OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Walter Van Hauwe

Walter Van Hauwe (Delft, 16 de novembre de 1948) és un tècnic de gravacions holandès.
Després de les lliçons a l'escola de música de Delft, on el seu pare era el director Pierre van Hauwe, Hauwe va estudiar per enregistrador amb Frans Brüggen al Conservatori Reial de l'Haia. Treballant amb Kees Boeke va desenvolupar un controvertit sistema educatiu anomenat sistema BLOK (bloc). Ha estat professor de gravació al Conservatori de Sweelinck des de 1971, i també ensenya interpretació històrica al "Royal College of Music", entre els seus alumnes tingué la figuerenca Sara Parés Masdevall. El 2002 va rebre el premi "Prins Bernard Music Award" holandès. Hauwe ha actuat o ha treballat amb Quadro Hotteterre, Little Consort, Sour Cream i Maarten Altena Ensemble. Ha gravat per a Telefunken, Vanguard, Columbia-Denon, RCA, CBS, Attacca i Channel Classics / Moeck.
És l'autor de The Modern Recorder Player, publicat per Schott.

## Referències

* "BLOK History". Recorder Department Amsterdam Conservatory. Retrieved 24 May 2015.
* "Walter van Hauwe Profile". Royal College of Music. Retrieved 9 June 2015.
* "Catalogue of Recorder Repertoire". Stichting Blokfluit. Retrieved 9 June 2015.

## Fonts

* O'Kelly, Eve (1990). The Recorder Today. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0521366607.
# Pacte de Madrid

«Pacte de Madrid» té aquests significats:
* Pacte de Madrid (1987): pacte al País Basc, impulsat pel PNB amb PSOE, AP, CDS, CIU, PNB, PDP, PL, PCE i EE per la desaparició de la violència i el terrorisme, i en la consecució definitiva de la pau
* Pacte de Madrid (1983): pacte entre AP i UM per a investir a Gabriel Cañellas i Fons com a primer President del Govern de les Illes Balears.
* Pacte de Madrid (1953): pacte de col·laboració militar del règim franquista amb els Estats Units d'Amèrica
* Pacte de Madrid (1339): pacte d'ajuda de Pere el Cerimoniós a Alfons XI de Castella per a defensar el Marroc
# Merla pàl·lida

La merla pàl·lida (Turdus pallidus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos densos de l'Àsia oriental, al sud-est de Sibèria i nord de Manxúria.

## Referències

* ↑ «Merla pàl·lida». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Premi Nacional a la Trajectòria Professional i Artística

El Premi Nacional a la Trajectòria Professional i Artística formà part dels Premis Nacionals de Cultura i era concedit anualment per la Generalitat de Catalunya, reconeixent la trajectòria professional de cada guardonat en la seva categoria i amb una dotació de 18.000 euros.
El premi era designat per un jurat encapçalat pel Conseller de Cultura i era atorgat en una cerimònia presidida pel President de la Generalitat, conjuntament amb la resta de Premis Nacionals de Cultura.
Aquesta distinció fou creada el 8 de maig de 2007 per drecret de la Generalitat de Catalunya, sent aquest mateix any la primera edició en la qual es concedí aquest guardó. A principis d'abril de 2013 es va fer públic que el Govern de la Generalitat de Catalunya reduïa els premis Nacionals de Cultura de 16 a 10 guardonats, i n'abolia les categories, creant un sol guardó de Premi Nacional de Cultura, amb la intenció de "tallar el creixement il·limitat de categories".

## Guanyadors

Des del 2007 el Premi Nacional a la Trajectòria Professional i Artística s'ha atorgat a:
* 2007 — Josep Fontana i Làzaro
* 2008 — Montserrat Abelló i Soler i Moisès Broggi i Vallès
* 2009 — Josep Maria Castellet i Díaz de Cossío
* 2010 — Miquel Milà i Sagnier
* 2011 — Oriol Bohigas
* 2012 — Arnau Puig Grau

## Referències

* ↑ «Acords de Govern 2007». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2007-10-01. [Consulta: 5 juliol 2007].
* ↑ Closas, Núria «Es redueixen els Premis Nacionals de Cultura». Diari Ara, 03-04-2013, p.31. ISSN: 2014-010X [Consulta: abril 2013].
* ↑ «Llista de Premis Nacionals de Cultura, per disciplines». Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Oriol Bohigas, Joan Busquets i la llibreria Quera, premis nacionals de Cultura». 324.cat, 24-02-2011.
* ↑ «Òmnium Cultural, Valentí Fuster y Casasses, Premis Nacional de Cultura» (en castellà). La Vanguardia, 17-07-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-11 [Consulta: 17 juliol 2012]. Arxivat 2012-10-11 a Wayback Machine.
# Cetonia aurata

L'Ecarabat de les flors (Cetonia aurata) és una espècie de coleòpter polífag de la família dels escarabeids. Rep el nom específic pels reflexos daurats del seu exoesquelet. Mesura uns 20 mm de llarg, i la seva coloració metàl·lica pot variar de bronze, coure, violeta blava o grisa. Té una distintiva forma de "V" en el seu dors, l'escutel.
Aquests escarabats poden volar molt ràpid i es poden confondre amb borinots. S'alimenten del pol·len i nèctar de les flors. S'acostumen a veure en els dies càlids de l'any. Ponen els ous en matèria orgànica en descomposició. El seu cicle vital dura dos anys.
Aquests coleòpters es distribueixen per l'Europa central i meridional. Es consideren beneficiosos i les larves fan un bon compost. Els tons metàl·lics verds són produïts principalment per llum polaritzada circularment.
En el seu llibre Sincronicitat (1952), el psicòleg Carl Gustav Jung posa com a exemple a Cetonia aurata un esdeveniment sincrònic, ja que seguint el relat d'un somni d'un pacient Jung va veure com apareixia a la consulta un escarabat d'aquest tipus.
* Nimfa
* Patró de vol
* Vista lateral
* les ales esteses

## Referències

* ↑ Hegedüsa, Ramón; Győző Szélb and Gábor Horváth «Imaging polarimetry of the circularly polarizing cuticle of scarab beetles (Coleoptera: Rutelidae, Cetoniidae)». Vision Research, 46, 17, 01-09-2006, pàg. 2786–2797. Arxivat de l'original el 2020-04-05. DOI: 10.1016/j.visres.2006.02.007. PMID: 16564066 [Consulta: 26 maig 2009]. Arxivat 2020-04-05 a Wayback Machine.
* ↑ The Collected Works of C.G. Jung, paragraph 843, Princeton University Press Edition.

## Enllaços externs

* Cetonia aurata and its circularly polarized reflections (both left and right hand.)
* Photos of Cetonia aurata
* Photos of Rose chafer - Cetonia aurata and other flower beetles.
* Article on 'drunken beetles', not Cetonia aurata though.
* Rose chafer Cetonia aurata, some life cycle photos.
# Ribera de Reiners

La Ribera de Reiners és un torrent de la Catalunya del Nord, d'orientació nord - sud. És un curs d'aigua de la comarca del Vallespir, de règim torrencial, que neix en el vessant nord de la carena dels Pirineus, en el terme de Reiners.
Els seus 2,2 quilòmetres, aproximadament, de recorregut discorren únicament pel terme de Reiners. El seu curs s'inicia a prop al nord del poble de Reinera, i continua sempre cap al nord per abocar-se en el Tec a prop i a llevant del veïnat del Pont de Reiners.
Poc abans de desembocar en el Tec rep per la dreta la Ribera de Vallera, que procedeix del costat oriental del terme de Reiners.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «-131-Reiners». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Reiners». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El traç sinuós de la Ribera de Reiners en els ortofotomapes de l'IGN
# Che: Un hombre nuevo

Che: Un hombre nuevo (traduïble com a «Che: Un home nou») és una pel·lícula documental de 2010, dirigida per Tristán Bauer, sobre la trajectòria del revolucionari argentí Ernesto «Che» Guevara. La pel·lícula no s'ha doblat ni s'ha subtitulat al català.
L'obra és una coproducció argentina, amb l'Institut Nacional de Cinema i Arts Audiovisuals (INCAA) i la Universitat Nacional del General San Martín (UNSAM); cubana, amb el Centre d'estudis Che Guevara i l'Institut Cubà de l'Art i la Indústria Cinematogràfics (ICAIC); i espanyola, amb la distribuïdora Golem i la participació de Televisió Espanyola. Es va elaborar, principalment, a partir de materials del mateix Che Guevara, com ara discursos, cartes, fotografies, poemes, àudios i dietaris, algun d'ells inèdits fins al moment.

## Argument

El guerriller comunista, assassinat als trenta-nou anys, es va convertir en una icona política de l'esquerra del segle xx, si bé encara la seva imatge, obra i pensament perdura al segle XXI. El documental té per objecte destriar i analitzar detalladament els seus aspectes vitals més íntims, així com la seva formació, trajectòria i fonaments per a bastir la construcció d'un nou món. Concretament, el recull de peces personals permeten resseguir la trajectòria del revolucionari des de la seva breu estada a l'Argentina, passant pel viatge iniciàtic per Llatinoamèrica, la travessa i el desembarcament amb el Granma, la Revolució Cubana, la visita al Congo, la guerrilla de Ñancahuazú a Bolívia, fins al seu afusellament a La Higuera a mans de l'exèrcit bolivià.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominació | Resultat | Ref. |
| 2010 | Festival Internacional de Cinema de Mont-real | Millor pel·lícula documental | Tristán Bauer | Guanyador | |

## Referències

* ↑ «Películas y Series - Che: Un Hombre Nuevo» (en castellà). LaVanguardia.com. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ ««Che Un hombre nuevo»: Tristán Bauer» (en castellà). MarxismoCrítico.com, 22-01-2012. [Consulta: 14 juny 2022].
* 1 2 Dematine, Santiago; Damin, Nicolás. «Una vida arrebatada por la pasión de lo real» (en castellà). ElEspectadorImaginario.com, desembre 2010-gener 2011. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Che: Un hombre nuevo». Betevé.cat. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Documental argentino sobre "Che" Guevara gana premio en Montreal» (en castellà). LaTercera.com, 07-09-2010. [Consulta: 14 juny 2022].

## Enllaços externs

* Vimeo.com - Documental sencer (castellà) (anglès)
# Chakravarti Rajagopalachari

Chakravarthi Rajagopalachari (tàmil: சக்ரவர்தி ராஜகோபாலாச்சாரி) (10 de desembre de 1878 - 25 de desembre de 1972), conegut com a Rajaji o C. R., fou un advocat, escriptor i estadista indi. Va ser el segon i últim governador general de l'Índia independent i l'únic governador hindú. Posteriorment fou nomenat ministre principal de l'estat de Madràs, i el 1954 fou un dels primers guardonats amb el més alt honor civil de l'Índia, el Bharat Ratna, al costat del Dr. Sarvepalli Radhakrishnan i el Dr. C. V. Raman.
C. R. va néixer en el si d'una família Tamil Brahmin (al seu torn procedent de Thorapalli) en un barri del districte de Krishnagiri, en l'estat de Tamil Nadu, i va ser educat a Madràs i Bangalore, lloc on estudià dret. Es va casar molt jove i va tenir cinc fills, abans d'enviduar als 37 anys. Després d'acabar els seus estudis, va treballar com a advocat a Salem, on va començar a mostrar interès per la política.
Considerat durant un temps com l'hereu de Gandhi (de qui va acabar sent consogre, en casar-se la seva filla Lakshmi amb el fill menor d'aquest, Devdas), va ser un dels cinc líders del Partit del Congrés durant la lluita per la independència de l'Índia, al costat de Jawaharlal Nehru, Rajendra Prasad, Sardar Vallabhbhai Patel i Abul Kalam Azad.
El 1948, una vegada que l'Índia obtingué la independència, va reemplaçar lord Mountbatten en el càrrec de governador general de l'Índia, lloc que va ocupar fins que es va declarar la república el 26 de gener de 1950. Llavors, aquest lloc va ser substituït pel president, i fou nomenat en el seu lloc Rajendra Prasad.
Posteriorment, va ser nomenat Ministre Principal de l'estat de Madràs el 1952 i fins a 1954, càrrec que ja havia ocupat entre 1937 i 1939.
El 1957 va abandonar el Partit del Congrés i va formar una nova força política, el Congrés Democràtic Nacional de l'Índia, partit que es va integrar posteriorment en el Partit Swatantra.
Chakravarthi Rajagopalachari va morir el desembre de 1972 als 94 anys.

## Referències

* ↑ «C. Rajagopalachari: The icon India needs today», 08-12-2016. Arxivat de l'original el 10 desembre 2016.
* ↑ «How Rajendra Prasad (and not Rajaji) became India's first president». Arxivat de l'original el 30 novembre 2016.
* ↑ Hopley, Antony R. H. «Chakravarti Rajagopalachari». Oxford Dictionary of National Biography. Arxivat de l'original el 11 febrer 2015.
* ↑ Varma i Pandey, 1989, p. 52.
* ↑ Ralhan, 2002, p. 38.

## Bibliografia

* Ralhan, O. P.. Encyclopaedia of Political Parties. Anmol Publications PVT. LTD, 2002. ISBN 978-8174888655.
* Varma, B. G.; Pandey, Saurabh. «Section 4: C. Rajagopalachari». A: Our Leaders, Volume 10. Children's Book Trust, 1989. ISBN 978-8170119296.
# Westfalia Rhynern

El Westfàlia Rhynern és un equip de futbol d'Alemanya que juga en la Regionalliga West, una de les lligues regionals que conformen la quarta divisió de futbol al país.

## Història

Va ser fundat l'any 1935 en el districte de Rhynern de la ciutat de Hamm de l'estat de Westfàlia amb el nom TuS Rhynern, però desapareix dos anys després per les polítiques del règim nazi.
Després de finalitzar la Segona Guerra Mundial un grup de membres d'equips formats en el període d'entreguerra decideix refundar al club amb el nom SW Rynern.
La temporada de 1997 juguen per primera vegada a escala nacional en ascendir a la Verbandsliga, i dos anys després ascendeixen a la Oberliga Westfalen, que en aquells dies era una lliga de quarta divisió, lliga en la qual es van mantenir fins al seu descens en 2002.
La temporada 2016/17 van acabar en segon lloc de la Oberliga Westfalen i aconsegueixen l'ascens a la Regionalliga West per primera vegada en la seva història.

## Palmarès

* Westfalenliga – Grup 1: 1
       2010

## Enllaços externs

* Pàgina oficial ((alemany))
* Das deutsche Fußball-Archiv Historial de posicions finals per temporada ((alemany))
* fussballdaten.de ((alemany))
# Marchantia

Marchantia és un gènere de hepàtiques de la família Marchantiaceae. Actualment conté 44 espècies acceptades. Dues espècies del gènere (Marchantia polymorpha i Marchantia paleacea) són autòctones de Catalunya.

## Descripció

El gametòfit té un tal·lus opac, de fins a 8 centímetres de llarg, robust, fortament dividit de marge sinuós, glabre, ondulat i uniestratificat. Presenta una elevada diferenciació interna. Té una epidermis dorsal lleugerament reticulada amb porus visibles, compostos i de secció cilíndrica. Els porus són externament una mica prominents, estan rodejats per 2 anells de 4 cèl·lules translúcides rodejades per 2-3 anells de cèl·lules en forma de creu. La regió ventral està especialitzada en l'emmagatzematge i l'epidermis presenta esquames.
Espècie dioica que es pot reproduir de forma sexual i asexual. Les gemmes, estructures de propagació asexual, són de 0,5 mm, lenticulars, emarginades a cada costat, unida pel pedicel amb una cèl·lula, situades en receptacles en forma de copa amb marges membranosos i serrats anomenats conceptacles, estructura molt característica del gènere. Els anteridis (òrgans masculins) són discoïdals, de 6 a 9 mm de diàmetre, sinuosos al marge; el anteridiòfor (teixit que uneix el anteridi amb el tal·lus) és gairebé circular en secció transversal, d' 1-3 cm de llarg, envoltat d'esquames marrons a la base. Arqueogonis (òrgans femenins) discoïdals, de 6 a 9 mm de diàmetre, amb forma de paraigües, amb 9-11 divisions radials digitiformes; arquegoniòfor subcuadrat en secció transversal, de 5 cm de llarg, envoltat d'esquames marrons a la base.
L'esporòfit desenvolupa càpsules que no estan immerses en el tal·lus, sinó al capdamunt d'una seta llarga i translúcida.

## Referències

* ↑ «Marchantia». The Plant List. [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ «Catàleg de les Antocerotes i Hepàtiques de Catalunya». Universitat Autònoma de Barcelona. [Consulta: 19 abril 2019].
* ↑ VVAA. Handbook of liverworts and hornworts of the Iberian Peninsula and the Balearic Islands illustrated keys to genera and species. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2009. ISBN 9788492583553.
# Porro (cigarret)

Porro és un terme popular per a designar els cigarrets fets manualment amb marihuana o haixix. El nom té a veure amb el seu aspecte, que recorda aquesta hortalissa. El mateix nom, probablement d'origen català, es fa servir en altres idiomes, com el gallec.
Les denominacions més populars són “canut” o "canya" (a L'Alguer), “mai”, “peta” o “petard”, però rep moltes altres denominacions com ara “amanit”, “bili”, “canudes”, “canyot”, “cigarret del riure”, “fari”, “flai”, “joint”, “junt”, “just”, “llesca” o “llescot”, “mei”, “morgan”, “pei”, “piorru”, o “vegetal”.
Segons la mida i la forma, els porros reben un nom o altre, per exemple: "ela", "nyèbit", "biturb", "triturb", "fletxa", "ceba", "tres papers", "quatre papers", "divuit papers", "trompeta", "bob", "marley", "elote", "tronc", "petilla", "illa", "revòlver", "blunt"...

## Tipus

En el cas de la marihuana, es pot fumar sola o mesclada amb tabac. L'haixix, que és resina concentrada de cannabis, cal mesclar-lo sempre amb tabac i/o marihuana. En aquest cas s'anomena "mexicà".
Els porros també es poden barrejar amb altres drogues, com la cocaïna. Aquests darrers s'anomenen "xinos", "nevadets", "enfarinats".

## Referències

* ↑ ESCOHOTADO, Antonio. Historia General de las Drogas. Barcelona: Plaza & Janés, 2004.

## Vegeu també

* Botiga de cultiu
* Cannabis
* Tetrahidrocannabinol
Viccionari
# Qantas

Qantas és l'aerolínia més antiga i més gran d'Austràlia. Qantas és l'acrònim de Queensland and Northern Territory Aerial Services (Serveis aeris de Queensland i del Territori del Nord). El seu codi IATA és QF. El seu codi OACI és QFA. Les accions de l'empresa es negocien a la Borsa d'Austràlia amb el codi QAN.

## Història

Austràlia era un país molt gran, amb la població molt dispersa, i amb poques carreteres i ferrocarrils, el que el convertia en ideal per a introduir l'aviació. Això va fer que l'any 1919 el govern encarregués a dos aviadors de la Primera Guerra Mundial, Hudson Fysh i P.J. McGiness, que exploressin el territori per preparar una ruta. No només van fer això sinó que, el 16 de novembre de 1920, van fundar Qantas i van establir diversos vols domèstics. Durant els seus dos primers anys volaven amb un Avro 504K i amb un Royal Aircraft Factory B.E.2e amb els que prestaven servei de taxi aeri i vols turístics. El 2 de novembre de 1922 va inaugurar el seu primer servei regular a Queensland, entre Charleville i Cloncurry via Longreach, amb un Armstrong Whitworth F.K.8.
Els enllaços aeris amb la resta del món no van arribar fins al 1930 i el 18 de gener de 1934 Qantas i Imperal Airways van formar Qantas Empire Airways Limited per cobrir la etapa Brisbane-Singapur, de la línia entre Londres i Brisbane que va ser inaugurada el 1935. El 3 de juliol de 1947 el govern australià va comprar totes les participacions de Qantas esdevenint l'únic propietari de la companyia i l'1 d'agost de 1967 es va canviar el nom a Qantas Airways Limited.

## Flota

Històricament Qantas ha utilitzat una gran varietat d'aeronaus:
* Avro 504K
* Royal Aircraft Factory B.E.2e
* Armstrong Whitworth F.K.8.
* Lockheed Constellation
* Boeing 707
* Boeing 747

## Referències

* 1 2 3 Allen, Oliver E. Las Primeras líneas aéreas I (en castellà). Barcelona: Folio, 1994, p. 29,33. ISBN 84-7583-945-2.
* 1 2 3 4 Green, William. Guía ilustrada de los aviones de línea y compañías aéreas (en castellà). Madrid: San Martín, 1983, p. 258,259. ISBN 84-7140-215-7.
# Castell de Blanca

El castell de Blanca és un castell erigit al segle xii en la localitat murciana de Blanca. Va ser declarat Bé d'interès cultural el 7 d'agost de 1997.

## Arquitectura

El castell s'eleva a una altitud de 223 metres sobre el nivell del mar. De l'edificació original es conserven en peus només tres torres unides per dues cortines, fabricades mitjançant un encofrat amb morter de calç i pedra (tapial). S'observa a les torres els forats de bastida en els quals es van introduir les bigues durant la construcció de la fortalesa. Segons l'historiador Serafín Alonso les torres van arribar a mesurar 12 metres d'altura, i podrien haver allotjat dos cossos arquitectònics, terrasses merles i espitlleres.

## Referències

* «Castillo de Blanca». Patrimonio militar de la Región de Murcia. Región de Murcia Digital.
* Alonso Navarro, Serafín. «Castillo de Blanca». A: Libro de los castillos y fortalezas de la Región de Murcia. Asociación Nacional de Amigos de los Castillos, 1990, p. 93-96. ISBN 84-404-8384-8.
* Ríos Martínez, Ángel. «Castillo de Blanca». II Congreso Turístico-Cultural del Valle de Ricote. valledericote.com, 2003. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 5 novembre 2015].
# Ribera de Sant Julià

La Ribera de Sant Julià discorre pels termes comunals de Corbera, de la comarca del Rosselló (Catalunya Nord); just en el límit amb el de Queixàs es forma per transformació de la Ribera de Santa Coloma.
Està situada en el sector oriental del terme de Corbera, que travessa de sud a nord. Hi forma la vall on es troba l'església i antic poble de Sant Julià de Vallventosa; tot seguit, entra en el terme de Corbera la Cabana, ja al Riberal, i la Ribera de Sant Julià discorre per terres més planes, on no forma una vall gaire destacada. En arribar a la intersecció amb el Rec de Tuïr es transforma en la Comalada.
A la part central del seu recorregut pel terme de Corbera deixa a la dreta la capella de Sant Julià de Vallventosa, que havia estat la parroquial d'un poble desaparegut.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, el corònim Ribera prové de Riu, abreujat en re-, ri- o ru-, segons el context. La segona part del topònim prové de la capella i antic poble de Sant Julià de Vallventosa, del terme comunal de Corbera.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «44-Corbera i 45-Corbera la Cabana». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Corbera del Castell i Corbera de les Cabanes». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Coromines, Joan. «Re-, ri-, ru-». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1996 (Onomasticon Cataloniae, VI O - Sai). ISBN 84-7256-852-0. .

## Referències

* ↑ La Ribera de Sant Julià en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Coromines 1996.
# Gran Premi d'Isbergues femení

El Gran Premi d'Isbergues femení és una cursa ciclista femenina que es disputa anualment a França des del 2018. La cursa, es disputa el mateix dia que la seva homònima masculina. Està integrada al calendari en la categoria 1.2 des de la seva creació.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2018 | Lauren Kitchen | Roxane Fournier | Pascale Jeuland-Tranchant |
| 2019 | Christine Majerus | Clara Copponi | Pascale Jeuland-Tranchant |
| 2020 | Chloe Hosking | Chiara Consonni | Lauren Kitchen |
| 2021 | Charlotte Kool | Elisa Balsamo | Amber van der Hulst |
| 2022 | Chiara Consonni | Clara Copponi | Maria Giulia Confalonieri |
| 2023 | Valentine Fortin | Jade Wiel | Simone Boilard |
| 2024 | Maaike Boogaard | Victoire Berteau | Alba Teruel Ribes |

## Vegeu també

* Gran Premi d'Isbergues

## Referències

* ↑ «CQ Ranking». Arxivat de l'original el 2020-06-25. [Consulta: 15 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Wheatley (cràter)

Wheatley és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 74,8 km de diàmetre. Porta el nom de Phillis Wheatley (1753-1784), primera escriptora afroamericana estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Wheatley». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus