OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Triboulet

Nicolas Ferrial, conegut com Le Févrial o Triboulet (1479-1536) va ser un bufó dels reis Lluís XII i Francesc I de França.
Apareix al llibre 3 de les cròniques de Pantagrueline de François Rabelais. Apareix a Le Roi s'amuse de Victor Hugo i la seva versió òpera, Rigoletto de Giuseppe Verdi, una barreja de "Triboulet" i rigoler francès (per riure), destinada a desviar la censura que havia rebut l'obra d'Hugo. Un triboulet, un bufó vestit completament de vermell, és un personatge associat al carnaval de Monthey a Suïssa.

## Citacions famoses atribuïdes

    Triboulet: "Un noble m'ha amenaçat amb penjar-me!"
    El Monarca: "No us preocupeu! Si us penja, el faré decapitar quinze minuts després ".
    Triboulet: "Bé, seria possible decapitar-lo 15 minuts abans?"
Una vegada, Triboulet no va poder contenir-se i va clavar una plantofada al cul del monarca. El monarca va perdre els estreps i va amenaçar amb executar Triboulet. Una mica més tard, el monarca es va tranquil·litzar i va prometre perdonar a Triboulet si podia pensar en una disculpa més insultant que el fet ofensiu. Uns segons més tard, Triboulet va respondre: "Ho sento, majestat, que no us vaig reconèixer! Et vaig confondre amb la reina!"

## Desterrament

Havent incomplert una ordre de Francesc I que prohibia a Triboulet fer bromes sobre la reina i els seus cortesans, el rei va ordenar que el matessin. Després d'haver servit el rei particularment bé durant molts anys, Francesc I va concedir a Triboulet el dret a escollir la manera de morir. Triboulet, amb la seva ment aguda, va dir el següent: "Bon sire, par sainte Nitouche et saint Pansard, patrons de la folie, je demande à mourir de vieillesse". que es tradueix per: "Bon senyor, per sant Nitouche i sant Pansard, patrons de la bogeria, tinc la decisió de morir de vellesa". No tenint cap altra opció que riure, el rei va ordenar que Triboulet no s'executés, sinó que fos desterrat del regne.

## Referències

* ↑ Dorian, John. The History of Court Fools (en anglès). Londres: Richard Bentley, New Burlington Street, 1858.
* ↑ Frieda, Leonie. Francis I: The Maker of Modern France. Orion Publishing Group, 2018. ISBN 978-1474605588.
* ↑ «TRIBOULET : le fou des rois» (en francès). Triboulet, 23-10-2014. Arxivat de l'original el 28 desembre 2014. [Consulta: 28 desembre 2014].
* ↑ «LA COUR : Triboulet, le fou du roi» (en francès). Historia, 24-01-2008. Arxivat de l'original el 28 desembre 2014. [Consulta: 28 desembre 2014].
# Tour de Qatar de 2004

El Tour de Qatar de 2004 fou la tercera edició del Tour de Qatar. La cursa es disputà en cinc etapes entre el 2 i el 6 de febrer de 2004. Robert Hunter guanyà la classificació final, mentre que Tom Boonen aconseguia la dels punts i joves. El Fassa Bortolo guanyà la dels equips.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 2 de febrer | Doha - Doha | 150,0 km | Francisco Ventoso | Francisco Ventoso |
| 2a etapa | 3 de febrer | Al Zubarah - Doha | 151,0 km | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 3a etapa | 4 de febrer | Doha - Doha | 189,5 km | Robert Hunter | Robert Hunter |
| 4a etapa | 5 de febrer | Al Wakra - Al Wakra | 168,5 km | Fabian Cancellara | Robert Hunter |
| 5a etapa | 6 de febrer | Doha - Doha | 163,0 km | Robert Hunter | Robert Hunter |

## Classificació general final

| # | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Robert Hunter | Rabobank ProTeam | 17h 33' 17" |
| 2 | Robbie McEwen | Lotto-Domo | + 08" |
| 3 | Tom Boonen | Quick Step-Davitamon | + 12" |
| 4 | Jean-Patrick Nazon | AG2R Prévoyance | + 13" |
| 5 | Frank Høj | Team CSC | + 33" |
| 6 | Frank Vandenbroucke | Fassa Bortolo | + 34" |
| 7 | Lars Michaelsen | Team CSC | + 38" |
| 8 | Servais Knaven | Quick Step-Davitamon | m. t. |
| 9 | Léon van Bon | Lotto-Domo | + 40" |
| 10 | Fabio Sacchi | Fassa Bortolo | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* (anglès) Participants i resultats a Cyclingnews.com
* Resultats a Siteducyclisme.net
# El delator

El delator (títol original en anglès The Informer) és una pel·lícula de 1935 dirigida per John Ford i protagonitzada per Victor McLaglen. Està basada en la novel·la de l'escriptor irlandès Liam O'Flaherty. Va ser rodada en amb prou feines 3 setmanes.
Va obtenir 4 Oscars: Millor director, actor (Victor McLaglen), guió i música.
Pel·lícula fortament personal per a Ford, que va significar el seu primer Oscar, feu que durant la seva gestació el director s'enfrontés una vegada més amb els productors. Va haver de rodar en un plató molt vell amb decorats pintats sobre lona, però Ford i el seu operador convertiren les textures visuals en regnes d'ombres, evitant la definició delatora dels fons. Algunes seqüències memorables (com el judici) foren improvisades sobre la marxa.

## Repartiment

* Victor McLaglen - "Gypo" Nolan
* Heather Angel - Mary McPhillip
* Preston Foster - Dan Gallagher
* Margot Grahame - Katie Madden
* Wallace Ford - Frankie McPhillip
* Una O'Connor - Mrs McPhillip
* J. M. Kerrigan - Terry
* Joe Sawyer - Bartly Mulholland
* Neil Fitzgerald - Tommy Connor
* Donald Meek - Peter Mulligan
* D'Arcy Corrigan - The Blind Man
* Leo McCabe - Donahue
* Steve Pendleton - Dennis Daly (credited: Gaylord Pendleton)
* Francis Ford - "Jutge" Flynn
* May Boley - Madame Betty

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar al millor actor per Victor McLaglen
* Oscar al millor director per John Ford
* Oscar al millor guió original per Dudley Nichols
* Oscar a la millor banda sonora per Max Steiner.
* Millor guió al Festival Internacional de Cinema de Venècia per Dudley Nichols

### Nominacions

* Oscar a la millor pel·lícula
* Oscar al millor muntatge per George Hively
# Sergestos

Sergestos (de vegades en català, també Sergest) va ser un general troià company d'Eneas, citat per Virgili a l'Eneida.
Comandant d'una nau troiana, se separà de la flota d'Eneas per una tempesta, però es van retrobar a Cartago. Durant els Jocs Fúnebres en honor d'Anquises manava la nau Centaure. Va participar en l'assalt final contra Turn.
Virgili el fa el fundador de la Gens Sèrgia, una gens patrícia molt influent a Roma.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 487. ISBN 9788496061972.
# Serrat de Pleta Pelada

El Serrat de Pleta Pelada és un serrat de la part nord-oriental del municipi de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà. Situat a llevant del riu de Manyanet, puja des del mateix riu fins a la carena termenal amb la Torre de Cabdella, prop del Port de Filià.
Pertanyia a l'antic municipi de Benés, de l'Alta Ribagorça, agregat el 1969 al municipi pallarès de Sarroca de Bellera.
# Serrat de Planers

El Serrat de Planers és un serrat del terme municipal de Conca de Dalt, antigament del d'Hortoneda de la Conca, situat en terres de l'antic poble d'Herba-savina.
És al sud-oest d'Herba-savina, a la dreta del riu de Carreu. És un contrafort meridional de l'extrem de llevant de la Serra de Carreu, al sud de Roca Roia.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Iedélevo

Iedélevo (en rus: Еделево) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 987 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Llista de barons de Montfort

Llista de barons de la Baronia de Montfort

## Barons privatius de Montfort

* Guillem I de Montfort
* Aumarí I de Montfort, fill de l'anterior
* Simó I de Montfort, fill de l'anterior
* Amaurí II de Montfort, fill de l'anterior
* Ricard I de Montfort, germanastre de l'anterior
* Simó II de Montfort, germà de l'anterior
* Amaurí III de Montfort, germà de l'anterior
* Amaurí, fill de l'anterior
* Simó III de Montfort "el Jove", fill de Simó II
* Amaurí, fill de l'anterior
* Simó de Montfort
* Simó IV de Montfort, fill de l'anterior

## Comtes privatius de Montfort
### Casa de Montfort

* Amaurí IV de Montfort, fill de l'anterior
* Joan I de Montfort, fill de l'anterior
* Beatriu de Montfort, filla de l'anterior. Casada amb Robert IV de Dreux

### Casa Capet de Dreux

* Iolanda de Montfort, filla de l'anterior. Casada amb Artur II de Bretanya

### Casa de Bretanya

* Joan II de Montfort, fill de l'anterior
* Joan III de Montfort (Joan IV de Bretanya), fill de l'anterior
* Joan IV de Montfort (Joan V de Bretanya), fill de l'anterior
* Francesc I de Montfort, fill de l'anterior
* Pere I de Montfort (Pere II de Bretanya), fill de l'anterior
* Artur I de Montfort (Artur III de Bretanya), fill de Joan III
* Francesc II de Montfort, nebot de l'anterior
* Anna de Montfort, filla de l'anterior
* Clàudia d'Orléans, filla de l'anterior. Es va casar amb Francesc de Valois i d'Angulema, posteriorment rei de França. A la mort de Clàudia, el comtat de Montfort passa al domini reial

## Notes

* ↑ Segons la wikipèdia francesa, Simó III de Montfort tingué un fill anomenat també Simó de Montfort no identificat fins ara i que havia estat confós amb el seu pare per tenir el mateix nom. Aquest fet alteraria la numeració convencional, de manera que Simó IV de Montfort hauria de ser Simó V de Montfort.

## Bibliografia

* de Montfort/de Montford
* The Peerage: Montfort
# Torre de les Destres

La Torre de les Destres es una torre de guaita al municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp). Es tracta d'una torre medieval de planta quadrada de 6 x 6 metres i l'alçada actual és de 8 m, amb porta adovellada d'arc rebaixat, sembla que de construcció posterior, i espitlleres. Presenta un estat ruïnós, ha perdut dos dels seus costats, les restes dels forjats s'amunteguen a l'interior de la torre i la vegetació les ha cobert en una bona part.
Es poden diferenciar dos tipus de fàbrica; el primer, d'un gruix de mur de 85 cm, amb carreus de pedra sense polir fins a una alçada de 60 cm en tot el perímetre i d'un metre i mig només a l'angle dret. El segon, a partir d'aquesta alçada, d'una fàbrica més polida i d'un gruix de mur de 60 cm. Darrera d'aquesta torre es poden apreciar les arrencades de murs que semblen formar part d'una altra torre, segons testimonis, anterior a l'actual. A l'interior són visibles restes d'opus spicatum.

## Referències

* 1 2 «Torre de les Destres». Diputació de Tarragona, 30-10-2008.
# Trotuș

El Trotuș (en hongarès: Tatros) és un riu a l'est de Romania, afluent dret del riu Siret. Sorgeix de les muntanyes de Ciuc als Carpats orientals i s’uneix al Siret després de passar per Comănești i Onești al comtat de Bacău. La longitud total del Trotuș des de la seva font fins a la seva confluència amb el Siret és de 162 km. La seva superfície de conca és de 4.456 km².

## Pobles i viles

Les ciutats i pobles següents se situen al llarg del riu Trotuș, des de la font fins a la desembocadura: Lunca de Sus, Lunca de Jos, Ghimeș-Făget, Palanca, Agăș, Comănești, Dărmănești, Târgu Ocna, Onești, Adjud.

## Afluents

Els rius següents són afluents del riu Trotuș (de la font a la desembocadura): [2]
Esquerra: Garbea, Valea Întunecoasă, Antaloc, Valea Rece, Bolovăniş, Tărhăuş, Sant, Cuchiniş, Brusturoasa, Caminca, Şugura, Dracău, Agas, Seaca, Ciungi, Asau, Urmeniş, Plopul, Llarga, cucuieti, Valcele, Galian, Caraclău, Tazlău i Pârâul Mare
Dreta: Comiat, Bothavaș, Ugra, Boroș, Valea Capelei, Aldămaș, Popoiul, Ciugheș, Cotumba, Grohotiș, Sulța, Ciobănuș, Șopan, Uz, Dofteana, Slănic, Nicorești, Oituz, Cașin, Găureana, Gutinaș, Bogdana, Gârdău, Popeni, Bâlca i Domoșița

## Referències

* ↑ Ovidiu Gabor - «Economic Mechanism in Water Management». Arxivat de l'original el 5 March 2009. [Consulta: 5 març 2009].
* ↑ Planul de management al spațiului hidrografic Siret Arxivat 2019-08-07 a Wayback Machine., Administrația Națională Apele Române, page 17
* ↑ 2017 Romanian Statistical Yearbook, p. 13
# El delicte

El delicte (títol original en anglès: The Offence) és una pel·lícula dirigida el 1972 per Sidney Lumet. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un policia mostatxut i sense gràcia (Sean Connery) va al darrere d'un violador. De seguida, un sospitós és detingut i es troba confrontat amb l'inspector.

## Comentaris

Magníficament fotografiat pel cap operador anglès Gerry Fisher, que compon imatges fredes i sufocants, The Offence és una obra d'una negror real, escorcollant als subsòls de l'ànima humana. Durant tota la pel·lícula, Lumet crea una atmosfera de trastorn i d'ambigüitat que autoritza les interrogacions més vertiginoses: el sospitós és verdaderament el violador o només l'encarnació de la mala consciència del policia ?

## Repartiment

* Sean Connery
* Trevor Howard
* Vivien Merchant
* Ian Bannen
* Peter Bowles: Inspector Cameron

## Referències

* 1 2 Títol en català a ésAdir
# Antònia (filla d'Antoni l'orador)

Antònia (en llatí Antonia) va ser filla de Marc Antoni l'orador, procònsol de la província romana de Cilícia. Pertanyia a la Gens Antònia, i era de la branca plebea.
Va ser segrestada a Itàlia, durant una visita a Misenum (actualment Miseno, al golf de Nàpols), pels pirates cilicis amb els quals sovint s'hi havia enfrontat el seu pare. La seva llibertat només es va obtenir després de pagar un gran rescat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 209.
# El segon nom

El segon nom (títol original en castellà: El segundo nombre) és una pel·lícula espanyola de terror del 2002 dirigida per Paco Plaza. El guió està basat en la novel·la de terror Pact of the Fathers escrita per Ramsey Campbell el 2001. Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

Després del suïcidi del seu pare, Daniella (Erica Prior) investiga el passat de la seva família. La trama inclou una secta anomenada abrahamites, que (segons la pel·lícula) sacrifiquen els seus primogènits després d'una interpretació alternativa de la Voluntat de Déu en el gairebé sacrifici d'Isaac.
La versió Ufizzi de Caravaggio de l'escena bíblica es mostra a la pel·lícula per il·lustrar aquesta creença alternativa. La versió cinematogràfica dels abrahamites tradicionalment dona el primer nom al pare del primer fill, d'aquí el títol de la pel·lícula.

## Repartiment

* Erica Prior com a Daniella
* Denis Rafter com a Simon Hastings
* Craig Hill com a Toby Harris
* John O'Toole com a pare Elias
* Teresa Gimpera com a Nana

## Premis i nominacions

* Fantasporto (2003): nominada a la millor pel·lícula.
* XII Premis Turia: Millor Opera Prima
* Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges (2003): Meliès de plata

## Referències

* ↑ «El segon nom». Ésadir.cat. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Así empezó Paco Plaza: 'El segundo nombre', un amargo misterio de terror y sectas» (en castellà). Espinof.com. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «El segundo nombre» (en castellà). Fotogramas.es. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Fantasporto homenajea a Stephen King proyectando sus obras llevadas al cine» (en castellà). La Voz de Galicia, 31-01-2003. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «La 'Turia' rescata el 'No al a guerra'» (en castellà). ElPaís.com, 06-07-2003. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Sitges presenta "Segundo nombre", l'"opera prima" del valencià Paco Plaza». CCMA.cat, 05-10-2002. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Paco Plaza». SitgesFilmFestival.com. [Consulta: 11 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Cinemaldito.com - Paco Plaza a examen (castellà)
# El segrest de Daniel Rye

El segrest de Daniel Rye (originalment en danès, Ser du månen, Daniel) és una pel·lícula biogràfica danesa del 2019 dirigida per Niels Arden Oplev i Anders W. Berthelsen, i basada en un llibre de Puk Damsgård. Recorda les experiències del fotoperiodista Daniel Rye, interpretat per Esben Smed, que va ser retingut com a ostatge per ISIS durant tretze mesos. La cinta relata els esforços de la família per aconseguir l'alliberament, ja que el govern té la política de no pagar a terroristes per rescats. El 30 de març de 2022 es va estrenar el doblatge en català occidental a TV3. També s'ha editat una versió doblada al valencià per a À Punt, que es va emetre el 4 de novembre del mateix any.

## Referències

* ↑ «Et grumt og følelsesladet mareridt: Anmelder rørt over ny film om dansk gidseldrama» (en danish). DR, 29-08-2019 [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «Daniel». TrustNordisk. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ Doucet, Lyse «How four men survived as hostages of IS». BBC, 20-04-2016 [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «Ser du månen, Daniel" er medrivende uden at være storladen», 29-08-2019. Arxivat de l'original el 2019-08-31.
* ↑ «Østjysk skuespiller vinder stor filmpris for rolle i gidseldrama» (en danès), 27-01-2020. [Consulta: 7 abril 2020].
* 1 2 «El segrest de Daniel Rye». CCMA.cat, 30-03-2022. [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ «Programació». À Punt. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Aponia

Aponia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Aponia aponianalis (Druce, 1899)
* Aponia insularis Munroe, 1964
* Aponia itzalis Munroe, 1964
* Aponia major Munroe, 1964
* Aponia minnithalis (Druce, 1895)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 11 octubre 2011].
# Antonio Peñalver Asensio

Antonio Peñalver Asensio (Alhama de Múrcia, Espanya 1968) és un atleta espanyol, ja retirat, especialista en decatló/heptatló i guanyador d'una medalla olímpica.

## Biografia

Va néixer l'1 de desembre de 1968 a la ciutat d'Alhama de Múrcia, població situada a la Regió de Múrcia (Espanya).

## Carrera esportiva

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on va aconseguir finalitzar vint-i-tresè en la prova masculina de decatló. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) aconseguí guanyar, contra tot pronòstic, la medalla de plata en aquesta prova amb una puntuació de 8.412 punts. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), els seus últims Jocs, aconseguí finalitzar novè.
Al llarg de la seva carrera activa guanyà una medalla de bronze en el Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta en la modalitat d'heptatló.

### Marques personals

* 100 metres llisos - 10.95s (-0.4) (Atlanta, 1 d'agost de 1996)
* 400 metres llisos - 49.50s (Alhama de Múrcia, 23 de maig de 1992)
* 1500 metres llisos - 4:32.95 (Tòquio, 30 d'agost de 1991)
* 110 metres tanques - 14.09s (+2.0) (València, 27 de juny de 1992)
* Salt d'alçada - 2.12m - (Alhama de Múrcia, 23 de maig de 1992)
* Salt de perxa - 5.00m (Alhama de Múrcia, 24 de maig de 1992)
* Salt de llargada - 7.58m (+0,0) (Madrid, 21 de juliol de 1995)
* Llançament de pes - 17.32m (Llorca, 1 de juny de 1991)
* Llançament de disc - 50.66m (Tòquio, 30 d'agost de 1991)
* Llançament de javelina - 63.08m (Tòquio, 30 d'agost de 1991)
* Decatló - 8478 puntos (Alhama de Múrcia, 24 de maig de 1992)

## Referències

* ↑ (castellà) Ranking de España de todos los tiempos Arxivat 2010-06-29 a Wayback Machine.
# Audioconferència

L'audioconferència és una manera de comunicació a distància, similar a la videoconferència, però sense el component de vídeo.
Els diferents participants en una audioconferència poden comunicar-se per veu, amb cita prèvia. El sistema permet, a la pràctica, estendre les característiques de la trucada telefònica a un nombre de persones superior a dos.
Per poder fer una audioconferència, hi ha tres camins possibles:
* Comprar un sistema professional per a conferències d'àudio, tipus Polycom;
* Utilitzar un sistema de comunicació peer-to-peer d'Internet, tipus Skype.
* Utilitzar una servei gratuït d'audioconferència, tipus Talkyoo.
La primera de les tres opcions, el dispositiu d'audioconferència, a més d'estar caracteritzat per la qualitat d'àudio, té l'avantatge de permetre la participació de més persones en el mateix entorn, que pot seure còmodament voltant d'una taula al centre de la qual és el dispositiu, que generalment té una excel·lent capacitat de capturar les veus a distància.
El desavantatge, en aquest cas, rau en el cost de l'equip (com a mitjana uns 300 euros) i dels aparells.
La segona opció, Skype explota la tecnologia que permet la veu sobre IP (VoIP) per transmetre la veu a través d'Internet, estalviant el cost dels equips, i dels terminals telefònics.
El desavantatge en aquest cas, ve donat per la qualitat del so que no sempre és òptima (ja que depèn de la qualitat de la connexió a Internet) i el fet que no es presta a l'ús de més d'una persona en un sol lloc.
La tercera opció,Talkyoo, es basa en els serveis gratuïts prestats per empreses com Talkyoo que no requereixen l'ús de dispositius o programari especial, i permeten la participació en una conferència d'àudio des de qualsevol telèfon fix o mòbil o mitjançant el programari de veu sobre IP (VoIP).

## Vegeu també

* Videoconferència

## Enllaços externs

* Lloc internet de Skype
* Lloc internet del projecte Ekiga
* Lloc internet de Talkyoo
Viccionari
# El cas Collini

El cas Collini (alemany: Der Fall Collini) és una pel·lícula dramàtica alemanya del 2019 dirigida per Marco Kreuzpaintner. Està basada en la novel·la homònima de Ferdinand von Schirach. S'ha doblat i subtitulat al català.
El 2019 guanyar el premi Cinema for Peace per a la justícia.

## Repartiment

* Elyas M'Barek com a Caspar Leinen
* Heiner Lauterbach com a Richard Mattinger
* Alexandra Maria Lara com a Johanna Mayer
* Franco Nero com a Fabrizio Collini
* Rainer Bock com el fiscal Reimers
* Catrin Striebeck com el jutge
* Manfred Zapatka com el vell Hans Meyer
* Jannis Niewöhner com el jove Hans Meyer
* Pia Stutzenstein com a Nina, intèrpret i eventual secretària de Caspar
* Peter Prager com a Bernhard Leinen, el pare d'en Caspar

## Referències

* ↑ «El Cinema de La 2 - El cas Collini». RTVE Catalunya, 22-04-2024. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Meza, Ed (13 July 2018). «German Bestseller 'The Collini Case' to Be Made Into Film by Constantin». Variety.
* ↑ «Collini Case, The (Fall Collini, Der)». German films. Arxivat de l'original el 15 d’agost 2021. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ Rebhandl, Bert «"Der Fall Collini" Im Kino: Aus Mangel an Ideen». Frankfurter Allgemeine Zeitung, 21-04-2019 [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ The Collini case a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Nominations 2020» (en anglès americà). Cinema for Peace Foundation. [Consulta: 30 desembre 2022].