OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luciano Martín Galletti

Luciano Martín Galletti (Mar del Plata, 9 d'abril de 1980) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera a Estudiantes de La Plata, equip en el qual hi va jugar son pare, Rubén Horacio Galletti durant els anys 70. El 1999 va ser el màxim golejador del Torneig Juvenil de Sud-amèrica, la qual cosa va atraure l'interès d'equips europeus. Va marxar a Itàlia, però no va reeixir i va retornar a Estudiantes.
El 2001 torna a provar sort i fitxa pel Reial Saragossa. Va romandre quatre temporades al club aragonès, marcant el gol definitiu a la final de la Copa del Rei davant el Reial Madrid. El 2005 fitxa per l'Atlètic de Madrid per 4 milions d'euros.
Hi roman dues campanyes al club matalasser abans de recalar a l'Olympiacos FC grec per 2,5 milions d'euros. A la campanya 08/09 va ser màxim golejador del campionat grec amb 14 gols, compartit amb el jugador de l'AEK Atenes Ismael Blanco.

## Selecció

Galletti ha estat internacional amb l'Argentina en 13 ocasions, tot marcant un gol. Va participar en la Copa Confederacions de 2005.

## Títols

* Torneig Juvenil Sud-americà 1999
* Copa del Rei 2004
* Supercopa espanyola 2004
* Supercopa de Grècia 2007
* Lliga de Grècia 07/08, 08/09
* Copa de Grècia 2008, 2009
# Nevit Kodallı

Nevit Kodallı (Mersin, 12 de desembre de 1924 - 1 de setembre de 2009) va ser un compositor de música clàssica turc.
Va néixer a Mersin, com a fill de Rıfat d'Adana i Melek Hanım, una refugiada turca de Creta. Les seves obres més conegudes són Van Gogh, (òpera, 1956), Gılgamış (òpera, 1963) i Atatürk (oratori) (1953) dedicats, respectivament, a Van Gogh, Gilgamesh, i Mustafa Kemal Atatürk. El 1981 va ser distingit com a Devlet Sanatçısı (Artista de l'Estat), la màxima distinció de Turquia pels artistes. El carrer a la ciutat de Mersin, on tenia la seva casa i allà on va nàixer, Nevit Kodallı Caddesi (Avinguda Nevit Kodallı) porta el seu nom des d'abans de la seva mort. A Mersin també es troba el "Liceu de Belles Arts i Esports Nevit Kodallı".

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20160321194631/http://www.hurriyet.com.tr/klasik-turk-muzigi-dedikleri-meyhane-edebiyati-38263442
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/unlu-kompozitor-kodalli-kalbine-yenik-dustu-12395899
* ↑ http://www.haberler.com/gelecegin-kemancilari-nevit-kodalli-da-yetisiyor-4486670-haberi/
# Celler de Empordàlia

El Celler de Empordàlia, antic celler de la Cooperativa Agrícola de Vilajuïga, és una obra del municipi de Vilajuïga (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És a l'inici del nucli urbà de la població de Vilajuïga, al tram més urbà de l'antiga carretera GI-610 al seu pas per la població.
És un conjunt format per diversos cossos adossats, que presenten un conjunt de planta irregular. El nucli de la construcció està format per tres grans crugies de planta rectangular, amb les cobertes a dos vessants de teula. La crugia sud té les obertures disposades a dos nivells, corresponents al pis i les golfes. Hi destaca la petita finestra d'arc de mig punt de la façana est. Al costat nord, una altra crugia disposada en paral·lel presenta una cornisa sostinguda per petites mènsules i una planta soterrani, amb una gran finestra d'arc rebaixat. El darrer cos es troba adossat transversalment al sector nord-oest. Formada per una sola planta baixa, amb dos grans portals d'arc rebaixat a la façana principal. L'interior és un espai diàfan que presenta tres grans arcades bastides amb maons, que sostenen un sostre cobert amb bigues de fusta i enllatat amb solera de rajoles, a la catalana. Als costats dels arcs, a la zona del basament, hi ha petites obertures de mig punt, també bastides amb maons. Encara mantenen les botes de fusta i parts de la maquinària originals, juntament amb les noves tines metàl·liques. És la zona destinada a botiga.
Tota la construcció es troba arrebossada i pintada dels colors grana i gris, colors identificatius de l'empresa Empordàlia.

## Història

La cooperativa agrícola de Vilajuïga es va bastir el 1945, i vers el 1947 s'hi va instal·lar un trull d'oli. Posteriorment als anys 60 es va ampliar l'edifici, construint noves naus d'entrada de raïm, zona de producció i cellers.
Darrerament amb l'adquisició del complex per part d'Empordàlia, s'han introduït noves reformes i ampliacions, habilitant sales de criances, garnatxes i caves. De la mateixa manera s'ha introduït una nova àrea destinada a la promoció de tast i visites. Així i tot s'ha conservat el trull d'oli antic i la botiga.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Celler de Empordàlia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Jastrzębie Zdrój

Jastrzębie-Zdrój alemany: Bad Königsdorff-Jastrzemb, originàriament Jastrzemb, és una ciutat del sud de Polònia amb 92,462 habitants (31.12.2010). El seu nom prové de les paraules poloneses jastrząb ("falcó") i zdrój ("spa" o "font"). Fins al segle XX era una ciutat balneari situada a l'Alta Silèsia. Té l'estatus de ciutat des de 1963. Actualment es troba al Voivodat de Silèsia. A principi de la dècada de 1980 va ser una de les ciutats poloneses amb protestes i vagues obreres que van portar a la creació del sindicat "Solidaritat".

## Enllaços externs

* Municipal homepage
* Jewish Community in Jastrzębie-Zdrój on Virtual Shtetl
# Saint-Pern

Saint-Pern (en bretó Sant-Pern, en gal·ló Saent-Pèrn) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 889 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 769 | 865 | 852 | 773 | 710 | 781 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Chatel | |
# Horten

Horten ( escolteu-ne la pronunciació en noruec) és un municipi situat al comtat de Vestfold, Noruega. Té 27.178 habitants (2016) i la seva superfície és de 70,37 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim. Està situat a l'interior del fiord d'Oslo i en ell s'inclouen les ciutats de Borre, Åsgårdstrand, Skoppum i Nykirke.
Horten es va convertir en municipi el 1858 en separar-se del municipi de Borre. Aquests dos municipis es van fusionar novament l'1 de gener de 1988 amb el nom de Borre, però l'1 de juny de 2002 es va canviar el nom a Horten després d'un referèndum.
En aquest municipi es trobava la base militar de Karljohansvern que va ser la més important de la Marina Real de Noruega entre 1819 i 1963 i actualment alberga un museu naval i és seu de la Banda Reial de l'Armada i d'algunes institucions educatives i culturals com el Museu Preus de fotografia.

## Espais naturals

El parc nacional de Borrehaugene va ser el primer que es va crear a Noruega i està situat entre Horten i Åsgårdstrand. En aquest parc es troben importants vestigis de l'època dels vikings que demostren la importància de la ciutat. Entre les restes trobades es troba un vaixell que es pot contemplar al Museu de vaixells vikings d'Oslo però també destaquen treballs artesanals per a l'adorn dels arnesos dels animals que es coneixen com de l'«estil Borre».
El cementiri viking de Borre té el conjunt de tombes més extens de reis escandinaus de la vella dinastia Yngling. Està situat a l'interior del parc i té una extensió de 180.000 m².

## Ciutats agermanades

Horten manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* Dinamarca, Hillerød, Hovedstaden
* Suècia, Karlskrona, Blekinge
* Finlàndia, Loviisa
* Islàndia, Ólafsfjörður, Fjallabyggð

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 30 agost 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial
* http://www.ssb.no/english/municipalities/0701 Arxivat 2008-03-09 a Wayback Machine.
* Museu naval Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine.
* Museu de l'automòbil Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine.
# Galeria Maeght

La Galeria Maeght, originalment i en francès Galerie Maeght, és una galeria d'art modern amb seus a Cannes, París i fins al 2012 a la Casa Cervelló-Giudice del carrer de Montcada de Barcelona. La galeria va ser fundada el 1936 a Cannes. La seu de París la va iniciar el 1946 Aimé Maeght. La galeria de Barcelona va fer la primera exposició el 1974. Principalment hi exposen artistes francesos, catalans i espanyols.

## Referències

* ↑ «Galerie Maeght Paris». Mediterranean Connect.com. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2012. [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ Cartell de l'exposició inaugural de la Galeria Maeght del carrer Montcada a Barcelona, feta per Antoni Tàpies.
* ↑ «Galerie Maeght». Artnet. [Consulta: 1r maig 2011].
# Real Republicans FC

* No s'ha de confondre amb Real Republicans FC (Ghana).
El Real Republicans FC és un club de futbol de Sierra Leone de la ciutat de Freetown. Disputa els seus partits a l'Estadi Nacional de Sierra Leone.
El club destacà en un primer nivell al país a la dècada dels 80 on guanyà tres lligues i una copa.

## Palmarès

* Lliga de Sierra Leone de futbol:
** 1981, 1983, 1984
* Copa de Sierra Leone de futbol:
** 1986

## Referències

* ↑ «Sierra Leone - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Sierra Leone - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Malur esplèndid

Malurus splendens és una espècie d'ocell passeriforme de la família Maluridae, de petita grandària i llarga cua. Es troba per la major part del continent australià des del centre i oest de Nova Gal·les del Sud i el sud-oest de Queensland a la costa occidental d'Austràlia. Els seus hàbitats es troben principalment a les regions àrides i semiàrides.
# Rhinella limensis

Rhinella limensis és una espècie de gripau de la família Bufonidae. És endèmica del Perú. El seu hàbitat natural inclou rius, deserts, platges de sorra, terra arable i jardins rurals.
# Celler de l'Espluga

El Celler de l'Espluga és una obra noucentista de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Celler format per una sola nau, amb un annex lateral adossat paral·lelament en un costat. Té una estètica similar a la del Celler de Baix, però de caràcter més senzill. Els murs són arrebossats i emblanquinats, i hi ressalta el treball de maó que emmarca els angles de l'edifici, les obertures (part de les quals són cegues) i els diferents sectors en què es divideixen les façanes. Té boles de coronament.

## Història

El 1931 es va organitzar a l'Espluga la Unió de Rabassaires de l'Espluga, vinculada a la Unio de Rabassaires de Catalunya sota el nom de Societat Sindicat Agrícola "Agricultors Rabassaires". El 18 de maig de 1932 l'Ajuntament va autoritzar l'entitat a construir un local i un celler cooperatiu: el Sindicat d'Agricultors Vinicultors ("celler de dalt o celler dels pobres"); feu l'obre el mestre d'obres de Montblanc Josep Antoni Miró. Va ser ampliat els anys quaranta.
Amb la Guerra Civil es fusionà amb el Celler de Baix parcialment i definitivamentr el 1961. A partir de 1970, es dedica a la recepció de raïm i l'extracció de most.

## Referències

* 1 2 3 «Celler de l'Espluga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Celler de l'Espluga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Cornelis de Wael

Cornelis de Wael (Anvers, 1592 – Roma, 1667), va ser un marxant i pintor barroc flamenc.
Fill de Jan de Wael i germà menor de Lucas de Wael, va ser batejat a l'església de Sant Andreu d'Anvers el 7 de setembre de 1592. Amb vint-i-un anys acabats de complir es va traslladar a Gènova amb el seu germà Lucas, on va exercir com a comerciant i col·leccionista d'art i com a pintor, a més d'oferir la seva hospitalitat a altres pintors flamencs en viatge per Itàlia, entre ells a Anton van Dyck, que va retratar als germans junts en un llenç del que després va obrir un gravat Václav Hollar, i l'itinerari del qual per Itàlia es coneix amb detall gràcia a la correspondència de Cornelis de Wael. El 1627 va ingressar en el gremi de Sant Lluc de Roma, on viatjava amb freqüència i on es va instal·lar definitivament cap a 1656.
Tot i que encasellat a vegades com a pintor de batalles a la manera de Sebastian Vranckx i Pieter Meulener, del que són testimoniatge els seus nombrosos dibuixos i el Setge d'Oostende del Museu del Prado, amb un horitzó molt elevat i una visió panoràmica gairebé topogràfica del terreny, la veritat és que Waeel va conrear els més variats gèneres. Proper als bamboccianti, va pintar escenes camperoles i paisatges poblats sempre per un elevat nombre de figures component escenes de gènere o religioses, com la sèrie de les Obres de misericòrdia, de la qual algun exemplar es conserva al Palazzo Bianco de Gènova, o el Pas del mar Rojo (Viena, Kunsthistorisches Museum), a més de marines i escenes de port amb batalles navals, en les quals s'enfronten cristians i turcs, gènere del que el Museu del Prado conserva quatre exemplars d'acusat barroquisme i un clar predomini de les diagonals, procedents tots ells de la col·lecció real espanyola que, segons Arnold Houbraken, s'hauria explicat entre els patrons del pintor.

## Referències

* ↑ RKD.
* ↑ Vlieghe, p. 107.
* ↑ Vlieghe, p. 269.

## Bibliografia

* Vlieghe, Hans, Arte y arquitectura flamenca, 1585-1700, Madrid, Cátedra, 2000, ISBN 84-376-1842-8
# Galeria Nacional Eslovaca

La Galeria Nacional Eslovaca (en eslovac: Slovenská národná galéria, abreujat SNG) és una xarxa de galeries a Eslovàquia amb seu a Bratislava.

## Història

La galeria va ser establert per la llei el 29 de juliol de 1949. A Bratislava, té les seves seus situades en el Palau Esterházy i les anomenades «casernes d'aigua» (Vodné kasárne) -construïdes com a residència per a l'antiga policia de la ciutat- que són adjacents entre si. El Palau Esterházy va ser reconstruït per a l'adaptació de la galeria en la dècada de 1950 i es va afegir una extensió moderna en la dècada de 1970.
L'SNG també comprèn d'altres galeries fora de Bratislava: en el castell de Zvolen a Zvolen, a la mansió Strážky a Spišská Belá, a Ružomberok i a Pezinok.
El retrat de dol de K. Horvath-Stansith (1680) és considerada una de les adquisicions més significatives de les col·leccions d'art barroc.

## Referències

* ↑ «SNG - História budovy (History of the building)» (en eslovac). Slovak National Gallery. [Consulta: 13 desembre 2016].
* ↑ «Recent acquisitions». museum website. Arxivat de l'original el 2013-03-24. [Consulta: 13 desembre 2016].
# Musaranya llanosa

La musaranya llanosa (Crocidura lanosa) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a la República Democràtica del Congo i Ruanda.

## Referències

* ↑ Hutterer, R.; Dieterlen, F. Crocidura lanosa. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14 febrer 2015.
# Rhinella macrorhina

Rhinella macrorhina és una espècie de gripau de la família Bufonidae. És endèmica de Colòmbia. El seu hàbitat natural són els montans secs. Està amenaçada d'extinció.
# Internacional Lletrista

La Internacional Letrista (IL) va ser la primera escissió del moviment lletrista d'Isidore Isou, seguits serien de prop per l'Ultra-Lletrisme. ritz La IL es va formar després del boicot del Moviment Lletrista a Charlie Chaplin, esvalotant una roda de premsa amb motiu de la pel·lícula Limelight a l'Hotel Ritz de París a l'octubre de 1952.
Durant l'estiu de 1953, va sorgir entre ells el terme Psicogeografia. Van publicar un butlletí d'informació anomenat Potlatch. Un dels seus textos més importants era Fórmula per a un Nou Urbanisme d'Ivan Chtcheglov que no va ser publicat fins a 1958 en la primera revista de la Internacional Situacionista.
Advocava per una nova ciutat on tots serien capaços de viure en la seva pròpia catedral.
La teoria utòpica era acompanyada per l'anomenat moviment de deriva, per mitjà del qual els habitants de les ciutats vagarien com núvols a través de l'ambient urbà, el que van anomenr urbanisme unitari. En el seu Introducció a una Crítica de la Geografia Urbana (publicat en la revista surrealista belga Les Levres Nues, No. 6, 1955) Guy Debord va descriure a un company que vagava per la regió de Harz, a Alemanya seguint cegament un mapa de Londres.
Aquesta era una de les metodologies favorites dels psicogeògrafs. Van produir una àmplia varietat de propostes: l'abolició dels museus i posar l'art en els bars, obrir el Metro tota la nit, aixecar les teulades de París com si fossin paviment, amb escales mecàniques per a ajudar a accedir. També van desenvolupar el detournement com una tècnica de reutilitzar el material previ per a un propòsit radical.
Sobre el 28 de juliol de 1957 es van fusionar amb el Moviment Internacional Per a Un Bauhaus Imaginista i la London Psychogeographical Association per formar la Internacional Situacionista.
En foren membres Michele Bernstein, Andre-Frank Concord / Andre Frankin, Guy Debord, Jacques Fillon, Alexander Trocchi, Gil Wolman, Jean-Michel Mension, Francois Dufrene, Mohamed Dahou, Cheik Ben Dhine o Ait Diafer.

## Vegeu també

* Lipstick Traces: A Secret History of the 20th Century
# Cornelis de Jode

Cornelis de Jode (Anvers, 1568 - Mons, 1600), va ser un gravador, cartògraf i editor flamenc, fill i continuador de Gerard de Jode i pare del també gravador Pieter de Jode.
Cornelis va cursar estudis científics a l'«Acadèmia» de Douai, segons feia constar a l'estampar la seva signatura al mapa Totius Orbis cognitius de 1589. A la mort del seu pare, el 1591, va continuar i completar l'atles que havia deixat incomplet, encarregant-se de la seva publicació el 1593 amb el títol Speculum Orbis Terrae . La nova edició constava de 109 mapes enfront dels 65 del Speculum Orbis Terrarum editat pel seu pare el 1578, però com ja havia passat amb aquell tampoc va aconseguir assolir la fama del Theatrum d'Abraham Ortelius i mai va ser reeditat.
A part del seu treball com a editor de mapes, va realitzar gravats de temes històrics i religiosos, entre ells un Triomf Romà sobre un dibuix de Martin van Heemskerck i una Crucifixió de format gran segons Michael Bryan,
En 1594 va publicar un tractat de geometria, De Quadrante Geomètric Libellus . Segons el seu epitafi, abans de la seva mort prematura havia viatjat molt, visitant Noruega, Dinamarca, Islàndia, Espanya i Itàlia.

## Referències

* ↑ Antique map of the World de Jode Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine., Sanderus Antiquariaart, en anglès.
* ↑ Bryan, Michael: Dictionary of painters and engravers, biographical and critical . Londres, 1849
# Genderation

Genderation és un documental alemany de 2021 dirigit per Monika Treut. Es va estrenar a la secció Panorama de la Berlinale, on també va guanyar un premi del públic. S'ha subtitulat al català.
Es va estrenar a les sales de cinema alemanyes el 21 d'octubre de 2021 amb la distribuïdora Edition Salzgeber. Es va projectar en més de 40 festivals internacionals de cinema a Espanya, Polònia, Portugal, Lituània, Taiwan, França, Itàlia, EUA, Canadà o Corea. Habitualment es projecta conjuntament amb la pel·lícula anterior Gendernauts (1999), dirigida per la mateixa Treut. Gendernauts va ser una de les primeres pel·lícules a retratar la comunitat transgènere a San Francisco. Vint anys després, Treut torna a donar veu als personatges pioners que van protagonitzar la seva primera pel·lícula per entendre què ha canviat, tant en les seves vides —les seves carreres professionals, les seves famílies, el seu treball com a activistes—, sinó també per saber què en pensen, de les noves polítiques antitrans de Donald Trump i de la gentrificació de la ciutat de San Francisco per part de la indústria tecnològica.
Està corproduïda per de Hyena Films juntament amb ZDF/3sat, amb el suport de MOIN Filmförderung Hamburg Schleswig-Holstein i Nordmedia.

## Premis i reconeixements

* Premi del Públic Panorama, Berlinale 2021
* Premi de Cinema SiStar
* Festival Internacional de Cinema Queer de Porto, menció especial
* Acadèmia del Cinema Alemanya, preselecció com a millor documental

## Referències

* 1 2 «Genderation». Cinema en Català, Departament de Cultura. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «3sat/ZDF-Koproduktion "Genderation" von Monika Treut gewinnt beim SI STAR 2022» (en alemany). [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Queer Porto 7 Award Winners - News - Festival QUEER» (en anglès). [Consulta: 12 juny 2022].

## Enllaços externs

* Genderation - Lloc web oficial
# Rho de l'Indi b

Rho de l'Indi b (ρ Indi b) és un planeta que orbita al voltant de Rho de l'Indi. El seu semieix major és de 2,54 UA, situant-se just rere la zona habitable de l'estrella. Al planeta li calen 3,7 anys per a orbitar l'estella. És el doble de massiu que Júpiter.

## Referències

* ↑ Robert Paul Butler «Extrasolar planets around HD 196050, HD 216437 and HD 160691» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 21-12-2002, pàg. 1170–1178. DOI: 10.1046/J.1365-8711.2002.05787.X.
* 1 2 3 4 5 «The Masses of a Sample of Radial-Velocity Exoplanets with Astrometric Measurements». Research in Astronomy and Astrophysics, 5, 01-05-2023. DOI: 10.1088/1674-4527/ACCB7E.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Jones et al. «Extrasolar planets around HD 196050, HD 216437 and HD 160691» (abstract). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 337, 4, 2002, pàg. 1170–1178. Arxivat de l'original el 2012-12-04. DOI: 10.1046/j.1365-8711.2002.05787.x [Consulta: 26 desembre 2009]. Arxivat 2012-12-04 at Archive.isweb preprint

## Enllaços externs

* The Extrasolar Planets Encyclopedia: HD 216437 planet entry
* Extrasolar Vision: Rho Indi Arxivat 2012-02-18 a Wayback Machine. planet entry Arxivat 2012-02-18 a Wayback Machine.
Coordenades: 22$^h$ 54$^m$ 39,4833$^s$; −70° 04′ 25,352″
# Rhinella pombali

Rhinella pombali és una espècie híbrida de gripau de la família Bufonidae del sud-est del Brasil, anomenada així en honor de José Pérez Pombal, Jr., un herpetòleg brasiler. Es va descriure originalment el 2004 com una espècie diferent, però un estudi genètic publicat el 2012 va trobar que era un híbrid de Rhinella ornata i Rhinella crucifer. Morfològicament també és intermedi entre aquestes espècies. Per tant, ja no es considera una espècie vàlida, tot i que encara és present en alguns llistats.

## Referències

* ↑ Thomé, Maria Tereza C.; Zamudio, Kelly R.; Haddad, Célio F B; Alexandrino, João «Delimiting genetic units in Neotropical toads under incomplete lineage sorting and hybridization» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 12, 1, 2012, pàg. 242. DOI: 10.1186/1471-2148-12-242. ISSN: 1471-2148. PMC: PMC3574056. PMID: 23228224.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Amphibians. Pelagic Publishing, 2013, p. 270–271. ISBN 978-1-907807-42-8.
# Greci

Greci (albanès Katundi ) és un municipi italià, dins de la província d'Avellino. L'any 2006 tenia 821 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis d'Ariano Irpino, Castelfranco in Miscano (BN), Faeto (FG), Montaguto, Orsara di Puglia (FG) i Savignano Irpino.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Bartolomeo Nicola Zoccano | Llista cívica |