cerca del Titanic a canvi que, Ballard ,busqués els dos submarins abans.
Ja el 1978 Emory Kristof, acompanyat de l'enginyer de fotografia Al Chandler, prenia fotografies prop de la zona de l'enfonsament, per comprovar-ne la turbulència de les aigües. Els resultats, visibilitat fins a uns 30 m de fondària.
I és que Kristof havia desitjat aquell reportatge durant més 17 anys, inclús abans que les restes fossin trobades.

## Presa de les fotografies

Les primeres fotografies que va prendre Kristof es van realitzar amb una càmera ideada pel mateix fotògraf. La gran quantitat de partícules presents a l'aigua dificultava la visibilitat i reduïa el contrast de les fotografies, per això i malgrat haver obtenir uns resultats bastant acceptables, el fotògraf queda insatisfet. Per això Kristof reuní científics soviètics i productors de cinema. Els soviètics aportaren a l'expedició un vaixell, equipat amb dos submarins, anomenats Mir 1 i Mir 2, els productors aportaren càmeres IMAX de 70 mm.
El Mir 1 i el Mir 2 eren en aquella època uns dels submarins que podien descendir a més profunditat. Els submarins es van equipar amb focus alemanys utilitzats en la pel·lícula El abisme, i van ser adaptats per a les condicions en que s'utilitzarien.
Emory Kristof disposà de 50 hores d'immersió a bord del Mir 1 on destinà la majoria del temps a filmar.

## Llistat

Algunes de les parts de l'emblemàtic transatlàntic que fotografià, foren:
* Fotografia de la proa del vaixell
* Fotografia de la finestra de l'habitació del capità
* Fotografia del mecanisme de bronze del timó.
* Fotografia de habitacions de primera classe.
* Fotografia de l'hèlix del vaixell.

## Referències

* ↑ «La verdadera historia del increíble descubrimiento del Titanic en el fondo del océano» (en castellano). [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «El Titanic fue encontrado durante una misión secreta de la armada» (en castellano). [Consulta: 18 desembre 2010].
* ↑ Bendavid-Val, Leah. Nathional Geographic Las mejores fotografías (en castellano). Espanya: National Geoprahic, p. 227-231. ISBN 9788482980744.
# Pablo García Carrasco

Pablo García Carrasco (nascut el 5 de juny de 2000) és un futbolista professional asturià que juga com a lateral esquerre a l'Sporting de Gijón.

## Carrera de club

Nascut a Gijón, Astúries, García es va incorporar a l'Escola de Futbol de Mareo de l'Sporting de Gijón el 2010, als 10 anys. Va debutar com a sènior amb el filial l'1 de setembre de 2019, entrant com a substitut a la segona part i marcant el quart gol del seu equip en una victòria a casa per 5-0 contra la UD San Sebastián de los Reyes en partit de la Segona Divisió B.
García va jugar el seu primer partit com a professional el 12 de setembre de 2020, començant amb una victòria a casa per 1-0 contra la UD Logroñés a Segona Divisió. El 6 d'agost de l'any següent, va renovar el seu contracte fins al 2025.
El 7 d'agost de 2022, García es va traslladar a l'AD Alcorcón de Primera Federació cedit per a la temporada. Va aportar sis gols, el millor registre de la seva carrera, al seu retorn al segon nivell després d'un any, sumant dues assistències.

## Referències

* ↑ (en castellà) , 26-08-2020.
* ↑ (en castellà) , 01-09-2019.
* ↑ «Djurdjevic rompe el orden» (en castellà). , 12-09-2020 [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «Pablo García: "Muy feliz de debutar con el Sporting"» (en castellà). , 12-09-2020 [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «Pablo García firma un nuevo contrato con el Sporting» (en castellà). Sporting Gijón, 06-08-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Pablo García, nuevo refuerzo de la A.D. Alcorcón» (en castellà). AD Alcorcón, 07-08-2022. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Vigil Morán, Alejandro «El Alcorcón quiere fichar a Pablo García, que regresa al Sporting tras su cesión» (en castellà). , 26-06-2023.

## Enllaços externs

* Pablo García Carrasco a BDFutbol
* Pablo García Carrasco, Fitxa a Soccerway
# Vorontsivka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Vorontsovka».
Vorontsivka (en ucraïnès: Воронцівка, rus: Воронцовка, Vorontsovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 239 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Paper vegetal

El paper vegetal, pel tractament químic que ha rebut, té un aspecte translúcid, pràcticament transparent. Es fa servir en el dibuix de plànols definitius (a tinta) i permet fer còpies heliogràfiques que és el nom que rep la tècnica específica de fer fotocòpies de plànols dibuixats sobre aquest tipus de paper. El paper vegetal es comercialitza en diversos formats, des d'A2 fins a A4 i també en rotlles.

## Referències

* ↑ «Paper vegetal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# René Arturo Despouey

René Arturo Despouey (Montevideo, 29 de setembre de 1909 - Castelló de la Plana, 5 de setembre de 1982) va ser un crític teatral uruguaià i un dels fundadors de la crítica cinematogràfica uruguaiana amb la revista Cine Radio Actualidad.

## Carrera

El 1936 funda la revista Cine Radio Actualidad on ensenya a tota una generació d'uruguaians a veure cinema. Va ser el formador de crítics com Homero Alsina Thevenet, Hugo Alfaro, Hugo Rocha, entre molts altres.
Durant la Segona Guerra Mundial es troba en Londres treballant a la BBC, i entre altres coses emet butlletins en castellà amb el pseudònim de Juan de Castilla. Va rebre un dels Premis Ondas 1960.

## Obres

* Santuario de Extravagancias (novel·la moderna), Montevideo, Talleres gráficos J. Florensa, 1927 - 158 pàgines
* Episodio (Film literari), Montevideo, Editorial Campo, 1930 - 121 pàgines
* Escuela de Escándalo, obra teatral estrenada al Teatro Solís el 1966

## En ficció

Despouey és personaje en la novel·la de Carlos María Domínguez El idioma de la fragilidad.

## Referències

* ↑ «"Juan de Castilla" mencionado en una nota sobre China Zorrilla», 26-03-2004. [Consulta: 22 març 2011]. NOTA: segons Odisea en Albión, en realitat aquest pseudònim fou utilitzat per Arturo Barea.
* ↑ Concesión de los Premios "Ondas" de radio y televisión, ABC, 25 d'octubre de 1960
* ↑ «El idioma de la fragilidad». Brecha, 15-09-2017.

## Enllaços externs

* Genio y figura de R. Arturo Despouey, por Ángeles Blanco. Publicat originalment a El País Cultural Nro. 752, del 2 d'abril de 2004. Fragment de Imagen, memoria y palabra. Vida y obra de Arturo Despouey, una monografia de grau realitzada per al Seminari taller d'Anàlisi de la Comunicació de la Llicenciatura en Ciències de la Comunicació (Udelar) l'any 2003. Disponible per a la seva consulta a la Biblioteca Digital d'Autors de l'Uruguai.
* El manuscrito Despouey per Carlos María Domínguez
# Llista d'ocells de la Samoa Nord-americana

Aquesta llista d'ocells de la Samoa Nord-americana inclou totes les espècies d'ocells trobats a la Samoa Nord-americana: 66, de les quals 5 es troben globalment amenaçades d'extinció i 5 hi foren introduïdes.
Els ocells s'ordenen per famílies i espècies:

## Procellariidae

* Pterodroma rostrata
* Pterodroma inexpectata
* Pterodroma arminjoniana
* Pterodroma cervicalis
* Pterodroma leucoptera
* Puffinus carneipes
* Puffinus pacificus
* Puffinus griseus
* Puffinus tenuirostris
* Puffinus nativitatis
* Puffinus auricularis
* Puffinus lherminieri

## Hydrobatidae

* Pelagodroma marina
* Fregetta tropica
* Nesofregetta fuliginosa

## Phaethontidae

* Phaethon rubricauda
* Phaethon lepturus

## Sulidae

* Sula dactylatra
* Mascarell cama-roig (Sula sula)
* Sula leucogaster

## Fregatidae

* Fregata minor
* Fregata ariel

## Ardeidae

* Egretta novaehollandiae
* Egretta sacra

## Anatidae

* Anas superciliosa

## Phasianidae

* Gallus gallus

## Rallidae

* Gallirallus philippensis
* Porzana tabuensis
* Porphyrio porphyrio

## Charadriidae

* Pluvialis fulva

## Scolopacidae

* Limosa lapponica
* Numenius phaeopus
* Numenius tahitiensis
* Heterosceles incanus
* Arenaria interpres
* Calidris alba

## Laridae

* Larus atricilla

## Sternidae

* Sterna bergii
* Sterna sumatrana
* Sterna lunata
* Sterna anaethetus
* Sterna fuscata
* Anous minutus
* Anous stolidus
* Procelsterna cerulea
* Gygis alba

## Columbidae

* Columba livia
* Gallicolumba stairi
* Ptilinopus perousii
* Ptilinopus porphyraceus
* Ducula pacifica

## Psittacidae

* Vini australis

## Cuculidae

* Eudynamys taitensis

## Tytonidae

* Tyto alba

## Apodidae

* Aerodramus spodiopygius

## Alcedinidae

* Todirhamphus chloris

## Pycnonotidae

* Pycnonotus cafer

## Turdidae

* Turdus poliocephalus

## Monarchidae

* Clytorhynchus vitiensis

## Meliphagidae

* Myzomela cardinalis
* Foulehaio carunculata
* Gymnomyza samoensis

## Sturnidae

* Aplonis tabuensis
* Aplonis atrifusca
* Acridotheres fuscus
* Acridotheres tristis

## Referències

* ↑ Llistats d'Ocells del Món.

## Bibliografia

* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Mata de la Torre

La Mata de la Torre és una de les prominències de la Serra de Carreu, en el seu extrem oriental; fa 1.642,3 metres d'altitud. Es troba en el límit dels termes municipals d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà i de Coll de Nargó (antic terme de Montanissell), a la de l'Alt Urgell.
És al sud-est del Cap de Plan-de-riba i a prop i a migdia del Grau de Queralt, al nord del Clot del Vicent i al nord-oest de la Cantalera.

## Etimologia

En tractar-se d'un topònim compost, cal explicar-ne els diferents components. La segona part, de la Torre fa referència a la relativament propera masia de la Torre, situada al seu sud-est.
# La Puríssima de Casa l'Apotecari

La Puríssima de Casa l'Apotecari és una capella particular de la vila de Ribera de Cardós, en el terme municipal de Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Ribera de Cardós.
La capella, conservada, és dins del nucli de població, a Casa l'Apotecari. És una petita capella que forma part del mateix edifici principal de la casa.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.

## Enllaços externs

* La Puríssima de Casa l'Apotecari en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rascló weka

El rascló weka o weka (Gallirallus australis) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita les garrigues i els boscos de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ Weka a CERCATERM Rev. 29/01/2012
# Pecixe

Pecixe és una illa costanera de Guinea Bissau. Pertany a la Regió de Cacheu, al sector de Caió i té una superfície de 167 km². El 2009 tenia 3.207 habitants, sent la principal població Cassaca. S'hi parla el mandjak, una llengua amb més de 72.000 parlants en total.

## Referències

* ↑ Pecixe in the Catalogue of Islands at UNEP (United Nations Environment Program) - accessed 16 November 2018
* ↑ População por região, sector e localidades por sexo censo 2009 Arxivat 2020-03-31 a Wayback Machine., Instituto Nacional de Estatística Guiné-Bissau
* ↑ Diedrich Westermann & Margaret Arminel Bryan, The Languages of West Africa International African Institute 1970.
# Gambusia amistadensis

Gambusia amistadensis és un peix extint de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava a Nord-amèrica: Texas (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Gambusia amistadensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil. Any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Representació

«Representació» té aquests significats:
* Representació de la realitat o una ficció de manera artística (dibuix, espectacle, etc.), tecnològica (realitat virtual, etc.), funcional (mapa, esquema, etc.)
* Representació del coneixement
* Representació teatral
* Representació dels colors
* Representació directa
* Representació proporcional amb llista de partit
* Representació de Greuges
* Representació de Lineweaver-Burk
* Representació de grup
* Representació de nombres amb signe
* Representació binària
* Representació octal
* Representació decimal
* Representació hexadecimal
* Representació proporcional
* Representació proporcional mixta
Viccionari
# La Puríssima de Castellterçol

La Puríssima de Castellterçol és la capella de la comunitat de les Germanes Carmelites de la Caritat, a la vila de Castellterçol, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Vallès Oriental dins de la comarca natural del Moianès.
És dins del nucli urbà de Castellterçol, a la carretera de Granera, 41, a la part central-meridional del nucli urbà. Va substituir la desapareguda capella de l'Hospital de la vila.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0

## Enllaços externs

* La Puríssima de Castellterçol i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; no surt el topònim en el mapa
# Visquem Terrassa

Visquem Terrassa (1984-2015) era una revista gratuïta d'informació municipal de la ciutat de Terrassa. Va parèixer des del 1984 junts amb el suplement d'oci i de cultura Sortim deu vegades l'any. Fins al gener del 2012 era mensual, des d'aleshores va esdevenir bimestral. La seva difusió era de vuit mil exemplars i la titularitat era pública.
El seu contingut sovint va ser subjecte de polèmic entre majoria i oposició. Ja el 2013 Ciu i el Partit Popular van proposar la seva supressió, en criticar el fet que la revista d'informació s'havia torna una revista de propaganda política. Van retirar la proposta in extremis. El desembre del 2015, el ple de l'ajuntament va aprovar un moció presentada pel PP amb el suport deTerrassa en Comú, ERC i Ciutadans la supressió del pressupost de la revista.
El gener del 2016 es va decidir de tornar a publicar el suplement Sortim!, però sense finançament públic, només pagat per anuncis i propaganda.

## Referències

* ↑ «La revista ‘Visquem Terrassa' sortirà cada dos mesos». El Punt Avui, 22-01-2012.
* ↑ «Polemica pel numero extraordinari del "Visquem Terrassa"». VilaWeb, 07-04-1999.
* ↑ «El Visquem Terrassa sobreviu». La Torre, diari terrassenc independent i català, 28-11-2013.
* ↑ Ajuntament de Terrassa, 2015.
* ↑ «Tancar el Visquem Terrassa és una puntada de peu al dret a la informació». La Torre, diari terrassenc independent i català, 24-12-2015.
* ↑ «La revista "#Sortim!" se financiará solo con la publicidad» (en castellà). Diari de Terrassa, 13-01-2016.

## Enllaços externs

* «Visquem Terrassa». Comunicació. Ajuntament de Terrassa. Arxivat de l'original el 2015-04-26. [Consulta: 2 febrer 2012]., arxiu en línia des del número 75 (març del 2004) fins al darrere número del novembre del 2015.
* Sort, Josep. «Visquem Terrassa' i la web de l'Ajuntament de Terrassa inicien nova etapa». Info Terrassa.com, 06-10-2005. Arxivat de l'original el 2009-01-09. [Consulta: maig 2016].
# Brochfael

Brochfael és el nom dels següents personatges:
* Brochfael ap Elisedd (c. 720 - 773), rei de Powys a Gal·les entre els anys 755 i 773.
* Brochwel Ysgithrog, o Brochwel ap Cyngen, (? - c. 560), rei de Powys als voltants del 550.
# Pactisme

* Pactisme
* Constitució
* Capítol de cort
* Acte de cort
El pactisme és un model de representació i participació política que sorgeix gradualment. És la fórmula de repartiment de la sobirania entre el rei d'Aragó i els braços que va caracteritzar la política constitucionalista de la Corona d'Aragó, durant l'Edat moderna de Catalunya. Es basa en la teoria contractualista del poder: el poder que té el rei és una cessió o delegació per part de qui tenia el poder originàriament, la república. Per tant, el rei ha de respectar les lleis del regne (furs, costums, privilegis, usatges) que al seu torn frenen el poder reial.
La noblesa i l'església varen ser els primers a exercir el pactisme amb el rei, però ja des del segle xiii s'hi van afegir les classes emergents ciutadanes, sobretot de Barcelona (ciutadans honrats). El pactisme va permetre limitar l'autoritarisme reial i equilibrar els interessos econòmics de noblesa, el clergat i la burgesia. El pactisme es desenvolupa a les corts catalanes, on estan representats els tres braços i no hi són representats ni camperols ni menestrals. Els tres braços van aprofitar els moments en què el rei necessitava el seu ajut monetari per forçar-lo a aprovar acords que reforçaven els seus privilegis.
El pactisme va desenvolupar-se a la Corona d'Aragó perquè hi havia institucions que asseguraven el seu compliment com la Constitució Poc valdria o de l'Observança. En les Corts de Tarassona, València i de Barcelona de 1283, convocades per Pere el Gran durant la Croada contra la Corona d'Aragó perpetrada pel rei de França, a fi de sol·licitar fons per a afrontar les despeses militars, el rei hagué d'acceptar nombroses peticions, que són la base del constitucionalisme català, aleshores sense precedents a Europa. Algunes de les concessions o privilegis foren:
* Convocar cort general cada any.
* Compartir amb les corts l'elaboració de les lleis. El dret és pactat entre el rei i les institucions del regne.
* Respectar els Usatges.
* Fer concessions en els impostos i reconèixer els privilegis de la noblesa, l'Església i els municipis.
Un altre pas cabdal en la consolidació del pactisme va ser la creació de la Diputació del General a les Corts de Barcelona-Vilafranca-Cervera (1358), durant el regnat de Pere el Cerimoniós. Aquest organisme va sorgir com una delegació permanent de les corts destinada a controlar l'actuació dels funcionaris reials en el cobrament d'impostos.

## Vegeu també

* Història del Dret català
* Corts catalanes
* Diputació del General

## Bibliografia

* «Pactisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Violette de Toulouse (confiteria)

Les violetes de Tolosa són llaminadures elaborades a partir de flors fresques de violetes, de la varietat violeta d'olor, cristal·litzades al sucre, especialitat de Tolosa.

## Característic

La fabricació de l'especialitat « violeta de Tolosa », és molt delicada, essencialment manual, elaborada a base de flors fresques collides a maduresa en març.
La fabricació consisteix a recobrir les flors fresques de sucre i després fer-lo cristal·litzar. La denominació « violeta de Tolosa » és una marca dipositada.

## Variant

Existeix igualment a la regió tolosana caramels perfumats amb violeta dits « bonbons a la violeta » elaborats com un caramel tradicional i no a partir d'una flor natural recoberta de sucre.
A Espanya, existeix un caramelel, dit caramelo de violeta, d'una talla de dos centímetres en forma de violeta de cinc pètals. De bon primer eren fabricats per Vicente Sola, l'any 1915, a la seva pastisseria-confiteria madrilenya La Violeta.

## Notes i referències

* ↑ Maguelonne Toussaint-Samat, A History of Food, Ed. Wiley-Blackwell, 1994, p. 556.
* ↑ Manuel Martínez Llopis, La dulcería española, Alianza Editorial, Dulcería típica de Madrid, 1999.

## Vegeu també

* Gastronomia d'Occitània

## Enllaços externs

* Violette de Toulouse - Lloc web oficial
* Candiflor cristal·litza la violeta de 1818 ençà al diari La Dépêche.fr
# Maria Mestre i Montserrat

Maria Mestre i Montserrat és una ambientòloga catalana.

## Biografia

És llicenciada en ciències ambientals i màster en agricultura ecològica. Treballa en projectes d'assessorament, cooperació i recerca en l'àmbit del medi ambient i l'ecologia política a la Fundació ENT. En el camp de la música, ha treballat com a coordinadora de l'Escola de Música Tradicional del Penedès. També és membre fundadora d'El Taulell, Debat i Acció, de l'Arboç, i de l'Ateneu Arbocenc.
De cara les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015, va ser candidata de la Candidatura d'Unitat Popular - Crida Constituent a la circumscripció de Tarragona després de ser escollida en primàries. Va repetir a la llista de l'organització per a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017.

## Referències

* ↑ «Sergi Saladié, escollit cap de llista de la CUP en primàries per Tarragona». Del Camp. Arxivat de l'original el 4 d’agost 2015. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ Llauradó, Josep Maria «Xavier Milian (CUP): «Farem boicot al Govern si no engega la construcció del nou Estat»». Del Camp, 16-11-2017 [Consulta: 20 novembre 2017]. Arxivat 1 de desembre 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Le Bourreau turc

Le Bourreau turc, venuda als Estats Units com a The Terrible Turkish Executioner, or It Served Him Right i al Regne Unit com What Befell the Turkish Executioner, és una pel·lícula muda francesa dirigida per Georges Méliès el 1904. Va ser venuda per la Star Film Company de Méliès i està numerada del 534 al 535 als seus catàlegs.
El mateix Méliès interpreta el botxí a la pel·lícula, una de les diverses obres de Méliès en què intervenen caps sense cos. Els efectes especials es creen amb escamoteigs. L'execució de la pel·lícula emula un efecte popular durant dos segles als espectacles de llanterna màgica, en què els caps tallats o fenòmens similars es podrien mostrar en moviment mitjançant diapositives de vidre superposades.
En un estudi sobre Méliès, Elizabeth Ezra assenyala que la pel·lícula "explota l'estereotip del despotisme i la crueltat oriental", amb els caps d'atrezzo que donen "una immediatesa visceral més propera al gore (encara que irònic) de Tarantino que a les parts del cos a l'estil Disney de ball estàndard de Méliès."

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 346, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 171–72, ISBN 2903053073
* ↑ Rossell, Deac (1998), "Double Think: The Cinema and Magic Lantern Culture", in Fullerton, John, Celebrating 1895: The Centenary of Cinema, Sydney: John Libbey & Company, pàg. 27–36 (here 30), ISBN 9781864620153
* ↑ Ezra, Elizabeth (2000), Georges Méliès, Manchester: Manchester University Press, p. 143, ISBN 0-7190-5395-1

## Enllaços externs

* Le Bourreau turc a YouTube