OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manieristes d'Anvers

El manierisme d'Anvers és el nom que es dona a l'estil d'un ampli grup de pintors, majoritàriament anònims, d'Anvers de començaments del segle xvi. L'estil no tenia relació directa amb el Renaixement o el Manierisme italià, però el nom suggereix una peculiaritat que era una reacció a l'estil «clàssic» dels pintors primitius flamencs. Encara que s'han fet intents d'identificar artistes individuals, la major part de les pintures segueixen atribuint-se a mestres anònims. Són característiques del manierisme d'Anvers obres atribuïdes a Jan de Beer i Jan Wellens de Cock, la del Mestre de 1518 (possiblement Jan Mertens o Jan van Dornicke), i algunes pintures primerenques de Jan Gossaert i Adriaen Isenbrandt. Les pintures combinen l'estil primitiu flamenc i el Renaixement flamenc, i incorporen tant tradicions flamenques com italianes a les mateixes composicions. Entre els qui varen practicar l'estil freqüentment pintaven temes com l'Adoració dels Reis Mags i la Nativitat, ambdós generalment representats com escenes nocturnes, poblades de figures i il·luminades de manera dramàtica. Les escenes d'Adoració eren especialment populars entre els manieristes d'Anvers, que es delectaven amb els estampats de les robes elaborades que lluïen els Mags i l'ornamentació de les ruïnes arquitectòniques en les quals s'ambientava l'escena.
La següent ona d'influència de la pintura italiana va venir amb el romanisme, com es veu a les darreres obres de Gossaert.

## En arquitectura

Encara que això indueix a error, es parla també de Manierisme d'Anvers per descriure l'estil arquitectònic, que és lleugerament manierista, desenvolupat a Anvers al voltant de l'any 1540, que influí llavors a tota l'Europa septentrional, per exemple en l'Arquitectura isabelina.

## Referències

* ↑ Janson, H.W.; Janson, Anthony F.. History of Art. 5.ª, rev.. Nova York: Harry N. Abrams, Inc., 1997. ISBN 0-8109-3442-6.
* ↑ . 8.ª, 1975.
# Arroyo de la Encomienda

Arroyo de la Encomienda és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Aplega els barris de La Flecha, La Vega, Arroyo, Monasterio del Prado, Aranzana i Sotoverde.

## Política

El 22 de novembre de 2013, l'alcalde José Manuel Méndez Freijo és condemnat per suborn i prevaricació a tres anys de presó i vuit d'inhabilitació per a l'exercici de càrrecs públics, així com a pagar una multa de 132.000 euros. Aquests delictes foren comesos quan José Manuel Méndez era alcalde pel Partit Popular.

## Referències

* ↑ «Provincia de Valladolid (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ «Tres años de cárcel para un exalcalde del PP en Valladolid». El País, 22-11-2013.
# Maniema Fantastique FC

El Maniema Fantastique Football Club és un club de futbol de la ciutat de Bujumbura, Burundi.

## Palmarès

* Lliga burundesa de futbol:
** 1965, 1966, 1967, 1968, 1982, 1995, 1997

## Referències

* ↑ Perfil a soccerway
* ↑ «Burundi - List of Champions». RSSSF, 2010.
# Luttenbach-près-Munster

Luttenbach-près-Munster (en alsacià Lüttebà bi Mínschter) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 837 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 726 | 729 | 707 | 682 | 717 | 820 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001- | Francis Klein |
| 2008- | Daniel Furth |
| 1977-1989 | Paul Dietrich |
| 1989- | Norbert Schickel |
# Lutxkí (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Lutxki».
Lutxkí (en rus: Лучки) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 344 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Arroyo de la Luz

Arroyo de la Luz és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). Té uns 6 mil habitants.
Des del 2006 té un polígon industrial, anomenat 1 de Mayo, que va aparèixer per esforç de l'ajuntament. Tres anys després, aquesta zona està en mans d'empresaris del lloc i en plena activitat econòmica.
Hi destaca la pràctica oficial de l'esport del voleibol, des de la seua introducció a la població per José Fragoso Lucas.
L'altra competició que es fa al poble és la pesca.

## Vegeu també

* Arroyo Club Polideportivo

## Referències

* 1 2 «El voleibol, deporte oficial en Arroyo de la Luz (Cáceres)». Esto me suena. Las tardes del Ciudadano García, 06-10-2016 [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Arroyo de la Luz consolida el Polígono Industrial 1 de Mayo». El Periódico Extremadura, 28-02-2009 [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Hoy y mañana se celebra V concurso de pesca Virgen de la Luz». Hoy, 26-04-2014 [Consulta: 4 abril 2018]. Arxivat 2018-04-05 a Wayback Machine.
# Anne Bacon

Anne Bacon (nascuda Cooke; 1528 – 27 d'agost de 1610) va ser una dama anglesa erudita, una lingüista dotada, que parlava en italià, llatí i grec, i fins i tot una mica d'hebreu. La seva traducció del llatí de l'Apologie of the Anglican Church (1564), de John Jewel, és considerada una gran contribució a la literatura religiosa anglesa i una referència a tota l'Europa protestant. Va ser la mare de Francis Bacon.
Anne o Ann va ser traductora a l'anglès i dama de la cort britànica. Malgrat no se sàpiga amb exactitud la seva data de naixement es pressuposa que va néixer l'any 1528. Va néixer a Essex, Anglaterra, essent una de les cinc filles d'Anthony Cooke, tutor d'Eduard, únic fill d'Enric VIII d'Anglaterra. Com a bon educador, Anthony va assegurar que tots els seus quatre fills i cinc filles rebessin un ensenyament humanista amb aprofundiment en llengües i clàssics.

## Referències

* ↑ «Lady Anne Bacon» (en anglès americà). Anna Castle, 31-07-2017. Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Anne Cooke Bacon (1528-1610)» (en anglès). Find A Grave Memorial. [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Ann, Lady Bacon (Anne Bacon, Anne Cooke) (1528–1610) - BIOGRAPHY, MAJOR WORKS AND THEMES, CRITICAL RECEPTION». Arxivat de l'original el 2018-09-28. [Consulta: 8 març 2018].
# Veľké Lovce

Veľké Lovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 1.803 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1210.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «História» (en eslovac). Obec Veľké Lovce. [Consulta: 7 agost 2022].
# Argument de robatori d'estratègia

En teoria de jocs combinatòria, un argument de robatori d'estratègia és un tipus de raonament general per demostrar que en determinats jocs per a dos jugadors, de suma nul·la, simètrics i amb informació perfecta, el segon jugador no pot tenir cap estratègia guanyadora; és a dir, cap conjunt de jugades que li garanteixin la victòria independentment de què faci l'altre jugador.
Es tracta d'un tipus de demostració per reducció a l'absurd. Es comença suposant que el segon jugador disposa d'una estratègia guanyadora S. Llavors el primer jugador pot «robar» l'estratègia del segon fent una primera jugada a l'atzar i a continuació seguir l'estratègia S del segon jugador, de forma que es converteix en el segon jugador a tots els efectes. Com que l'estratègia S és guanyadora per la hipòtesi inicial, resulta que l'existència d'una estratègia guanyadora per al segon guanyador implica l'existència d'una estratègia guanyadora per al primer, situació que és contradictòria perquè no pot ser que ambdós jugadors tinguin estratègies guanyadores. Per tant, no existeix estratègia guanyadora per al segon jugador.
Aquest tipus d'argument es pot aplicar a jocs com l'Hex, el tres en ratlla, el gomoku i, en general, els jocs del tipus tres en ratlla generalitzats, els jocs m,n,k i tots els jocs d'aquest tipus en què una jugada addicional no suposa mai un desavantatge.
L'argument de robatori d'estratègia permet demostrar l'existència d'una estratègia però no permet determinar aquesta estratègia, és a dir, permet construir teoremes d'existència no constructius.

## Bibliografia

* Martin Gardner, Enigmi e giochi matematici, BUR Biblioteca Universale Rizzoli, 2001, ISBN 9788817127479
# Línia evolutiva de Tandemaus

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Tandemaus i Maushold.

## Tandemaus

Tandemaus és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona a Maushold.
Durant el joc es pot pujar de nivell per a evolucionar-lo una vegada arriba al nivell 25.

### Als videojocs

Va fer el seu debut en el joc Pokèmon Escarlata i Púrpura, per tant va aparèixer per primera vegada en un joc el 18 de novembre de 2022, data de llançament d'aquest videojoc.

## Maushold

Maushold és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal. Evoluciona de Tandemaus.

### Als videojocs

Va fer el seu debut en el joc Pokèmon Escarlata i Púrpura, per tant va aparèixer per primera vegada en un joc el 18 de novembre de 2022, data de llançament d'aquest videojoc.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
Espècies de Pokémon :
# Argument de Sant Antoni a Artà

Els Arguments de Sant Antoni a Artà o, simplement, s'Argument, són una sèrie llarga de gloses de sis versos octosíl·labs fent un glosat de setanta a cent estrofes, compostes per un mateix glosador en les quals es fa una crònica dels principals esdeveniments de l'any. És cantat públicament a la Plaça Major d'Artà per les festes de Sant Antoni, en haver beneït les bísties.
El primer Argument de què es té constància és de 1784 “d’autor desconegut”. Entre 1937 i 1946 la Guerra Civil el va interrompre i es va deixar de cantar cinc vegades.
Els "cantadors de s'Argument" eren joves amb bona veu que el glosador que havia compost s'Argument triava per què el cantassin el diumenge de la festa. Solien ser quatre i durant l'acompanyada a beneïdes anaven dins un carro triomfal.
Alguns dels glosadors que han compost s'Argument al llarg del segle xix i XX són Maria Esteve, Francesc Femenies "Gurries", Joan Ferrer "Vermell", Antoni Ginard "Butler", Jaume Guiscafrè Llull, Antoni Llabrés "Capeller", Antoni Massanet "Barrió", Bernat Pons "Llubí", Mateu Riera "Molinet", Joan Sansó "Geneca", Antoni Sureda "Xoriguer", Jaume Terrassa "des Pont" i Llorenç Terrassa "de Son Boiet". Des de l'any 2006 l'escriu Joana Aina Ginard Brunet 'Butlera', que va substituir el seu pare, Antoni Ginard "Butler", en aquesta tasca.

## Referències

* 1 2 Barceló, Miquel «L'Argument arriba puntual amb rima i cant popular a Artà». Ara Balears, 13-01-2017.
* ↑ Vives Riera, Antoni. Modernització i pervivència de la vila rural com a subjecte històric durant el segle xx; Les festes de Sant Antoni i el cant de l'argument a la vila d'Artà a Mallorca (tesi). Universitat de Barcelona.
# Maguro Fujita

Maguro Fujita (藤田 まぐろ, Fujita Maguro, nascuda el 6 de març del 1971) és una artista manga japonesa. Els seus mangues són treballs típicament shōjo que són serialitzats en la revista Ribon. És coneguda per escriure Kero Kero Chime.

## Treballs publicats

* Kero Kero Chime
* Happy Pharmacy
* Neringu Project
* Twinkle Tiara
* Kyūketsu byōin e ikō!
* Emi yu ranpu
* Taiyou ga ippai
* N.G. heroine
* Kawaiteki shinigami
* Maigo no Kemonotachi

## Referències

* ↑ «Maguro FUJITA - Anime News Network». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «THEM Anime Reviews 4.0 - Kero Kero Chime». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Maguro Fujita» (en castellà). [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Maguro Fujita. Anime-Planet» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2024].
# Volotea

Volotea és una aerolínia fundada pels creadors de Vueling, Carlos Muñoz i Lázaro Ros. El gener del 2012 es troba a punt d'obtenir el certificat d'operador aeri (AOC) per part de l'Agència Estatal de Seguretat Aèria d'Espanya. La companyia està participada per tres firmes de capital de risc, dues d'elles europees i la tercera, dels Estats Units—CCMP Capital, el president de la qual, Greg Brenneman, també presideix Volotea. En el passat, Brenneman ja fou president i COO de Continental Airlines. Volotea s'enlaira amb un capital de més de 30 milions d'euros i la seva flota està composta per avions Airbus A318, A319 i A320.
La companyia està especialitzada en connectar ciutats amb aeroports secundàris entre elles, amb vols regionals.

## Referències

* ↑ «Flightglobal: Volotea Takes First 717».
* ↑ Harvard Business Review on Crisis Management: "Right Away and All at Once: How We Saved Continental"
* ↑ «La 'low cost' Volotea consigue más de 30 millones para despegar» (en castellà). Expansión.com, 28-12-2011.
* ↑ Alegret, Xavier «Voltes preveu facturar un 33% més el 2014». Diari Ara, 12-12-2013 [Consulta: 14 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Volotea - Lloc web oficial (francès) (castellà) (italià) (alemany) (grec)
# Magnoliòpsids

Els magnoliòpsids (Magnoliopsida) o dicotiledònies són una classe d'angiospermes que pertany a la divisió dels espermatòfits (Spermatophyta). És un grup propi de sistemes de classificació antics, com el sistema Cronquist (1981) o el sistema Takhtadjan (diferents versions entre 1950 i 1997).
Agrupa unes 170.000 espècies de gran importància, tant en el medi ambient com econòmicament i s'han adaptat a pràcticament tots els ambients de la terra mostrant una enorme diversitat quant a la seva morfologia, mida i hàbit.
Aquest tàxon no es troba als sistemes de classificació cladístics actuals basats principalment en filogènia molecular (APG III, APG IV) ja que es una agrupació clarament parafilètica.

## Taxonomia

Segons el sistema de classificació de Cronquist, les magnoliòpsides inclouen les següents subclasses i ordres:
Classe Magnoliopsida
* Subclasse Magnoliidae
** Magnoliales
** Laurales
** Piperales
** Aristolochiales
** Illiciales
** Nymphaeales
** Ranunculales
** Papaverales
* Subclasse Hamamelidae
** Trochodendrales
** Hamamelidales
** Daphniphyllales
** Didymelales
** Eucommiales
** Urticales
** Leitneriales
** Juglandales
** Myricales
** Casuarinales
* Subclasse Caryophyllidae
** Caryophyllales
** Polygonales
** Plumbaginales
* Subclasse Dilleniidae
** Dilleniales
** Theales
** Malvales
** Lecythidales
** Nepenthales
** Violales
** Salicales
** Capparales
** Batales
** Ericales
** Diapensiales
** Ebenales
** Primulales
* Subclasse Rosidae
** Rosales
** Fabales
** Proteales
** Podostemales
** Haloragales
** Myrtales
** Rhizophorales
** Cornales
** Santalales
** Rafflesiales
** Celastrales
** Euphorbiales
** Rhamnales
** Polygalales
** Sapindales
** Geraniales
** Apiales
* Subclasse Asteridae
** Gentianales
** Solanales
** Lamiales
** Callitrichales
** Plantaginales
** Scrophulariales
** Campanulales
** Rubiales
** Dipsacales
** Calycerales
** Asterales

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group (2009). An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III. Botanical Journal of the Linnean Society 161(2): 105-121.
* ↑ Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
# Heidi Abel

Heidi Abel (Basilea, 21 de febrer de 1929 - Zúric, 23 de desembre de 1986) va ser una locutora i presentadora de televisió suïssa, força popular a la Suïssa alemanya.

## Biografia

Filla única d'un músic, després de graduar-se a l'Escola Femenina i de formar-se a la Kunstgewerbeschule de Basilea, va treballar primer com a operadora i locutora a Radio Basilea i a la companyia Radibus, i el 1954 fou una de les primeres presentadores de la Schweizer Fernsehen (Televisió suïssa). Durant aquells anys va moderar els programes infantils i juvenils Die Welt ist rund i Was man weiss und doch nicht kennt i una gran varietat de programes de notícies, discussió i entreteniment, com Wer häts?, Test, Heute abend in..., Heidi Abel sucht Plätze für Tiere, Karussell (1977–1982), Musik und Gäste o Telefilm. En els darrers anys, la dona més popular de la televisió suïssa va editar i moderar el programa de televisió Karambuli.
El 1965 va moderar amb Ursula von Manescul a Baden-Baden, el cinquè Festival Schlager alemany de 1965.
Heidi Abel també va treballar a la Schweizer Radio DRS al programa d'entrevistes Persönlich, a Musik für einen Gast i a Wunschkonzert. El 25 de setembre de 1986 va moderar per última vegada el programa de notícies DRS aktuell; tres mesos més tard va morir a l'edat de 57 anys de càncer de medul·la espinal.
Heidi Abel ha rebut nombrosos premis pel seu treball (un dels Premis Ondas 1958 com a millor locutora internacional, el 1976 el Premi MUT pels serveis especials per a la protecció humana, ambiental i animal, el 1983 el Premi Tele pel programa Telefilm). El 2000, Heidi Abel va ser votada per "dona televisiva del segle" per una revista de televisió.
El 1986, el llegat de Heidi Abel va establir el Fons d'Innovació de la Fundació per a Tecnologia Adaptada i Ecologia Social (SATS) de l'Ökozentrum de Langenbruck (Basilea). Té dedicat un carrer a prop de la seu de Schweizer Fernsehen a Zürich-Seebach.

## Referències

* ↑ Heidi Abel: Vor 25 Jahren starb die TV-Legende. Vídeo sn: glanz & gloria, SRF 1 vom 23. Dezember 2011 (3 min).
* ↑ Der Heidi-Abel-Weg in Zürich-Seebach (Strassenverzeichnis der Stadt Zürich)

## Videografia

* Tobias Wyss: Heidi Abel – eine Fernsehgeschichte. Video U-matic + Video-8, 1985. (PDF).
* Felice Zenoni: Heidi Abel – Licht und Schatten einer TV-Pionierin. SRF 1, 2019, 92 min.
# Haimó

Haimó - Haymo (alemany) - (mort el 28 de març del 853) fou un monjo benedictí i teòleg alemany que serví com a bisbe de Halberstadt i escrigué sobre matèries religioses.
Es desconeix la data exacta i el lloc del seu naixement. Quan era jove entrà al monestir de Fulda, on el cèlebre Raban Maur fou un dels seus companys d'estudis; amb ell se n'anà al monestir de Sant Martí de Tours per aprofitar les lliçons del seu gran mestre Alcuí de York. Després d'una breu estada a Tours, els dos amics tornaren a la casa benedictina de Fulda, i allà passà Haimó la major part de la seva vida anterior a la seva promoció a la dignitat episcopal. Es convertí en canceller del monestir. És probable que, gràcies als seus coneixements, també s'encarregués de l'ensenyament de la teologia al propi monestir, si bé no n'hi ha cap prova. Tornà un temps curt al monestir benedictí de Hersfeld, quan les últimes setmanes del 840 fou nomenat bisbe de Halberstadt. Abans de la seva promoció, el seu amic, Raban Maur, li escrigué De universo en 22 llibres com a consell perquè l'ajudés en les seves tasques episcopals, i complint els suggeriments, Haimó volgué quedar al marge de la cort del rei Lluís el Germànic i no immiscir-se en els afers de l'Estat, consagrat només al benestar de la seva diòcesi. L'única assemblea pública a la qual assistí fou el Concili de Magúncia, celebrat el 847 per mantenir els drets, privilegis i immunitats eclesiàstiques.
Fou un escriptor prolífic, tot i que una sèrie d'obres li han estat atribuïdes falsament per tenir un homònim també escriptor, Haimó d'Auxerre. La major part de les seves obres autèntiques són comentaris a les sagrades escriptures, dels quals els següents han estat impresos: In Psalmos explanatio, In Isaiam libri tres, In XII Prophetas, In Epistolas Pauli omnes i In Apocalypsim libri septem. No és un comentarista original ni tampoc ho pretenia ser, com és propi de la seva època, simplement repeteix o restringeix les explicacions bíbliques que troba ja escrites a la Patrística. Com a monjo pietós i fidel, observant de les recomanacions de Raban, escriu gairebé exclusivament sobre el sentit moral i místic del text sagrat. També és l'autor d'un epítom o resum de la Història eclesiàstica d'Eusebi de Cesarea, de gran nombre de sermons i d'un treball místic, De amor patriae coelestis. Un passatge dels seus escrits en relació amb la sagrada eucaristia no mostra diferències substancials entre la seva creença respecte de la presència real i la dels teòlegs catòlics. Les seves obres figuren en els volums de CXVI-CXVIII de Jean Paul Migne.

## Referències

* ↑ «Haymo». A: Charles Herbermann. Catholic Encyclopedia. Nova York: Robert Appleton Company, 1913.
# Halon

Halon és un riu de l'Índia a Madhya Pradesh. Neix a 22° 06′ N, 81° 05′ E﻿ / ﻿22.100°N,81.083°E﻿ / 22.100; 81.083, a uns 12 km al sud del Chilpighat i les muntanyes Maikal. Corre en direcció nord per uns 90 km passant pels districtes de Balaghat i Mandla, i desaigua al Burhner.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Halophytum

Halophytum ameghinoi és una espècie de plata herbàcia endèmica de la Patagònia. És una planta suculenta i una planta anual amb les fulles simples, carnoses i de disposició alternada. Són plantes monoiques;.
Halophytum de vegades s'ha ubicat dins la seva pròpia família, Halophytaceae. Per exemple, l'APG III system de 2009 reconeix aquesta família, malgrat que l'APG system de 1998 no reconeixia aquesta família i posava els seus membres dins la família Chenopodiaceae.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
* ↑ L. Watson & M. J. Dallwitz. «The families of flowering plants: Halophytaceae», 02-06-2006. Arxivat de l'original el 2007-01-03. [Consulta: 29 abril 2014].