OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Limer

Limer va ser un rei de Mari, a l'antiga Mesopotàmia, una rica ciutat-estat situada al curs mitjà de l'Eufrates que controlava tot el comerç de la zona.
El seu regnat s'hauria de situar entre els anys 2520 aC i 2490 aC, segons unes cronologies, o bé entre el 2403 aC i el 2373 aC segons altres fonts. Una majoria d'historiadors coincideixen que els 19 reis de Mari que es coneixen abans de la invasió del territori per part del rei Sargon d'Accad, s'han de situar entre els anys 2700 aC i 2400 aC.
Segons les llistes de les Tauletes d'Ebla, que mencionen el reis de Mari, portava l'epítet de "Sacerdot gudug". El gudug era un sacerdot no dedicat específicament a cap divinitat i que actuava en temples diferents. Les tauletes també diuen que va succeir a Zizi, i el seu successor hauria estat Carrum-Iter (o Sharrum-Iter). Ebla, lloc on es van trobar les tauletes, era una ciutat tributària de Mari en aquella època.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Síria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 16. ISBN 9788446019497.
* ↑ Cohen, Yoram. Wisdom from the Late Bronze Age. Atlanta: Society of Biblical Literature, 2013, p. 148. ISBN 9781589837546.
# Lisnossilia

Lisnossilia (en (ucraïnès): Лісносілля, en rus: Лесноселье, Lesnossélie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 480 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Li Feng (Cao Wei)

* Per altres persones anomenades igual, vegeu Li Feng.
    En aquest nom xinès, el cognom és Li.
Li Feng :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 李豐 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 李丰 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Lei Fung |
| | Wade-Giles: | Li Fêng |
Li Feng (mort el 254), style name Anguo (安國), va ser un oficial administratiu de l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ell era un funcionari de confiança de l'emperador Cao Fang, i no va voler seguir els desitjos del regent Sima Shi. Colèric respecte a això, Sima el va matar falsament acusant-lo de traïció i també en va anihilar al seu clan.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Llac Cișmigiu

El llac Cișmigiu és un llac al centre de Bucarest, sector 1, als jardins de Cișmigiu. El llac té una superfície de 29.500 m² i una longitud d’1,3 km, una amplada de 50 metres i una profunditat d’1-2 metres. Durant l'hivern, el llac s'asseca artificialment i s'organitza un parc de patinatge al llit del llac. Prop del llac Cișmigiu, als jardins de Cișmigiu, hi ha el llac Lebedelor, molt més petit, reservat a les aus aquàtiques.
El llac es va formar a partir d’una antiga bifurcació del riu Dâmbovița i era conegut en temps de Matei Basarab com a Balta lui Dura neguțătorul.

## Referències

* ↑ «PREZENTARE GENERALÃ A SECTORULUI 1» (PDF). www.impozitelocale1.ro. Arxivat de l'original el 2005-01-19. [Consulta: 4 novembre 2020].
* ↑ «Lacul Cişmigiu - Wikimapia». wikimapia.org. [Consulta: 17 juny 2017].
# Llau de Ries

La llau de Ries, anomenada Llau Fonda en alguns mapes, és una llau de l'antic terme de Gurp de la Conca, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a la Paül, a l'est del poble de Santa Engràcia, per transformació de la llau de la Canaleta, des d'on davalla cap al sud-est fins que arriba a l'alçada d'aquest poble, moment en què torç cap al sud-oest, per baixar pel costat de llevant d'aquest poble fins a arribar al fons de la vall, on s'aboca en el barranc de Seròs al nord del Campament Militar de Talarn.

## Referències

* ↑ «Llau de Ries». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llau de Ries». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Llau de Sant Feliu

La llau de Sant Feliu és una llau del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de la Pobleta de Bellveí.
Es forma al sud del poble d'Estavill per la unió de dues llaus anomenades del Vedat. Des d'aquell lloc davalla cap al sud-est, per atènyer el Flamisell a prop i al nord-oest de la Pobleta de Bellveí.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Liberbank

Liberbank és la marca comercial del grup bancari a través de la qual es fa efectiu el Sistema Institucional de Protecció (SIP) del que formen part Cajastur (incloent CCM), Caja de Extremadura i Caja Cantabria. A finals de 2020 Unicaja va anunciar l'absorció de Liberbank, donant lloc al cinquè banc més gran a Espanya per volum d'actius.

## Referències

* ↑ «Liberbank será el nombre comercial del banco liderado por Cajastur» (en castellà). El Economista, 19-07-2011. [Consulta: 21 juliol 2011].
* ↑ «Unicaja i Liberbank arriben a un acord per fusionar-se». El Nacional, 29-12-2020. [Consulta: 29 desembre 2020].
# Liberi

«Liberi (Liberius)» té aquests significats:
* Liberi (Itàlia), municipi de la prov. de Caserta, a la Campània
* Liberi I, Papa de Roma entre el 352 i el 366
* Petrus Marcellinus Felix Liberius (c. 465 - c. 554), aristòcrata i oficial romà
Viccionari
# Lli de flor gran

El lli de flor gran (Linum grandiflorum), és una planta herbàcia de la família de les linàcies. També pot rebre el nom de llinet.

## Particularitats

Aquesta planta amb flors de colors vius prové de l'Àfrica del Nord, concretament d'Algèria.
És una planta molt fàcil de cultivar i molt agraïda. Les seves flors duren molt de temps, conservant llur color viu. Per això és força apreciada en jardineria, sobretot la varietat 'rubrum', coneguda per la seva abundància de flors de color roig magrana intens.
De vegades, els individus de llavors procedents d'un jardí proper sobreviuen en estat salvatge durant una estació, però no gaire més.

## Referències

* 1 2 «Linum grandiflorum». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Linum grandiflorum rubrum». Arxivat de l'original el 2010-06-20. [Consulta: 12 gener 2010].
# Licca-chan

Licca-chan (リカちゃん) el nom complet és Kayama Rika (香山リカ), és una popular sèrie de nines de joguina introduïdes al Japó en els anys 1967 per la companyia Takara. Les nines Licca-chan mostren un cos més japonès pel que fa a alçada i característiques. Takara ha venut més de 48 milions de nines a partir de 2002, i 53 milions des del 2007. Licca-chan va ser creada per l'artista de manga shōjo, Miyako Maki, que és l'esposa de Leiji Matsumoto. Aquesta nina és tan popular al Japó com ho és la Barbie als Estats Units.
Takara ha proporcionat una extensa història de per a la nina, incloent una edat (onze), on assisteix a l'escola, els noms i ocupacions dels seus pares, i els seus llibres favorits -Anne of Green Gables i A Little Princess-. A Licca-chan també li agrada Doraemon.
Al 2001, una versió adulta i embarassada de la nina Licca-chan va ser introduïda, la qual portava una targeta que el comprador podia enviar a la companyia Takara per aconseguir una nina bebè que a la vegada portava una clau que podia restaurar a la nina-mare a les seves proporcions normals. El llançament d'aquesta nina va coincidir amb el naixement de la princesa Aiko, la filla dels prínceps Naruhito i Masako del Japó, un factor que va augmentar les vendes de la nina. De llavors ençà, d'altres versions de la nina s'han anat produint, incloent la "Departure Licca", llançada en el quaranta aniversari del producte el 2007.
Un videojoc de Licca-chan va ser llançat per Nintendo DS el 29 de novembre de 2007. Aquest joc va sortir més tard el 14 d'octubre de 2008 als Estats Units amb el nom de Lovely Lisa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 (en angles) «Licca-chan». [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ (en anglès) «Super Doll Licca-chan». [Consulta: 12 maig 2017].
* 1 2 3 (en anglès) «TOYS: Licca-chan turns 40, travels the world», 19-04-2007. [Consulta: 12 maig 2017].
* 1 2 (en anglès) «Shoppers go ga-ga over pregnant doll», 06-12-2001. Arxivat de l'original el 2007-10-30. [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ Arxivat 2009-02-19 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (en japonés) Licca-chan page at Takara-Tomy
* (en inglés) Attack of the Anime Toys (listing many different types of Licca-chan dolls)
# Licciana Nardi

Licciana Nardi és un comune (municipi) de la província de Massa i Carrara, a la regió italiana de la Toscana, situat a uns 110 quilòmetres al nord-oest de Florència i a uns 25 quilòmetres al nord-oest de Massa, a la Lunigiana. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 4.872 habitants.

## Geografia

La ciutat es troba a la regió de la Lunigiana, a la frontera entre la Toscana i la Ligúria, amb els Alps Apuans com a teló de fons. Es troba a pocs quilòmetres de Massa i La Spezia i prop de llocs turístics famosos com Lerici, Porto Venere i Cinque Terre.
Licciana Nardi limita amb els següents municipis: Aulla, Bagnone, Comano, Fivizzano, Monchio delle Corti, Podenzana, Tresana i Villafranca in Lunigiana.

## Ciutats agermanades

* Somerton, Regne Unit
* Romagnat, França

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 26 febrer 2020].
# Llengua regional

Una llengua regional és una llengua parlada tradicionalment en una regió i que no és la llengua majoritària de l'estat.
La definició de la Carta Europea de les Llengües Regionals o Minoritàries diu:
    Per l'expressió llengües regionals o minoritàries, hom entén les llengües:
   * usades tradicionalment en un territori d'un estat per naturals d'aquest estat que constitueixin un grup numèricament inferior a la resta de la població de l'estat; i
   * diferents de la llengua o de les llengües oficials d'aquest estat.
Per tant, no s'inclouen ni els dialectes de les llengües oficials ni les llengües dels immigrants.

## Català, llengua regional

El català és un cas especial dintre de les llengües regionals de la Unió Europea. Per una banda, té algunes de les característiques de llengua minoritària: dintre del domini lingüístic pràcticament tothom coneix la llengua oficial de l'estat i, en canvi, una part de la població no coneix la catalana. Per altra banda, el català és llengua oficial d'un estat sobirà, Andorra, i de tres comunitats autònomes espanyoles, al costat del castellà. A més, té un gran nombre de parlants. És de llarg la llengua regional europea més estesa, amb més parlants que les quatre que li venen immediatament darrere juntes, i més que algunes de les llengües oficials de la Unió.

## Llengües oficials i alhora regionals

Una llengua oficial en un estat pot ser que sigui alhora una llengua regional en un altre estat. Per exemple:
* Català, oficial a Andorra i regional a Espanya, França i Itàlia.
* Alemany, oficial a Alemanya, Àustria, Bèlgica, Liechtenstein, Luxemburg i Suïssa; i regional a Dinamarca i Itàlia.
* Danès, oficial a Dinamarca, i regional a Alemanya.
* Hongarès, oficial a Hongria, i regional a Romania.
* Italià, oficial a Itàlia, i regional a Croàcia, Eslovènia i Suïssa.

## Vegeu també

* Llengua minoritària
* Llengua minoritzada
* Llengües de la Unió Europea

## Referències

* ↑ Article 1 Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. de la Carta Europea de les Llengües Regionals o Minoritàries.
* ↑ Presentació Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. de la Carta Europea per la Generalitat de Catalunya.
# Lintgen

Lintgen (luxemburguès Lëntgen) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Mersch. Comprèn les viles de Lintgen, Gosseldange i Prettingen.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 1.428 | 64,15% |
| Forasters | 798 | 35,85% |
| - portuguesos | 472 | 21,20% |
| - francesos | 29 | 1,30% |
| - italians | 46 | 2,07% |
| - belgues | 56 | 2,52% |
| - alemanys | 36 | 1,62% |
| - iugoslaus | 24 | 1,08% |
| - altres | 135 | 6,06% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 2.226 |
| 01/01/2002 | 2.245 |
| 01/01/2003 | 2.303 |
| 01/01/2004 | 2.342 |
| 01/01/2005 | 2.405 |
# Squid (arma)

L' Squid(calamar en anglès) era una arma antisubmarina desenvolupada per la Royal Navy a la Segona Guerra Mundial en resposta a la creixent amenaça submarina alemanya. Consistia en tres canons de morter que llençaven càrregues de profunditat. Va ser un desenvolupament posterior al sistema Hedgehog i va ser substituïda pel sistema Limbo
L'arma consistia en tres canons de morter muntats en línia, lleugerament descentrats per a augmentar la dispersió dels projectils. Els canons estaven instal·lats en un afust que podia rotar 90 graus per a efectuar la recarrega. Els projectils pesaven 177 kg. El projectil s'enfonsava dins l'aigua a una velocitat de 13,3 m/s i portava una espoleta cronomètrica per ajustar la profunditat a la que esclataria, que com a màxim podia ser 274 metres. El sistema estava enllaçat amb el sonar de la nau que el disparava automàticament. Els projectils cobrien una àrea triangular aproximada de 40 metres de costat i 250 metres per davant la nau. Molts muntatges Squid eren dobles, amb el que es cobrien dos triangles oposats enfront de la proa de la nau. Els anàlisis de postguerra van demostrar que era nou vegades més efectiu que les càrregues de profunditat convencionals.

## Especificacions

* Calibre: 305 mm (12 in)
* Pes: 177 kg (390 lb)
* Quantitat d'explosius: 94 kg (207 lb)
* Abast: 250 m (275 iardes)
* Velocitat d'enfonsament: 13,3 m / s (43,5 ft / s)
* Profunditat màxima d'ús: 274 m (900 peus)

## Referències

* ↑ Campbell, N. J. M.. Naval weapons of World War Two. Annapolis, Md.: Naval Institute Press, 1985. ISBN 0-87021-459-4.
* ↑ Owen, David, 1939-. Anti-submarine warfare : an illustrated history. Annapolis, MD: Naval Institute Press, 2007. ISBN 978-1-59114-014-6.
* ↑ Zimmerman, David, 1959-. The great naval battle of Ottawa. Toronto: University of Toronto Press, 1989. ISBN 0-8020-2687-7.
# Jahandar Xah

Muïzz-ud-Din Jahandar-Xah (10 de maig de 1661-11/12 de febrer 1713) fou un emperador mogol de l'Índia que va governar l'imperi del 30 de març de 1712 al 12 de febrer del 1713. Era el fill gran de Bahadur Shah I.
A la mort del seu pare el 27 de febrer de 1712 era governador de Multan, i es va proclamar emperador en conèixer la notícia; el mateix va fer el seu germà Azim aix-Xan. Poc interessat en el govern, la lluita li fou imposada pel mir bakhshi i subardar del Dèccan, Dhu l-Fiqar Khan, que volia esdevenir visir. Azim fou mort després de tres dies de lluites a l'entorn de Lahore (17 de març de 1712) i altres dos germans, Jahan Shah i Rafi aix-Xan, foren apartats fàcilment, i llavors fou reconegut com a únic emperador (tenia 52 anys).
El seu govern va ser deplorable; fou un joguet a les mans de la seva dona favorita Lal Kunwar, que abans era una simple ballarina (nautch) enfrontada a Dhu l-Fikar Khan, que esdevingué visir (wazir). Els fills de Lal Kunwar foren elevats als més alts càrrecs.
El setembre de 1712 el seu nebot Farrukhsiyar, segon fill d'Azim al-Shan, es va revoltar a Patna amb el suport d'Abdallah Khan i Husayn Ali khan, sayyids de Barha. Va avançar cap a Agra i pel camí va derrotar a Khwadja a Izz al-Din, el fill de Jahandar Shah. Aquest i el seu wazir van reunir un nou exèrcit i van anar a l'encontre del rebel cap a Agra però foren derrotats decisivament l'11 de gener de 1713 no lluny de la ciutat. Jahandar va fugir cap a Delhi buscant auxili del wakil-i mutlak Asad Khan, el pare del wazir, però pare i fill el van empresonar a Delhi i el van entregar a Farrukhsiyar (esperant gràcia d'aquest) que va ordenar mantenir-lo empresonat junt amb Lal Kunwar. La nit de l'11 al 12 de febrer de 1713 fou assassinat a la presó i l'endemà Farrukhsiyar va entrar a Delhi i fou proclamat emperador. Lal Kunwar fou enviada a una residència per les vídues dels anteriors emperadors.
Va deixar tres fills un dels quals, Aziz al-Din va regnar del 1754 a 1759 com Alamgir II.

## Referències

* Dinastia Mogol
| Precedit per: Bahadur Shah I | Imperi Mogol | Succeït per: Farrukhsiyar |
# Setge de Tarragona

Setge de Tarragona té aquests significats:
* Setge de Tarragona (1462), captura de les tropes reialistes de la ciutat en el marc de la Guerra Civil catalana.
* Setge de Tarragona (1641), primer intent catalanofrancès per capturar la plaça dels castellans a la Guerra dels Segadors.
* Setge de Tarragona (1644), segon setge catalanofrancès frustrat durant la Guerra dels Segadors.
* Setge de Tarragona (1811), el setge de Tarragona més conegut, suposà la captura de la ciutat per part dels francesos a la Guerra del Francès.
* Setge de Tarragona (1813), intent d'assalt liderat pels britànics per recuperar la ciutat dels francesos durant la Guerra del Francès.
# Sisó negre meridional

El sisó negre meridional (Afrotis afra) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) que habita zones amb arbusts del sud de la Província del Cap, a Sud-àfrica.
# Shimonoseki

Shimonoseki (下関市, Shimonoseki-shi) és una ciutat del Japó, situada en l'extrem sud-oest de l'illa de Honshu, en la prefectura de Yamaguchi. Se situa enfront de la ciutat de Kitakyushu, en l'illa de Kyushu, i ambdues es comuniquen per túnels de ferrocarril i de carretera.
Shimonoseki és un dels principals ports pesquers del país i un important nucli industrial amb drassanes, fàbriques de productes químics, tèxtils, de conserves i enginyeria. La principal atracció turística és el santuari xintoiste dedicat a l'Emperador Antoku.
A Shimonoseki, abans denominada Akamagaseki i que popularment es coneixia com a Bakan, es va signar el tractat que va posar fi a la Primera Guerra Sinojaponesa de 1894-1895 (veure Tractat de Shimonoseki). La seva població és de 290.693 habitants (2005).
# Serrat dels Ermots del Coll

El Serrat dels Ermots del Coll és un serrat a cavall dels termes municipals de Granera i de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
Està situada a l'extrem de llevant del terme municipal, al sud de Trullars i a ponent i al sud-oest de la masia del Coll. És a la dreta del torrent de l'Om.
S'estén des del marge dret del torrent de l'Om als Pins Grossos fins al mateix com de Trullars.
En aquest serrat, cap a la meitat, hi ha les ruïnes d'una construcció d'aspecte constructiu medieval el nom del qual ara per ara encara es desconeix, però que ha estat provisionalment batejat amb el nom de Casalot de la Llegenda.

## Bibliografia

* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Referències

* ↑ ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Silvi Polemi

Salvi o Silvi Polemi, en llatí Salvius o Sylvius Polemius, fou un escriptor romà del segle v.
Fou l'autor d'un calendari sagrat anomenat Laterculus s. Index Dierum Festotrum, datat el 448, en el que inclou les festes paganes i cristianes. Se'l suposa bisbe de Martigny al Valais. L'obra només es conserva en part.

## Referències

* ↑ Polemius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 433
# Societat civil

* Per a altres significats, vegeu «societat civil (sociologia)».
La societat civil és un contracte pel qual dues o més persones s'obliguen a posar en comú diners, béns o indústria, amb ànim de repartir entre si els guanys. Aquest tipus de societat s'oposa a la societat mercantil. És difícil establir una distinció clara entre ambdues. En general es distingeix la societat civil per ser aquella que es constitueix sense un objecte mercantil o, almenys, no purament mercantil. Els seus elements són:
* L'agrupació de 2 o més persones.
* La reunió amb una fi comuna.
* Que aquesta fi consisteixi en una utilitat apreciable en diners.
* Que tots els socis participin en els guanys i les pèrdues.
Les societats civils poden adoptar, per al seu objectiu, la forma mercantil, No obstant això, en aquests casos convé considerar el que estableix l'Article 1670 del Codi Civil.

## Referències

* ↑ Calvet, Caterina. Manual bàsic de Banca. Sabadell: Edicions Comercials, 1999 [Consulta: 25 agost 2013].
* ↑ Las sociedades civiles, por el objeto a que se consagren, pueden revestir todas las formas conocidas por el Código de Comercio. En tal caso, les serán aplicables sus disposiciones en cuanto no se opongan a las del presente Código(castellà)
# Sin-Eribam

Sin-Eribam va ser el desè rei de Larsa. Va governar només dos anys, probablement del 1778 aC al 1776 aC, succeint Sin-Iddinam, amb el que no se sap quina relació hi tenia.
No es coneixen dades del seu regnat. Probablement va conservar sota el seu poder, encara que amb dificultats, les ciutats d'Ur i Nippur.

## Referències

* ↑ Lévèque, Pierre (dir.). Las primeras civilizaciones: de los despotismos orientales a la ciudad griega. Tres Cantos: Akal, 2013, p. 234. ISBN 9788446035008.
# Simone Perrotta

Simone Perrotta (nascut el 17 de setembre de 1977 a Ashton-under-Lyne, Gran Manchester, Anglaterra) és un exfutbolista italià que jugava com a migcampista. Va ser internacional amb la selecció italiana.
Simone Perrotta amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2004
1 Buffon •
2 Panucci •
3 Oddo •
4 Zanetti •
5 Cannavaro •
6 Ferrari •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Vieri •
10 Totti •
11 Corradi •
12 Toldo •
13 Nesta •
14 Fiore •
15 Favalli •
16 Camoranesi •
17 Di Vaio •
18 Cassano •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Peruzzi •
23 Materazzi •
Entrenador: Trapattoni
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2006
1 Buffon •
2 Zaccardo •
3 Grosso •
4 De Rossi •
5 Cannavaro •
6 Barzagli •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 Totti •
11 Gilardino •
12 Peruzzi •
13 Nesta •
14 Amelia •
15 Iaquinta •
16 Camoranesi •
17 Barone •
18 Inzaghi •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Oddo •
23 Materazzi •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2008
1 Buffon •
2 Panucci •
3 Grosso •
4 Chiellini •
5 Gamberini •
6 Barzagli •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 De Rossi •
11 Di Natale •
12 Borriello •
13 Ambrosini •
14 Amelia •
15 Quagliarella •
16 Camoranesi •
17 De Sanctis •
18 Cassano •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Aquilani •
23 Materazzi •
Entrenador: Donadoni :