OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alzinar

* Per a altres significats, vegeu «l'Alzinar».
Un alzinar (també conegut com a alzineda, auleda i aulet) és un bosc d'alzines. És un bosc sempre verd que forma un estrat arbori continu i ombrívol, no gaire alt. L'estrat arbustiu és molt ric i espès i, per contra, l'estrat herbaci és poc desenvolupat.
És un dels ecosistemes mediterranis més característics. Actualment, els alzinars madurs escassegen a causa del fet que han tingut un sistema d'explotació en règim de bosc menut, per a producció de llenya. L'activitat humana que, amb els incendis i certes polítiques de repoblació, han fet que les pinedes o les brolles, pertanyents a estadis més primerencs de la successió ecològica, siguin molt abundants. L'estatge arbori d'un bosc desenvolupat hauria d'atènyer fins a 20 m d'alçada, en canvi, actualment és difícil trobar alzinedes amb l'estrat arbori superior a 12 m. Els alzinars normalment s'exploten pel sistema de bosc menut, caracteritzat per la regeneració per rebrotada de les soques tallades, i tallades a diàmetres petits/mitjans.
Des d'un punt de vista fitosociològic, també són alzinars els anomenats carrascars (boscos de carrasca) i les suredes (boscos de sureres). Alzinars, carrascars i suredes formen l'aliança Quercion ilicis.
Als Països Catalans, es distingeixen diferents tipus d'alzinars, segons l'associació i la subassociació:
    Alzinar amb arboç Viburno tini-Quercetum ilicis subass. arbutetosum
    Alzinar amb marfull Viburno tini-Quercetum ilicis subass. pistacietosum
    Alzinar amb roure cerrioide Viburno tini-Quercetum ilicis subass. cerrioidetosum
    Alzinar amb roure valencià Viburno tini-Quercetum ilicis subass. quercetosum valentinae
    Alzinar amb falzia negra Viburno tini-Quercetum ilicis subass. asplenietosum onopteridis
    Alzinar amb boix Viburno tini-Quercetum ilicis subass. viburnetosum lantanae
    Sureda Viburno tini-Quercetum ilicis subass. suberetosum
* Alzinar muntanyenc Asplenio onopteridis-Quercetum ilicis
* Carrascar Quercetum rotundifoliae
* Alzinar balear Cyclamini balearici-Quercetum ilicis (present a les Gimnèsies)
Fora d'aquesta zona, en alguns llocs de la serralada Cantàbrica, també s'hi fa un altre tipus d'alzinar, l'alzinar cantàbric, proper a l'alzinar típic i que es considera un bosc relicte d'èpoques passades en què al nord de la península hi havia un clima semblant al mediterrani.

## Referències

* ↑ Glossari de Termes Ambientals. Barcelona: Fundació Bancaixa, 1996, p. 30. ISBN 84-88715-60-9 [Consulta: 29 novembre 2014].

## Bibliografia

* DDAA. Els alzinars. Manuals de gestió d'hàbitats. Diputació de Barcelona - Obra Social "la Caixa", març de 2017. ISBN 978-84-9803-782-5 [Consulta: 27 febrer 2018].
# Casino Santjustenc

El Casino Santjustenc o Casino dels Senyors és un edifici del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En el 1923 es realitzà el projecte per a en Josep Siches i Gils.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i pis, amb un segon pis enretirat, acabat amb coberta plana protegida per una balustrada clàssica i amb una torre central que presideix el conjunt i que és una fita visual d'importància. Cal remarcar la seva raresa formal, augmentada per la seva ubicació, al fons d'un passatge per a vianants, el color blau de la fusteria i les possibles reformes en l'edifici original. Modernament se li ha afegit un pis i una pèrgola.

## Referències

* 1 2 «El Casino dels Senyors (Sant Just Desvern - Baix Llobregat)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* 1 2 «Casa Siches o Casino Santjustenc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Casino Sport Figuerenc

El Casino Sport Figuerenc és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici situat al centre de la ciutat. És un edifici entre mitgeres situat sobre una planta amb arcs de mig punt. La façana s'estructura a partir d'una reiteració d'eixos regulars i balconades emmarcades decreixents, rematada per una potent cornisa i un gran frontó a la coberta.

## Referències

* ↑ «Casino Sport Figuerenc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Cau de la Guineu

El Cau de la Guineu es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Teià (el Maresme).

## Descripció

Primer va ésser una barraca de vinya i, un cop abandonada, diuen que ara s'hi amaguen les guineus (o, potser, va ser a l'inrevés, ja que hi ha opinions contraposades entre la gent de Teià). Es tracta d'una petita cova natural, sota una roca, que s'ha eixamplat artificialment per tindre més cabuda. A la part exterior hi ha una canalització i una curiosa pica per recollir l'aigua que llisca per la roca. Des d'ací, l'aigua es condueix cap a una altra pica de bella factura excavada a l'interior. L'indret és poc conegut i la cova, normalment, està neta i endreçada.

## Accés

És ubicat a Teià: cal sortir del poble pel passeig de la Riera i després seguir la pista fins al Coll de Clau. Un cop a la pista de la Carena, seguim 280 m en direcció sud, fins a una bifurcació que prenem a l'esquerra. Recorrem 700 m fins a trobar a l'esquerra un corriol. El seguim fins a la cova, a uns 270 m de distància. Coordenades: x=442408 y=4595473 z=273.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 86.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Ajuntament de Teià (català)
# Glottiphyllum

Glottiphyllum és un gènere amb 54 espècies de plantes suculentes que pertany a la família de les aïzoàcies (Aizoaceae). Són nadius de Sud-àfrica: Província del Cap i el desert de Karoo. Es troba a les pedres amb base de terra (pissarra, gres, quars) i a les roques. Les precipitacions que reben són entre 125 i 500 mm, especialment al març i al novembre.

## Descripció

Les plantes tenen fulles gruixudes i suaus disposada en parells postrades o rastreres. Tenen rizomes. Les flors són grogues amb pètals estrets, de vegades perfumades, de 5 cm de diàmetre, i apareixen a la tardor i hivern. Les espècies s'hibriden fàcilment, amb la creació de nous encreuaments.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Adrian Hardy Haworth i publicat a Saxifragearum Enumeratio. . . accedunt revisiones plantarum succulentarum 105 a l'any 1821. L'espècie tipus és: Glottiphyllum linguiforme (L.) NEBr.

### Etimologia

Glottiphyllum: nom genèric que prové del grec "γλωττίς" (glotis = llengua) i "φύλλον" (phyllos = fulla).

## Taxonomia

* Glottiphyllum carnosum NEBr.
* Glottiphyllum cruciatum (Haw.) NEBr.
* Glottiphyllum depressum (Haw.) NEBr.
* Glottiphyllum difforme (L.) NEBr.
* Glottiphyllum fergusoniae L. bolus
* Glottiphyllum fragrans
* Glottiphyllum grandiflorum (Haw.) NEBr.
* Glottiphyllum herrei
* Glottiphyllum linguiforme (L.) NEBr.
* Glottiphyllum longum (Haw.) NEBr.
* Glottiphyllum muiri
* Glottiphyllum neilii NEBr.
* Glottiphyllum nelii Schwantes
* Glottiphyllum oligocarpum L. bolus
* Glottiphyllum parvifolium
* Glottiphyllum peersii L. bolus
* Glottiphyllum platycarpum
* Glottiphyllum pygmaeum
* Glottiphyllum regium NEBr.
* Glottiphyllum salmii (Haw.) bolus L.
* Glottiphyllum semicylindricum
* Glottiphyllum starkeae
* Glottiphyllum suave NEBr.
* Glottiphyllum surrectum (Haw.) bolus L.

## Referències

* ↑ «Glottiphyllum». The Plant List. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Glottiphyllum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22 novembre 2021].
# Glottiphyllum carnosum

Glottiphyllum carnosum és una espècie rara de planta suculenta, de la família de les aïzoàcies (Aizoaceae).

## Descripció

Glottiphyllum carnosum és una suculenta compacta que forma grups de fins a 30 cm de diàmetre. Les fulles són de color verd blavós a verd groguenc amb textura superficial llisa, més o menys erectes, de fins a 6,5 cm de llargada i fins a 2 cm d'amplada; sovint, les vores són ondulades i encorbades a la punta. Té una capa cerosa pàl·lida a les fulles, que li confereix un color grisenc. Les flors són grogues, semblants a margarides, de fins a 2,5 cm de diàmetre, i surten d'entre les fulles a finals de la tardor i l'hivern. Les seves càpsules de llavors tenen una base llenyosa i una part superior arrodonida en forma de cúpula.
S'assembla a Glottiphyllum linguiforme, que sembla semblant però té fulles més planes. En canvi, G. carnosum té fulles molt més gruixudes, amb una punta encorbada, i tendeix a fer fillols i es pot ramificar molt més.

## Distribució i hàbitat

Glottiphyllum carnosum és autòcton de zones àrides del Petit Karoo oriental, entre les ciutats de Calitzdorp i Oudtshoorn de la província sud-africana del Cap Occidental, entre els 400 fins als 650 m d'alçada. Coexisteix amb diverses altres espècies de Glottiphyllum.

## Amenaces

Aquesta espècie està amenaçada pel trepig i el pasturatge; especialment de la indústria de l'estruç.

## Taxonomia

Glottiphyllum carnosum va ser descrita per N.E. Br. i publicat a Mem. Bot. Surv. South Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2), a l'any 1987.

### Etimologia

Glottiphyllum: nom genèric que prové del grec "γλωττίς" (glotis = llengua) i "φύλλον" (phyllos =fulla).
carnosum: epítet llati que significa "carnós".

### Sinonímia

* Glottiphyllum jordaanianum Schwantes

## Referències

* 1 2 3 4 «Glottiphyllum carnosum» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 23 novembre 2021].
* 1 2 3 «Red List of South African Plants». South African National Biodiversity Institute (SANBI). [Consulta: 23 novembre 2021].
* 1 2 «Glottiphyllum carnosum». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana.
* ↑ «Glottiphyllum carnosum» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 23 novembre 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 23 novembre 2021].
* ↑ «Glottiphyllum carnosum». The Plant List. [Consulta: 23 novembre 2021].
# Glottiphyllum linguiforme

Glottiphyllum linguiforme és una espècie de planta suculenta molt estesa que pertany a la família de les aïzoàcies (Aizoaceae), originària de Sud-àfrica. És l'espècie tipus del gènere Glottiphyllum.

## Descripció

Les seves fulles són compactes, llises i ovalades, sense marques fortes ni encorbades apicals. La superfície de la fulla té una coberta cerosa pàl·lida que es pot treure fàcilment, i la part inferior de la fulla és plana.
S'assembla a Glottiphyllum carnosum, que té un aspecte semblant, però té fulles més gruixudes amb les puntes encorbades, i tendeix a fer fillols i es ramifica molt més.

## Distribució i hàbitat

Glottiphyllum linguiforme és autòcton de la part central de l'àrida del Petit Karoo prop de la ciutat d'Oudtshoorn, a la província sud-africana del Cap Occidental; a una alçada d'entre els 270 i els 650 m. Aquí es produeix conjuntament amb el rar Glottiphyllum cruciatum i el generalitzat Glottiphyllum depressum. G.linguiforme creix generalment en sòls rocosos, a base d'esquist, a l'abric d'arbustos.

## Amenaces

Aquesta espècie està amenaçada pel pasturatge, el trepig i l'erosió del sòl continu com a conseqüència de la cria d'estruços.

## Taxonomia

Glottiphyllum linguiforme va ser descrita per (L.) N.E.Br. i publicat a The Gardeners' Chronicle & Agricultural Gazette ser. 3 70: 327 a l'any 1921.

### Etimologia

Glottiphyllum: nom genèric que prové del grec "γλωττίς" (glotis = llengua) i "φύλλον" (phyllos =fulla).
linguiforme: epítet llati que significa "amb forma de llengua".

### Sinonímia

* Mesembryanthemum linguiforme L. (1753) basiònim
* Mesembryanthemum scalpratum Haw.
* Mesembryanthemum linguiforme var. scalpratum A.Berger
* Glottiphyllum cilliersiae Schwantes (1938)
* Glottiphyllum latifolium N.E.Br. (1931)
* Glottiphyllum ryderae Schwantes

## Referències

* 1 2 Horst Gölling (en anglès) A monograph on the genus Glottiphyllum (Mesembryanthema, Aizoaceae), 11, 1993. DOI: https://doi.org/10.25223/brad.n11.1993.a1.
* 1 2 «Glottiphyllum linguiforme» (en anglès). Llifle - Encyclopedia of living forms. [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ «Glottiphyllum linguiforme» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Botanical Epithets». [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Glottiphyllum linguiforme». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana.
* ↑ «Glottiphyllum linguiforme». The Plant List. [Consulta: 22 novembre 2021].
# Gobiopsis exigua

Gobiopsis exigua és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ Steindachner, F. 1861. Beiträge zur Kenntniss der Gobioiden. Sitzungsber. Math.-Naturwiss. Classe K. Akad. Wiss. Wien v. 42 (for 1860): 283-292, Pl. 1.
* ↑ «Gobiopsis exigua». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gobiopsis macrostoma

Gobiopsis macrostoma és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'oest de l'Índia fins al riu Mekong.

## Referències

* ↑ Steindachner, F. 1861. Beiträge zur Kenntniss der Gobioiden. Sitzungsber. Math.-Naturwiss. Classe K. Akad. Wiss. Wien v. 42 (for 1860): 283-292, Pl. 1.
* ↑ «Gobiopsis macrostoma». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gobiopsis woodsi

Gobiopsis woodsi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de l'Índia i al nord del Golf de Tailàndia.

## Referències

* ↑ Steindachner, F. 1861. Beiträge zur Kenntniss der Gobioiden. Sitzungsber. Math.-Naturwiss. Classe K. Akad. Wiss. Wien v. 42 (for 1860): 283-292, Pl. 1.
* ↑ «Gobiopsis woodsi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lachner, E.A. i J.F. McKinney 1978. A revision of the Indo-Pacific fish genus Gobiopsis with descriptions of four new species (Pisces: Gobiidae). Smithson. Contrib. Zool. 262:52 p.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Golden Foot

El premi Golden Foot és un premi internacional de futbol, destinat a futbolistes majors de 29 anys. El premi te en compte als jugadors que destaquen pels seus èxits esportius (com a individus i membres d'equip), per la seva personalitat, l'estima del públic i segons els experts de futbol. El primer premi es va atorgar el 2003 i va ser per Roberto Baggio
El guanyador és escollit d'una llista de deu candidats decidit per un jurat compost per socis dels mitjans de comunicació Golden Foot, representants i els aficionats de tot el món que donen el seu vot de preferència a través del lloc web oficial. La peculiaritat d'aquest premi és que el guanyador realitza un motlle permanent de les seves empremtes a "El passeig de Campions", una mena de Passeig de la Fama de Hollywood del futbol internacional al passeig marítim del Principat de Mònaco. Per tant, cada futbolista pot guanyar el premi Golden Foot només una vegada.

## Guanyadors

La llista de guanyadors és la següent:
Llista de guanyadors del Golden Foot :
| Any | Jugador | Club |
| 2003 | Baggio, RobertoRoberto Baggio | Brescia Calcio |
| 2004 | Nedvěd, PavelPavel Nedvěd | Juventus FC |
| 2005 | Shevchenko, AndriyAndriy Shevchenko | AC Milan |
| 2006 | Ronaldo | Reial Madrid |
| 2007 | Del Piero, AlessandroAlessandro Del Piero | Juventus FC |
| 2008 | Carlos, RobertoRoberto Carlos | Fenerbahçe SK |
| 2009 | Ronaldinho | AC Milan |
| 2010 | Francesco Totti | AS Roma |
| 2011 | Ryan Giggs | Manchester United FC |
| 2012 | Zlatan Ibrahimović | Paris Saint-Germain FC |
| 2013 | Didier Drogba | Galatasaray |
| 2014 | Andrés Iniesta | FC Barcelona |
| 2015 | Samuel Eto'o | Antalyaspor |
| 2016 | Gianluigi Buffon | Juventus FC |
| 2017 | Iker Casillas | FC Porto |
| 2018 | Edinson Cavani | Paris Saint-Germain FC |
| 2019 | Luka Modrić | Reial Madrid |
| 2020 | Cristiano Ronaldo | Juventus FC |
| 2021 | Mohamed Salah | Liverpool FC |
| 2022 | Robert Lewandowski | FC Barcelona |

## Referències

* 1 2 «Golden Foot - Winners». Arxivat de l'original el 2019-02-22. [Consulta: 1r desembre 2020].

## Enllaços externs

* Plana web oficial
# Grantia strobilus

Grantia strobilus és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el [[1872]] per Ernst Haeckel.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia strobilus (Haeckel, 1872). Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164262 on 2021-04-21
# Celestino Pons Albí

Celestino Modesto Pons Albí (Xàbia, 1865 - 5 de març de 1920) fou un advocat i polític valencià, alcalde de Xàbia i president de la Diputació d'Alacant.
Era fill del notari Antoni Pons Fourrat, va estudiar dret a la Universitat de València i va exercir de jutge municipal a Xàbia de 1907 a 1909. Tot i que segons la premsa de jove va militar en el carlisme, posteriorment va militar al Partit Liberal Fusionista, del que en 1897 fou secretari general del districte de Dénia. Alhora va col·laborar a El Progreso fins que va publicar a Dénia El Liberal (1897-1898). Fou regidor i alcalde de Xàbia. El seu germà Antonio també fou alcalde de Xàbia.
Va acompanyar José Canalejas y Méndez en la seva escissió del Partit Demòcrata, del que en fou màxim representant a la seva comarca. En 1911 fou escollit diputat a la diputació d'Alacant pel districte de Dénia-Callosa d'en Sarrià i el 1915 pel de la Vila Joiosa-Xixona. El maig de 1918 fou escollit president de la Diputació d'Alacant. Deixà el càrrec el març de 1919 per problemes personals de salut i de solvència de la Corporació, enmig d'una vaga dels treballadors municipals a causa de l'impagament de les nòmines.

## Referències

* ↑ Pons Albi, Celestino a Diccionario biografico Javiense A-Q
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.450. ISBN 9788495484802.
* ↑ Celestino Pons Albí al web de la diputació d'Alacant
Càrrecs públics :
| Precedit per: Manuel Gómez Valdivia | President de la Diputació d'Alacant 1918-1919 | Succeït per: Alfredo Pastor Mengual |
# Gorg

«Gorg» té aquests significats:
* Hidrografia:
** Gorg (geografia), clot d'aigua
* Orografia
** El Gorg, muntanya del Camp de Túria
* Cultura:
** Gorg (revista), revista valenciana
* Toponímia:
** Gorg (Badalona), barri de Badalona
** Estació de Gorg, estació de metro de Badalona
Viccionari