OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piketon

Piketon és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.907 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Piketon tenia 1.907 habitants, 693 habitatges, i 469 famílies. La densitat de població era de 368,1 habitants per km².
Dels 693 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 21,1% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.290 $ i la renda mediana per família de 23.846 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.618 $ mentre que les dones 21.602 $. La renda per capita de la població era d'11.599 $. Aproximadament el 28,5% de les famílies i el 30,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Piketon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Piketon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Formiguer del Caura

El formiguer del Caura (Myrmelastes caurensis) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).
Habita la selva pluvial, a les terres baixes fins als 1300 m al sud de Veneçuela i l'adjunt nord-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formiguer del Caura». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021
# Pobre de mí

El Pobre de mi (en basc: Gaixoa Ni) és un càntic popular que s'entona per a acomiadar la festa dels sanfermines a la mitjanit del dia 14 de juliol de cada any quan, a la Plaça Consistorial de Pamplona, el batlle de la ciutat anuncia el final de les festes en honor de Sant Fermí.
A l'hora en punt, el batlle de la localitat aguaita per la balconada de l'Ajuntament per a posar fi a les festes i tot adreçant-se als allà congregats, molts d'ells proveïts de ciris encesos, proclama, després de fer una apologia de les festes:
"Visca Sant Fermí! Gora San Fermin!... Pobre de mi, pobre de mi, que s'han acabat les festes de Sant Fermí!".
El càntic és repetit diverses vegades pels mossos i mosses, acompanyats per una banda de música, que acaben entonant la cançó "Uno de enero..." com a desig del ràpid inici de la festa a l'any següent, mentre es retiren del coll el mocador vermell que es van penjar a l'inici de la festa. Des de la contigua Plaça dels Burgos es llança una traca de focs artificials per a marcar el final de les festes.

## Referències

* ↑ Ayuntamiento de Pamplona: San Fermín 2016 - Pobre de mí.
* ↑ SanFermín.Com: Pobre de mí.
* ↑ RTVE: Pamplona despide los sanfermines 2016 con el 'Pobre de mí'.
* ↑ Diario de Noticias de Navarra: Multitudinario Pobre de Mí: "¡Viva San Fermín 2017! Agur, adiós". Arxivat 2016-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ El País: Un multitudinario ‘Pobre de mí’ pone fin a los Sanfermines 2016.
* ↑ 20 Minutos: El 'Pobre de mí' dice adiós a los Sanfermines.
* ↑ EiTB: Miles de personas despiden los sanfermines 2016 con el 'Pobre de mí'.
* ↑ Diario de Navarra: Las velas del 'Pobre de Mí' apagan los Sanfermines 2015.
* ↑ RTVE: Miles de velas y pañuelos rojos se despiden con el 'Pobre de mí' de los sanfermines 2015.
* ↑ La Vanguardia: Pamplona se despide de San Fermín 2015 con el 'Pobre de mí'.

## Enllaços externs

* Vídeo del "Pobre de mi" en EiTB
# Barruelo de Santullán

Barruelo de Santullán és un municipi de la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Comprèn les pedanies de Bustillo de Santullán, Cillamayor, Matabuena (Palencia), Nava de Santullán, Porquera de Santullán, Revilla de Santullán, Santa María de Nava, Verbios, Villabellaco i Villanueva de la Torre (Palencia).

## Personatges il·lustres

* José María Cuevas, empresari
# Montalbán de Córdoba

Montalbán de Córdoba és una localitat de la província de Còrdova, Andalusia, Espanya. El nom del poble deriva del llatí mons albanus (muntanya blanca). Limita al nord amb La Rambla, al sud amb Aguilar de la Frontera, a l'est amb Montilla i a l'oest amb Santaella.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Legislatura | Nom | Grup |
| 1979-1983 | Juan José Vaquero Jiménez | PCE |
| 1983-1987 | Pedro Jiménez Sillero | PCE-PCA |
| 1987-1991 | José Muñoz Rivilla | IU-Convocatoria por Andalucía |
| 1991-1995 | José Muñoz Rivilla | IU-Convocatoria por Andalucía |
| 1995-1999 | José Muñoz Rivilla | IU-LV-Convocatoria por Andalucía |
| 1999-2003 | Florencio Ruz Bascón | PSOE amb suport del PP |
| 2003-2007 | Florencio Ruz Bascón | PSOE |
| 2007-2011 | José Cañero Morales | IU-LV-Convocatoria por Andalucía |

## Demografia
### Població

Evolució 1787 - 2006 :
| Any | Població | Densitat |
| 1787 | 2.185 | 64,26 |
| 1842 | 2.524 | 74,23 |
| 1860 | 2.667 | 78,44 |
| 1877 | 2.872 | 84,47 |
| 1887 | 2.871 | 84,44 |
| 1897 | 3.010 | 88,52 |
| 1900 | 2.965 | 87,20 |
| 1910 | 3.303 | 97,14 |
| 1920 | 3.690 | 108,52 |
| 1930 | 4.148 | 122,00 |
| 1940 | 4.755 | 139,85 |
| 1950 | 4.553 | 133,91 |
| 1960 | 4.615 | 135,73 |
| 1970 | 4.181 | 122,97 |
| 1981 | 4.150 | 122,05 |
| 1991 | 4.500 | 132,35 |
| 1996 | 4.639 | 136,44 |
| 1998 | 4.563 | 134,20 |
| 1999 | 4.573 | 134,50 |
| 2000 | 4.558 | 134,05 |
| 2001 | 4.561 | 134,14 |
| 2002 | 4.510 | 132,64 |
| 2003 | 4.520 | 132,94 |
| 2004 | 4.609 | 135,55 |
| 2005 | 4.602 | 135,35 |
| 2006 | 4.621 | 135,91 |
| 2007 | 4.646 | 136,64 |

## Personatges il·lustres

* Carlos Castellano Gómez (compositor).
* Eloy Vaquero Cantillo (polític, mestre, periodista, poeta i advocat).
* Fray Sebastián de Jesús Sillero (frare franciscà).
* Enrique Moreno Rodríguez (escultor).
* Lola Jiménez Sillero (professora, corresponsal, entrenadora de voleibol).

## Referències

* ↑ Resultats Electorals Municipals Arxivat 2011-11-04 a Wayback Machine. - Ministeri d'Interior
* ↑ Resultats Electorals Arxivat 2008-01-19 a Wayback Machine. - Diputació de Còrdova
* ↑ Institut Andalús d'Estadística (Cens del 1787-1991) i Institut Nacional d'Estadística (Cens del 1996-2006)

## Enllaços externs

* Ajuntament de Montalbán de Córdoba (castellà)
* Montalbán de Córdoba - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia (castellà)
* Portal de la Mancomunitat de la Campiña Sur (castellà)
# Can Sans de Fellines

Can Sans de Fellines és una masia de Viladasens (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia de planta rectangular, amb planta i pis, més un pis afegit amb posterioritat. La teulada és a dues vessants coberta de teula i el ràfec està decorat amb dibuixos geomètrics. Les finestres són rectangulars i allindades. A la façana principal hi ha una gran portalada d'arc de mig punt dovellada i datada. La torre, ubicada en un lateral, és la part més antiga de l'edifici. Les construccions annexes són molt posteriors.
A la llinda de la porta principal consta la data més antiga: 1587, encara que la casa és més antiga. A les topografies apareix amb noms equivocats (com Can Fava) però la propietat de Can Sans pertany a la família des de la seva fundació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Sans de Fellines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# Pom de dalt (escultura)

Pom de dalt és una escultura de bronze, obra de Francesc Anglès i Garcia, situada davant de l'edifici de Traumatologia i Rehabilitació de l'Hospital Universitari Vall d'Hebron, al barri de Montbau de Barcelona.
L'escultura representa el 'pom de dalt' (els 3 darrers pisos) d'un castell o torre humana, de mida lleugerament superior a la real, amb gran realisme i detall. S'hi va instal·lar el 1993, i el 1995 li van col·locar una peana de formigó d'uns 2 m d'alçada, amb una placa que indica el nom de l'obra, l'autor i la data de la nova ubicació.
L'obra va ser una donació de Francesc Anglès amb motiu de la celebració dels 25 anys de l'edifici de Traumatologia i Rehabilitació, on ell hi treballava com a metge traumatòleg 'com a record als molts enxanetes que havia hagut d'atendre de trencaments i altres lesions al llarg de la seva vida professional'.

## Referències

* ↑ «Monuments als castellers». Xics de Granollers.
* ↑ «Pom de dalt». Ajuntament de Barcelona.
# Per Pavels Aabel

Per Pavels Aabel (Christiania, 25 d'abril de 1902 - Slemdal, 22 de desembre de 1999) fou un respectat i honorat actor noruec, artista, ballarí, coreògraf i instructor.

## Biografia

Per Aabel era el fill de Hauk Aabel, un popular comediant noruec i actor en noruec i pel·lícules mudes sueques. Va estudiar a Sergei Diaghilev Ballets Russes a Londres, després d'estudiar amb el mestre de ballet Enrico Cecchetti. També va assistir a l'Acadèmia des Belles Arts a París. Es va embarcar en entrenar amb el director de teatre Max Reinhardt a Viena abans de fer el seu debut d'etapa dins 1931.
Aabel va estar un nombre d'anys com a mestre i actor principal amb empreses de teatre important dins Oslo durant els anys 1930, i fou el director de Carl Johan Teatret entre 1933 a 1938. No va aparèixer en pel·lícula fins finals dels anys 1930. És més famós tanmateix per la seva feina amb el teatre noruec. Va ser empleat al Centralteatret de 1938 a 1940 i el Nationaltheatret de 1940 a 1972.
En la ment pública és probablement més recordat com un preuat relatador. Després que la seva jubilació, Per Aabel era un artista freqüent a la televisió com a lector d'històries. Va aparèixer sovint en esdeveniments nacionals i aniversaris d'actors. La seva estàtua, per l'escultor noruec Nina Emilie Sundbye, va ser descobert fora de l'entrada del Nationaltheatret el 1999. Està enterrat a Oslo, al Cementiri Civil Occidental.

## Premis

Aabel va rebre el premi honorari Karl Gerhard el 1970, l'Årets Peter Gynt el 1972, la medalla St. Hallvard Medalla el 1976, i el premi Honorari Amanda el 1988 i 1998. Va ser condecorat com a Comandant amb Estrella de l'Ordre de Sant Olav el 1978. El 1988 Aabel va ser condecorat amb la Gran Creu de St. Olav (Storkors) atorgada a caps d'estat com a cortesia i en casos rars a individus per mèrit.
El Premi honorari Per Aabel (Per Aabels ærespris) és atorgat anualment a l'aniversari d'Aabel el 25 d'abril. El premi va ser establert el 1979 i el primer premi fou concedit a un actriu o actor noruec de talent el 1980. El premi inclou un estatueta de Per Aabel dissenyada per Nina Sundbye. El comitè que selecciona el guanyador de premi és format per Wenche Foss, Bjarte Hjelmeland i el director de teatre Eirik Burillaø.

## Obres escollides

* En herre med bart (1944)
* Du verden (1950)
* Brudebuketten (1953)
* Den stundesløse Per Aabel (1980)

## Referències

* 1 2 Per Aabel er død Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. (Dagbladet.
* ↑ Per Aabel Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. (Dagbladet Faktaboks Personalia, 23 desembre 1999)
* ↑ Torgersen, Rolf Normann. Ordener (en norwegian). Oslo: Nye Atheneum, 1987, p. 189. ISBN 82-7334-148-8.
* ↑ Aabel-prisen (Dagbladet Nyheter.

## Bibliografia

* Lillo-Stenberg, Ole (ed.) Alene på scenen: Per Aabel og tekstene hans (2001) (Andresen & Butenschøn) ISBN 82-7694-071-4
* Hansen, Jan Erik (1993.) Kjære Per Aabel (Cappelen) ISBN 82-02-13805-1
# CLE International

CLE International és una editorial creada l'any 1973, especialitzada en l'aprenentatge del francès. Publica cap a un centenar de títols anualment. Els seus competidors directes principals són Hachette FLE i Didier FLE. Des del 2001 CLE International és també editorial de la revista Fédération Internationale des Professeurs de Français (federació internacional de professors de francès en català).

## Títols principals

* 1976 : C'est le printemps
* 1982 : Sans frontières
* 1983 : En avant la musique
* 1986 : Il était une petite grenouille
* 1988 : Le nouveau sans frontières
* 1995 : La Grammaire progressive du français
* 1996 : Panorama, Collection 450, Lectures en français facile
* 1997 : Junior, Vocabulaire progressif du français
* 1999 : Initial, Ado, Le Robert & CLE International
* 2000 : Champion
* 2001 : Alex et Zoé
* 2002 : Campus, Lili
* 2003 : Oh ! là ! là !, Français.com, On y va
* 2004 : Trait d'union, Déclic, Belleville, Communication progressive, Fluo
* 2005 : Dictionnaire de didactique du FLE, Campus 4, Activités pour le CECR, Grammaire expliquée du français, Lectures Découverte, Lectures Mise en scène
* 2006 : Tout va bien !, Nouveau Delf, Métro Saint-Michel, Junior Plus, Festival, Collection En dialogues, Collection Compétences
* 2007 : Ici, Nouveau Dalf
* 2008 : Écho, Amis et compagnie
* 2009 : Vitamine, Vite et bien
* 2010 : En action, DELF Prim
* 2011 : Zigzag, Intro, Amical, Arobase / Pixel
* 2012 : Essentiel et plus..., Écho Junior, Soda, Zénith

## Notes

* ↑ Lloc web oficial.
# Filadelfia (Cilícia)

Filadelfia (en llatí Philadelphia, en grec antic Φιλαδέλφεια) era una ciutat de la Cilícia Aspre a la vora del riu Calicadnos, segons diuen Claudi Ptolemeu i Hièrocles, que la inclou entre les seus episcopals d'Isàuria.
És possible que fos la ciutat de Mut, a l'actual Província de Mersin.

## Referències

* ↑ Smith, William 8ed.). «2. Philadelpheia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 març 2021].
# Portada/efemèride juliol 20

Hans Lodeizen
« 19 de juliol · 20 de juliol · 21 de juliol »
# Barrowammo

Barrowammo és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels ammoxènids (Ammoxenidae). Fou descrit per primer cop l'any 2002 per Platnick. L'any 2017, hi ha reconeguda una sola espècie: Barrowammo waldockae.
El nom és un mot creuat entre Illa de Barrow i el nom d'Ammoxenidae. Els individus d'aquest gènere s'assemblen a Austrammo, però hi ha algunes diferències clares. No tenen pèls en la part darrere de l'últim segment del pedipalp, una característica del gènere Austrammo. Els mascles, tenen tubercles en el segment terminal del pedipalp i un escut al darrere de l'abdomen. En les femelles, l'abdomen és rectangular, mentre que en Austrammo és triangular. Aquestes diferències van ser considerades prou rellevants per crear un nou gènere.

## Referències

* 1 2 3 «Family: Ammoxenidae Simon,1893». Natural History Museum Bern. [Consulta: 4 febrer 2016].
* 1 2 Platnick, N.I. «A revision of the Australasian ground spiders of the families Ammoxenidae, Cithaeronidae, Gallieniellidae, and Trochanteriidae (Araneae: Gnaphosoidea)». Bulletin of the American Museum of Natural History, 271, 2002, pàg. 18–19.

## Enllaços externs

* Barrowammo a Animal Diversity Web (anglès)
* (anglès) World Spider Catalog: Barrowammo Platnick, 2002 en la família Ammoxenidae +base de dades
# Galga

Una galga o calibre fix és un instrument de verificació que es fa servir en la mecanització de peces per comprovar les cotes de les peces fabricades en sèrie amb la tolerància de fabricació autoritzada. La galga també és una unitat de mesura utilitzada per indicar el gruix de materials molt prims o extremadament fins. La galga és del gruix de l'objecte en micròmetres multiplicat per 4. Així per exemple, direm que una làmina de polietilè que té un gruix de 25 micres (0,025 mm.) és Galga 100. Una micra és la mil·lèsima part d'un mil·límetre, és a dir 0,001 mm.
Les galgues estan formades per un mànec de subjecció i dos elements de mesura, on una mesura correspon al valor màxim de la cota a mesurar, i s'anomena NO PASSA, i l'altra mesura correspon al valor mínim de la cota a mesurar i s'anomena PASSA. Les galgues són d'acer temperat i rectificat amb una gran precisió d'execució.
Per verificar partides grans de peces de precisió cal un lloc on la temperatura estigui regulada a 20 °C per evitar errors de mesura doguts a la dilatació dels materials a altres temperatures. Per ajustar calibres i micròmetres així com galgues graduables, s'utilitza un joc de galgues-patró.

## Tipus de galgues

Segons siguin les característiques de la cota a mesurar existeixen diferents tipus de galgues:
* Per verificar diàmetres de forats s'utilitzen tampons PASSA i NO PASSA.
* Per mesurar radis es fa servir una galga per a radis o de filet. En aquest tipus de galga l'usuari posa a contra llum la peça al costat de la galga, per veure si el radi coincideix. Si s'escapa la llum en algun lloc llavors es procedirà a corregir-se.
* Per verificar diàmetres d'eixos o cotes externes s'utilitzen galgues de ferradura PASSA - NO PASSA.
* Per a rosques s'utilitzen eixos roscats PASSA - NO PASSA.
* Per verificar forats cònics s'utilitzen tampons cònics amb la indicació de profunditat màxima.
* Per verificar eixos cònics s'utilitzen acoblaments cònics amb la indicació de profunditat màxima.

## Bibliografia

* Millan Gomez, Simon. Procedimientos de mecanizado. 2a. ed. Madrid, España: Paraninfo, 2006. ISBN 978-84-283-3080-0.
# Peons lligats

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
En escacs, peons lligats són dos o més peons del mateix color situats en columnes adjacents. És el concepte contrari al de peó aïllat. Aquests peons són instruments per l'estructura de peons, ja que, quan són diagonalment adjacents, formen una cadena de peons, en què cada peó protegeix el peó que té davant. Per atacar aquesta cadena, l'element més feble és el darrer peó, perquè és el que no està protegit per cap altre peó (Seirawan 2003:186) (Seirawan 2005:92).
Els peons lligats poden ser també passats, és a dir, sense peons rivals davant d'ells, o a les columnes adjacents. En aquest cas, hom s'hi refereix com a peons passats i lligats. Aquests peons acostumen a ser molt forts en el final, especialment si altres peces els donen suport. Sovint el rival ha de sacrificar material per evitar que algun d'aquests peons promocioni.
Els peons passats i lligats són millors que qualssevol altres peons passats, amb l'excepció del final d'alfils de diferent color amb un alfil i dos peons contra un alfil de diferent color. Si els peons no han depassat la seva cinquena fila, la partida és taules, tot i que dos peons molt separats entre ells podrien guanyar.
Dos peons lligats que es trobin a la mateixa fila sense d'altres peons amics en les columnes adjacents, s'anomenen peons penjants.

## Bibliografia

* Seirawan. Play Winning Chess. Everyman Chess, 2003. ISBN 1-85744-331-4.
* Winning Chess Tactics. Everyman Chess, 2005. ISBN 1-85744-385-3.
# Per Petterson

Per Petterson (Oslo, 18 de juliol de 1952) és un novel·lista noruec.
El seu primer llibre va ser Aske i munnen, sand i skoa (1987), una col·lecció d'històries curtes. Des de llavors, ha publicat un seguit de novel·les amb bones crítiques. Til Sibir (1996), ambientada a la Segona Guerra Mundial, va ser publicada el 1996 i nominada al Premi de Literatura del Consell Nòrdic. Em kjølvannet (2002) és la història d'un jove que perd la família en el naufragi del transbordador Scandinavian Star el 1990 (Petterson va perdre la mare, el pare, el germà petit i una neboda en el desastre). Aquesta obra va guanyar el Premi Brage de l'any 2000. La novel·la Jeg forbanner tidens elv (2008) va guanyar, aquest cop sí, el Premi de Literatura del Consell Nòrdic, un any després d'aparèixer, traduïda al català amb el títol Maleeixo el riu del temps, editada per Club Editor.
Abans, però, havia publica Ut og hester stjæle (2003), novel·la guardonada amb els dos premis literaris principals de Noruega, el de la crítica i el dels llibreters al millor llibre de l'any. El 2016, va aparèixer la traducció catalana amb el títol Sortir a robar cavalls, també a Club Editor.
Petterson és un bon llibreter. Ha treballat com a dependent d'una llibreria, traductor i crític literari abans de convertir-se en escriptor a temps complet. Esmenta Knut Hamsun i Raymond Carver entre les seves influències.
Les obres de Petterson s'han traduït a gairebé cinquanta llengües.

## Novel·les

* 1987 – Aske i munnen, sand i skoa (Cendres a la meva boca, sorra als peus)
* 1989 – Ekkoland
* 1992 – Det er greit for meg
* 1996 – Til Sibir, traduït per Anne-Lise Clietta com a Cap a Sibèria
* 2000 – I kjølvannet
* 2003 – Ut og stjæle hester, traduït per Carolina Moreno com a Sortir a robar cavalls
* 2004 – Månen over Porten
* 2009 – Jeg forbanner tidens elv, traduït per Carolina Moreno com a Maleeixo el riu del temps
* 2012 – Jeg nekter

## Referències

* ↑ Ballbona, Anna «Per Petterson: «Sempre m’ha fascinat com les petites coses poden provocar un gran canvi»». El Temps, 31-01-2017.
* ↑ Serra, Montserrat «Per Petterson: “El cos és el camp de batalla de les emocions”». VilaWeb, 01-11-2016.
* ↑ Greene, Richard Allen «Norwegian author reveals secrets» (en anglès). BBC News, 02-11-2005.
* ↑ Bassegoda, Enric. «Sortir a robar cavalls (2003) – Per Petterson». El Biblionauta, 27-03-2017. Arxivat de l'original el 2020-04-20. [Consulta: 5 juliol 2018].
* ↑ «Maleeixo el riu del temps, de Per Petterson». El bloc de Biblioteques de Barcelona, 03-12-2015. Arxivat de l'original el 2020-10-26 [Consulta: 5 juliol 2018].
# CBZ

CBZ té els següents significats:
* Club Baloncesto Zaragoza, club de basquetbol de Saragossa (Aragó)
* CBZ Holdings (de l'acrònim en anglès Commercial Bank of Zimbabwe), conglomerat de serveis financers de Zimbàbue
* Carbamazepina, medicament usat contra l'epilèpsia
* .cbz també és una extensió dels fitxers amb format de fitxer de còmic per a la lectura en llibre electrònic
# Filadèlfia (Egipte)

Filadèlfia va ser un establiment fundat per Ptolemeu II Filadelf a la regió arsinoïta d'El Faium, en homenatge a la seva muller-germana Arsínoe. Apoloni, el ministre de Ptolemeu II, va introduir innovacions agrícoles a la zona per augmentar la producció d'oliveres i vinyes. Malgrat ser una petita població sense govern propi, la seva urbanització i la presència d'institucions culturals gregues van atraure immigrants. La coexistència de diversos temples dedicats a deïtats diferents reflectia una diversitat religiosa i promovia la integració cultural. Filadèlfia es va convertir en un exemple d'èxit en el desenvolupament econòmic i la fusió de cultures en l'antic Egipte.

## Referències

* ↑ Ezequiel, Agustín «Hibridación, etnicidad e intercambio cultural en el Egipto Ptolemaico Temprano (s. IV-III a.C.)». Hibridación, etnicidad e intercambio cultural en el Egipto Ptolemaico Temprano (s. IV-III a.C.), 01-12-2016, pàg. 2-7.
# Pompeu (polític)

Pompeu (en llatí Pompeius o Pompaeus) va ser un polític romà que va viure al segle ii aC. Era possiblement fill de Quint Pompeu Aule. Formava part de la gens Pompeia.
Va ser un dels opositors de Tiberi Grac, i un dels que el va perseguir abans de la seva mort l'any 133 aC. Pompeu havia promès que acusaria Grac quan aquest acabés el seu mandat de tribú de la plebs, ja que per alguna visita a casa seva li constava que havia rebut una corona i robes de porpra d'Eudem de Pèrgam.
És possible que aquest Pompeu fos el mateix que Quint Pompeu Aule, del que alguns autors diuen que era el seu pare. Pompeu Aule tenia terres públiques que feia produir privadament, i per això hauria anat contra les reformes de Tiberi Grac.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 474.