OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Base (geometria)

En geometria s'anomena base la línia (en dues dimensions) o el pla (en un espai de tres dimensions) d'una figura geomètrica plana (2D), com ara un triangle o un pentàgon, o al pla de contorn d'una amb volum (3D), com ara un hexaedre o un con, sobre el qual descansa imaginàriament la figura. En particular, s'anomena "base" a un dels costats paral·lels d'un trapezi o al costat diferent en un triangle isòsceles. En figures com per exemple les piràmides és important indicar, per a la seva descripció, si la seva base és quadrada (si reposa sobre un quadrat), circular (en aquest cas seria un con), pentagonal, etc.
La base, juntament, amb l'altura, el radi, el nombre π, etc. es pren sovint com a factor per a calcular àrees i volums de les figures a què pertanyen.
Viccionari
# Base Antàrtica Gabriel de Castilla

La base antàrtica Gabriel de Castilla és una de les dues bases que té Espanya a la regió de l'Antàrtida. Està situada en l'illa Decepció, a l'arxipèlag de les illes Shetland del Sud. Les coordenades són 62° 58′ 38″ S, 60° 40′ 33″ O﻿ / ﻿62.97722°S,60.67583°O﻿ / -62.97722; -60.67583. Es troba a 1 km de la base argentina Decepción.

## Història

A la fi de 1989 i principis de 1990 es va instal·lar a l'illa Decepció el llavors refugi militar Gabriel de Castilla, per donar suport als treballs de recerca i aixecaments topogràfics que allí s'estaven realitzant en aquest moment. La base està gestionada per la Divisió d'Operacions de l'Estat Major de l'Exèrcit de Terra que, així mateix, organitza i dirigeix la campanya, sent coordinada aquesta, quant a recerca científica es refereix, pel Comitè Polar Espanyol i únicament roman ocupada durant l'estiu austral.
El suport logístic i de manteniment ho realitza des de 1991 el buc de recerca oceanogràfica Hespérides (A-33) recolzat pel BIO Las Palmas, tots dos de l'Armada espanyola, encara que el Las Palmas s'espera que sigui substituït per un buc d'acció marítima (BAM) modificat a aquest efecte.
S'usa la base per realitzar nombrosos estudis científics, tant biològics com a geològics, climatològics, etc.
El seu nom es deu a Gabriel de Castella, navegant i explorador espanyol al que se li atribueix el descobriment de l'Antàrtida a principis del segle xvii.

## Flora i fauna

Les aigües que envolten al territori, en ser fredes i no obstant això, en la profunditat, trobar-se sobre el punt de congelació, són extraordinàriament riques en fauna: bentos (esponges antàrtiques), artròpodes i crustacis, mol·luscs, cetacis, foques, pinnípedes; les aigües abissals, no congelades, contenen una extraordinària fauna, que des d'inicis del segle xxi s'ha anat descobrint; per exemple, peixos la sang dels quals i altres humors posseeixen substàncies anticongelants orgàniques. Els animals principals són: la foca lleopard, foca de Weddell, cranc, lleó marí, estercoràrid, petrel, cormorà, colom antàrtic, etc. Però el més destacat és el pingüí, amb més de mig milió d'exemplars habitant a l'illa durant l'estiu antàrtic.

## Referències

* ↑ La Campaña Antártica, la misión exterior más antigua de las Fuerzas Armadas Libertad Digital, 28 de novembre de 2017
* ↑ Así viven 13 soldados españoles en la Antártida, El Español, 24 de gener de 2016
* ↑ Arriado de bandera en Gabriel de Castilla para despedir la Campaña Antártica, gaceta.es, 2 d'abril de 2018
* ↑ El Hespérides llega a la base Gabriel de Castilla en la Antártida, infodeensa, 6 de gener de 2018
* ↑ Gabriel de Castilla, el descobridor de la Antártida Arxivat 2018-10-29 a Wayback Machine. per José Antonio Crespo-Francés]

## Enllaços externs

* Web CSIC Unidad de Tecnología Marina BAE Gabriel de Castilla
* Bienvenido a la Base Gabriel de Castilla, al web del Ministeri de Defensa
# Auquainville

Auquainville és un antic municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2018 tenia 295 habitants. Des del 1r de gener de 2016 es va integrar com municipi delegat en el municipi nou de Livarot-Pays-d'Auge que en reunir vint-i-dos antics municipis, és el més gros de tots els municipis nous.

## Demografia

El 2007 la població de fet d'Auquainville era de 301 persones. Hi havia 168 habitatges, 110 habitatges principals, 56 segones residències i 2 desocupats. Hi havia 107 famílies. La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 189 persones, 153 eren actives i 36 eren inactives.
Dels 8 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 hi havia 17 explotacions agrícoles que conreaven un total de 320 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Referències

* ↑ «Commune de Livarot-Pays-d'Auge (14371)». Insee. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Livarot-Pays d'Auge reste la plus grosse commune nouvelle de France». Ouest France, 12-01-2017.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Barbus nigrifilis

Barbus nigrifilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la cruïlla entre els rius Lualaba i Luvua (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus nasus

Barbus nasus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 21 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Marroc.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Erxleben (cràter)

Erxleben és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 31,6 km de diàmetre. Porta el nom de Dorothea Erxleben (1715-1762), primera metgessa alemanya, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Erxleben». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Eryngium planum

Eryngium planum és una espècie de planta perenne de la família de les Apiàcies. Es troba a Euràsia. Aquesta planta té una tija de color blau platejat, amb fulles basals. Arriba a mesurar uns 40-60 cm d'alçada.
A causa del seu contingut d'olis essencials, flavonoids i altres substàncies bioactives, està sent utilitzada en la medicina popular europea, per exemple, com a diürètic o com a estimulant i aperitiu.

## Taxonomia

Eryngium planum va ser descrita per Linné i publicada a Species Plantarum 1: 233, l'any 1753.

### Etimologia

* Eryngium: nom genèric que probablement fa referència a la paraula que recorda l'eriçó: "Erinaceus" (especialment des del grec "erungion" = "ción"), tot i que també podria derivar d'"eruma" (= protecció), en referència a les espinoses fulles de les plantes d'aquest tipus.
* planum: epítet llatí que significa "pla"

### Sinonímia

* Eryngium armatum Csató ex Simonk.
* Eryngium brunardii Guétrot
* Eryngium caeruleum Gilib.
* Eryngium intermedium Weinm.
* Eryngium latifolium Gilib.
* Eryngium planifolium Pall.
* Eryngium planum Lindl.
* Eryngium planum var. armatum Csató ex Simonk.
* Eryngium pumilum Gilib.
* Eryngium pusillum Gilib.

## Referències

* 1 2 Thiem, Barbara; Kikowska, Małgorzata; Kurowska, Anna; Kalemba, Danuta «Essential Oil Composition of the Different Parts and In Vitro Shoot Culture of Eryngium planum L.». Molecules, 16, 8, 2011, pàg. 7115–7124. DOI: 10.3390/molecules16087115.
* ↑ «Eryngium planum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 30 setembre 2012].
* ↑ A Noms Botànics
* ↑ «Eryngium planum a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2017].
# Augusta (Sicília)

* Per a altres significats, vegeu «Augusta (Maine)».
Augusta (en sicilià Austa; en català antic Agosta) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la província de Siracusa. L'any 2008 tenia 34.174 habitants. Limita amb els municipis de Carlentini i Melilli. El nom li ve del títol d'August que va rebre el seu fundador el 1232, l'emperador Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Història

Augusta va ser fundada en el segle xiii per l'emperador Frederic II prop de l'antiga colònia grega de Mègara Hiblea. A causa de la seva posició estatègica, fou escenari de combats en la Guerra de Sicília i fou un important port militar dels catalans contra els turcs i el centre militar siracusà més important de la II Guerra Mundial.
Amb la incorporació de Sicília al Casal de Barcelona el 1282, Agosta fou poblada de catalans (igual que Catània) i, per aquest motiu, la llengua catalana hi fou una llengua normal fins a finals, com a mínim, del XV.
Va ser envaïda el 13 de juliol de 1943 per la Vuitena Armada de les Forces Aliades dirigides pel general britànic Montgomery. La ciutat va sofrir importants danys en el terratrèmol de 1693 i pels bombardejos de 1943, així com pel moviment sísmic de 1990.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Massimo Carrubba | Centreesquerra |

## Personatges il·lustres

* Emmanuele d'Astorga, compositor

## Referències

* ↑ «Augusta (Sicília)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pagano, M.A.. Istoria del Regno di Napoli di Filippo M.a Pagano (en italià). vol.2. Spampinato, 1835, p. 366.
* ↑ Garrido i Valls, Josep-David. Vida i regnat de Martí I. Rafael Dalmau Editor, octubre 2010. ISBN 978-84-232-0748-0.

## Galeria d'imatges

* Castell d'Augusta
* La Porta Espanyola
* Església mare

## Vegeu també

* Comtat d'Agosta
Viccionari
# Aurunculeu

Aurunculeu és el nom dels següents personatges:
* Gai Aurunculeu, pretor el 209 aC
* Lluci Aurunculeu, pretor urbà i comissionat
* Gai Aurunculeu, ambaixador romà
# Avió de passatgers amb motors de reacció

Un avió de passatgers amb motors de reacció (jet airliner, en anglès) és un avió de passatgers impulsat per motors de reacció. Els avions de passatgers solen tenir dos o quatre motors de reacció. Els trireactors foren populars durant la dècada del 1970, però actualment són poc habituals. Els avions de passatgers se solen classificar com a avions de fuselatge ample per a vols de llarg abast o avions de fuselatge estret.
Avui en dia, la majoria d'avions de passatgers fan servir motors de reacció perquè funcionen de manera segura a alta velocitat i generen prou empenyiment per propulsar avions d'alta capacitat. Els primers avions de passatgers amb motors de reacció, introduïts a la dècada del 1950, feien servir turboreactors, més senzills, però ràpidament foren substituïts per dissenys que feien servir turboventiladors, que són més silenciosos i cremen menys combustible.
# Avió de negocis

Un avió de negocis, jet privat o avió privat (en anglès: business jet) és un terme que descriu un avió de reacció, generalment de grandària reduïda, dissenyat per al transport de grups d'empresaris o individus rics. Les empreses que construeixen, venen, compren i lloguen aquestes aeronaus tendeixen a utilitzar els termes més formals com ara avió corporatiu, avió executiu o transport VIP.
Els reactors de negocis també poden ser adaptats per a missions especials, com ara trasllats mèdics, tasques de reconeixement, guerra electrònica, patrulla marítima, etc. En aquests casos solen operar contractats per organismes públics, governs o forces armades.

## Classes

La indústria dels avions privats agrupa els reactors en cinc classes segons la seva grandària:

### Reactors molt lleugers

De 4 a 6 passatgers, abast màxim típic d'uns 1.600 km.
* Adam A700
* Cessna Citation Mustang
* Cirrus Vision SF50
* Comp Air Jet
* Diamond D-Jet
* Eclipse Aviation
** Eclipse 500
** Eclipse 400
* Embraer Phenom 100
* Epic Aircraft
** Epic Elite
** Epic Victory
* Honda HA-420 HondaJet
* Piper PA-47 PiperJet
* Spectrum S-33 Independence

### Reactors lleugers

* Beechcraft Premier
* Bombardier Aerospace
** Learjet 40
** Learjet 40 XR
** Learjet 45
** Learjet 45 XR
* Cessna
** Citation CJ1
** Citation CJ2
** Citation CJ3
** Citation CJ4
** Citation Bravo
** Citation Encore
* Embraer Phenom 300
* Emivest SJ30
* Grob G180 SPn

### Reactors de grandària mitjana

* Bombardier Aerospace
** Learjet 60 XR
** Learjet 85
* Cessna
** Citation Columbus
** Citation X
** Citation XLS
** Citation Sovereign
* Dassault Falcon 50EX
* Embraer
** Embraer Legacy 450
** Embraer Legacy 500
* Gulfstream
** Gulfstream G150
** Gulfstream G250
* Hawker Beechcraft
** Hawker 750
** Hawker 850 XP
** Hawker 900XP

### Reactors de grandària mitjana-gran

* Bombardier Aerospace
** Bombardier Challenger 300
** Challenger 605
* Dassault
** Dassault Falcon 900DX
** Dassault Falcon 900EX
** Dassault Falcon 2000DX
** Dassault Falcon 2000EX
* Embraer Legacy 600
* Gulfstream
** Gulfstream G350
** Gulfstream G450
* Hawker 4000

### Reactors de grandària gran

* Bombardier Aerospace
** Bombardier Global Express
** Bombardier Challenger 850
* Dassault Falcon 7X
* Gulfstream Aerospace
** Gulfstream G500
** Gulfstream G550
** Gulfstream G650

### Reactors pesants

Aquest grup ho conformen grans avions de línia modificats per a l'ús privat.
* Airbus Executive and Private Aviation
** Airbus A318 Elite
** Airbus A319CJ
** Airbus A380 Flying Palace
* Boeing Business Jet (737, 747, 777 i 787)
* Embraer Lineage 1000

## Referències

* ↑ «Jet». És a Dir (CCMA). [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ Jorge García de la Cuesta Terminología aeronáutica
* ↑ «Special Missions Aircraft - An Introduction». [Consulta: 16 novembre 2017].
* 1 2 «The Basics of Private Jet Categories». Jet Stream. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Avió de reacció

Un avió de reacció, jet o reactor és un avió impulsat per motors de reacció. Els avions de reacció volen molt més ràpidament que els avions impulsats per hèlixs, i poden volar a altituds superiors – de l'ordre 10.000 - 15.000 metres per a turbines de gas. A aquestes altituds, els motors de reacció assoleixen l'eficiència màxima en distàncies llargues. En contrapartida, els motors d'avions impulsats per hèlixs assoleixen l'eficiència màxima a altituds molt inferiors. La definició general d'avió de reacció inclou la propulsió d'avions mitjançant tota mena de motors de reacció: turbines de gas, coets, ramjets, etc.

## Història

Dos enginyers, Frank Whittle del Regne Unit i Hans von Ohain d'Alemanya, desenvoluparen el concepte independentment a la darreria dels anys 1930, tot i que el primer turbojet és atribuït a Whittle.
El primer avió de reacció a volar va ser el Heinkel He 178, el 27 d'agost de 1939. Es tractava d'un projecte d'avió experimental, liderat per Hans von Ohain, que només estava preparat per a portar passatgers i equipament bàsic, que constituí el primer demostrador a partir del qual els fabricants alemanys d'aeronaus i d'aeromotors van tenir una visió aclaridora sobre la seua viabilitat.
En paral·lel, gràcies a l'equip d'investigació anglès per al desenvolupament del motor de reacció, liderat per Frank Whittle, ja s'havia provat un motor de reacció al banc d'assajos. El següent pas pels anglesos fou el primer vol del Gloster E.28/39 que fou el primer avió de reacció anglès en enlairar-se al 15 de maig de 1941.
Després de la guerra, la turbina de gas es va començar a adaptar a l'aviació civil, possibilitant així, majors abasts i majors altures. Així nasqué l'avió de Havilland Comet, avió de passatgers que començava a operar el 1952 i que tingué seriosos problemes de fatiga degut a les grans diferències de pressió que provocaren un progrés de clevills imprevist a l'etapa de disseny.
Una altra fita de l'aviació a reacció en el camp civil fou el disseny i funcionament de l'avió supersònic Concorde, el primer a portar passatgers, que resultà polèmic degut a l'encariment dels combustibles fòssils amb les crisis del petroli i a la contaminació acústica i atmosfèrica del seu vol.

## Referències

* ↑ «Multidiccionari: avió 1.5». el Punt Avui.
* ↑ «History of flight - The jet age» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2019].
* ↑ «Se cumplen 77 años del primer vuelo de un avión a reacción» (en castellà). Europa Press, 26-08-2016. [Consulta: 8 maig 2019].

## Vegeu també

* Forat de la capa d'ozó
# Ball de cavallets de Reus

El Ball de cavallets de Reus és un element del Seguici Festiu de la ciutat que surt per la Festa Major i per la de la Mare de Déu de Misericòrdia el mes de setembre.
El trobem documentat a Reus des del 1620, encara que és a començaments del segle xviii quan es fa habitual la seva presència al carrer. A partir de 1705, el Ball té una presència constant en les solemnitats locals. El Ball anava a càrrec del gremi de blanquers i assaonadors, i segurament era una de les danses més luxoses dels seguicis festius reusencs dels segles xviii i xix. La potència econòmica del gremi, el luxe de les indumentàries que lluïen els balladors i l'extracció social dels seus components semblen suggerir-ho. La fi dels antics gremis, al segon terç del segle xix, comportà la seva desaparició, com la de tantes altres danses del seguici.
Les descripcions de la dansa parlen de setze balladors, vuit cristians a cavall i vuit moros a peu, a més d'un macer i un àngel. A primers del segle xix la comparsa es reduí a quatre genets cristians enfrontats a quatre genets moros. Segons la descripció d'Andreu de Bofarull: "lo macer combat amb l'àngel, que són los únics que no porten cavall"
El ball es reincorpora a la Festa Major l'any 1998. Ara la ballen quatre genets cristians i quatre moros, a més de l'àngel i el macer. Els balladors porten cavallets, tots diferents, penjats al cos. Els vestits dels balladors els volen identificar amb moros i cristians. L'àngel porta túnica blanca i espasa, i el macer una maça. El Col·lectiu Reusenc d'Activitats Culturals (CRAC) va recuperar la coreografia, i els vestits. Els cavallets són de l'escultor reusenc Manel Llauradó. La música actual del Ball de Cavallets segueix la tonada aplegada per Bofarull, amb arranjaments de Daniel Carbonell. La formació que acompanyà el ball duia, inicialment, una cobla d'oboès, integrada per tres tarotes i un baixó. Durant una temporada fou acompanyat per tres gralles i un timbal, però en l'actualitat una cobla de vuit tarotes i dos timbals és l'encarregada d'interpretar la música del Ball de Cavallets.

## Referències

* ↑ Sugranyes, Ferran. "El Ball de Cavallets". A: Sant Pere: Festa Major de Reus. Reus: l'Ajuntament, 2009. Pàgs. 297-299
* ↑ «Festas de Reus». Revista del Centre de Lectura, Any VII, núms.157 i 158, 15-VIII-1926, pàg. 230.
* ↑ Protocol de les Festes Majors de Reus. Reus: Arxiu Municipal, 2006, p. 73-74. ISBN 8489688362.
# Ball de cornuts

El ball de cornuts és una dansa tradicional catalana, que ve de temps immemorial, es balla a la festa de l'arbre a Cornellà del Terri cada Dilluns de Pasqua i té la coreografia i música extreta del Costumari de Joan Amades. Consta d'un ball rodó a l'entorn d'un petit arbre amb banyes que ha estat plantat al mig de la plaça.
Un ballador que fa de Cornut –porta al cap dues monumentals banyes– va saltant tot voltant per dins i per fora del cercle format per les sis parelles balladores. Acabada la dansa, pren una balladora per la mà i, trencant la rotllana, ballen per la plaça fins a sortir.
Antigament eren molt populars aquests balls que es feien al voltant de l'arbre i eren anomenats balls rodons per ésser semblants a la Sardana. Eren acompanyats de cançons i tota mena de d'actes de joia i es repartien flors entre el jovent, costum que ha arribat fins a nosaltres, com ens ho recorda una cançó popular que ens fa conèixer la rivalitat entre poblacions veïnes:
| « | Els de l'Albi tenen un Maig que és bo per fer una arcada; que n'és tort i geperut, gran falta n'hi han trobada. Vallclara sí, que'n té un d'una pessa ben llastada que'n té cent i quatre pams, el més alt de la contrada. | » |
Mentre es plantava l'arbre els fadrins cantaven corrandes o follies a les noies, acompanyats d'instruments populars. Una d'aquestes corrandes diu:
| « | De rossetes prou n'hi ha, que'ls rosers n'estan criant, no pas de tan boniquetes com les que m'estic mirant. Vostre mare és una rosa, vostre pare és un roser, i vós sou la poncellete que algun dia colliré. | » |

## Bibliografia

* Costums i Tradicions Catalanes, Aureli Capmany, Barcelona 1982.
* Costumari Català, de Joan Amades, 1952 i 1982.
# Baldwin

«Baldwin» té aquests significats:
* Topònims:
** Baldwin (comtat de Nassau), localitat del comtat de Nassau a l'estat de Nova York (EUA)
** Baldwin (comtat de Chemung), localitat del comtat de Chemung a l'estat de Nova York (EUA)
** Baldwin (Dakota del Nord)
** Baldwin (Florida)
** Baldwin (Geòrgia)
** Baldwin (Illinois)
** Baldwin (Iowa)
** Baldwin (Louisiana)
** Baldwin (Maine)
** Baldwin (Maryland)
** Baldwin (Michigan)
** Baldwin (Pennsilvània)
** Baldwin (Wisconsin)
** Baldwin City, localitat de l'estat de Kansas (EUA)
** Baldwin Harbor, localitat de l'estat de Nova York (EUA)
** Baldwin Park (Califòrnia), localitat de l'estat de Califòrnia (EUA)
** Baldwin Park (Missouri), localitat de l'estat de Missouri (EUA)
* Biografies:
** Adam Baldwin, actor estatunidenc sense relació familiar amb els anteriors
** Alec Baldwin, actor estatunidenc germà de Daniel, Stephen i William Baldwin
** Daniel Baldwin, actor estatunidenc germà d'Alec, Stephen i William Baldwin
** Earl Baldwin (Newark, Nova Jersey, 1901 - Hollywood, 1970), guionista i productor de cinema estatunidenc
** Jack Baldwin (oficial de la RAF), oficial anglès de la Royal Air Force durant la Segona Guerra Mundial.
** James Baldwin, escriptor afroamericà
** James Mark Baldwin, psicòleg estatunidenc que va formular la teoria anomenada efecte Baldwin
** Stanley Baldwin, polític conservador anglès
** Stephen Baldwin, actor estatunidenc germà d'Alec, Daniel i William Baldwin
** William Baldwin, actor estatunidenc germà d'Alec, Daniel i Stephen Baldwin
* Miscel·lània:
** Baldwin Locomotive Works, antiga empresa ferroviària estatunidenca
** Baldwin Piano Company, companyia estatunidenca fabricant de pianos
** Efecte Baldwin, teoria evolutiva sobre les habilitats de l'aprenentatge proposada per James Mark Baldwin