OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ximeno el Fort

Ximeno el Fort (Navarra, finals de segle viii) va ser un vascó membre de la dinastia Ximena, anomenada pels àrabs Banu Wenneqo o descendents d'Ènnec.
Fill de Garcia o Ènnec, personatge del segle viii, potser contemporani del comte Cassi, fundador de la dinastia Banu Qassi, o d'una generació posterior. Ximeno va viure a finals de segle viii, i ha estat identificat amb Ximeno el Fort que va oposar resistència a l'emir de Còrdova Abd-ar-Rahman I, quan el 781 va creuar el país dels vascons obligant a Ximeno i a Velasco a proporcionar tributs o ostatges. Es té constància que va tenir dos fills, Garcia i Ènnec, identificat amb el pare l'iniciador de la dinastia dels reis de Pamplona Ènnec Aritza, cosa que suposa que la dinastia Ènnega, la primera reial, i la Ximena eren en realitat només una, que no és altra que la Ximena. Ximeno hauria tingut un altre fill anomenat Fortuny, mort en una lluita contra els sarraïns el 844, i va morir probablement abans de l'any 800.

## Referències

* 1 2 3 Cañada Juste, 2011, p. 235.
* ↑ Cañada Juste, 2011, p. 234.
* ↑ Cañada Juste, 2011, p. 233.
* ↑ Cañada Juste, 2011, p. 230.
* ↑ Cañada Juste, 2011, p. 231.

## Bibliografia

* Cañada Juste, Alberto «En los albores del reino ¿dinastía Iñiga?, ¿dinastía Jimena?» (en castellà). Príncipe de Viana, 253, 2011, pàg. 229-248. ISSN: 0032-8472.
# Ximeno Garcés

Ximeno I de Pamplona (? - 860), senyor d'Àlaba i co-rei de Pamplona (851-860).

## Orígens familiars

Fou fill de Garcia Ximenes, que fou probablement senyor d'Àlaba i possiblement duc de Gascunya durant el regnat d'Ènnec I de Pamplona.

## Ascens al tron

Ximeno I fou escollit per succeir el seu cosí Ènnec I de Pamplona, de la dinastia Arista. Però els nobles navarresos preferiren el fill d'Ènnec com a successor, governant amb el nom de Garcia I de Pamplona. Tot i que realment no arribà a ser coronat rei la historiografia el situa com a co-rei de Pamplona.
El fill de Ximeno I, Garcia Ximenes esdevindrà co-rei durant el regnat de Fortuny Garcés, i pressumiblement ja abans amb el regnat de Garcia I.
El 905 el cop d'estat perpetrat contra Fortuny Garcés portarà la dinastia Ximena a governar el Regne de Navarra fins al 1234.
# Víktor Khristenko

Víktor Boríssovitx Khristenko (rus: Ви́ктор Бори́сович Христе́нко) (Txeliàbinsk, 28 d'agost de 1957) és un polític rus. Entre el març del 2004 i el 31 de gener del 2012 fou ministre d'Indústria i Comerç de la Federació Russia. Ocupa el càrrec de president de la Comissió Eurasiàtica des del 2011.
Està casat amb Tatiana Gólikova, ministra de Sanitat i Desenvolupament Social entre el 2007 i el 2012.

## Condecoracions

* Orde al Mèrit per a la Pàtria de 3a classe (2007)
* Orde de l'Honor (2012)
* Orde de l'Amistat del Kazakhstan de 2a classe (2002)
* Gran Oficial de l'Orde al Mèrit de la República Italiana (2009)
# Víktor Kulikov

Víktor Kulikov és el nom dels següents personatges:
* Víktor Gueórguievitx Kulikov (1921-2013), mariscal soviètic
* Víktor Nikolàievitx Kulikov (1913-1948), pilot militar soviètic
* Víktor Pàvlovitx Kulikov (1968-), futbolista soviètic i posteriorment rus
# As Time Goes By

As Time Goes By (originalment titulada The Cricketer) és una pel·lícula de ciència-ficció de comèdia australiana del 1988. dirigida per Barry Peak i protagonitzada per Max Gillies, Bruno Lawrence i Nique Needles. La cançó del títol s'escolta a la versió australiana de la pel·lícula, però no en impressions a l'estranger, a causa del seu alt cost.

## Sinopsi

Un surfista de Penong rep una carta de la seva mare que li transmet abans de morir que li diu que el conegui 50 milles a l'oest de la petita ciutat de Dingo en una data determinada el 1989, 25 anys després que es va enviar carta. Es troba amb una sèrie de personatges inusuals d'una ciutat petita i el policia de la ciutat petita "Rider", abans de ser arrossegat a un món de política de ciutat petita, viatges en el temps i un pla que involucra Joe Bogart, un alienígena que viatja en el temps la unitat de camuflatge de la nau espacial es va aturar mentre estava a Los Alamos treballant en el projecte Manhattan.

## Repartiment

* Bruno Lawrence com a Ryder
* Nique Needles com a Mike
* Ray Barrett com a J.L. Weston
* Marcelle Schmitz com Connie Stanton
* Mitchell Faircloth com a James McCauley
* Max Gillies com a Joe Bogart
* Deborah Force com a Cheryl
* Christine Keogh com a Margie
* Don Bridges com Ern
* Jane Clifton com a mecànica

## Premis

Nique Needles va guanyar el millor actor en una pel·lícula de ciència-ficció al Fantafestival de 1988.

## Referències

* ↑ David Stratton, The Avocado Plantation: Boom and Bust in the Australian Film Industry, Pan MacMillan, 1990 p 282–283
* ↑ "Australian Films at the Australian Box Office", Film Victoria Arxivat 9 February 2014 a Wayback Machine. accessed 24 October 2009

## Enllaços externs

* As Time Goes By a Oz Movies
* As Time Goes By a YouTube
# Yachats

Yachats és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yachats tenia 617 habitants, 333 habitatges, i 185 famílies. La densitat de població era de 267,7 habitants per km².
Dels 333 habitatges en un 10,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,8% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 37,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,7% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 13% entre 25 i 44, un 39,4% de 45 a 60 i un 32,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 56 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.308$ i la renda mediana per família de 41.250$. Els homes tenien una renda mediana de 36.875$ mentre que les dones 31.806$. La renda per capita de la població era de 24.143$. Aproximadament el 12,8% de les famílies i el 14,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yachats». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yachats». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yacimientos Petrolíferos Fiscales Bolivianos

Yacimientos Petrolíferos Fiscales Bolivianos (YPFB) és una empresa pública boliviana dedicada a l'exploració, explotació, destil·lació i venda del petroli i els seus productes derivats, creada el 21 de desembre de 1936.
Parcialment privatitzada i relegada de la producció a partir de 1997, fou refundada l'1 de maig de 2006 pel govern d'Evo Morales amb la nacionalització dels hidrocarburs i conseqüentment totes les etapes del procés productiu.

## Referències

* ↑ (castellà) YPFB: oficina matriz Arxivat 2013-10-17 a Wayback Machine., LosTiempos.com, 3 de juny 2010 (consulta: 14-8-10).
* ↑ «Evo Morales nacionalitza els hidrocarburs i exigeix a les empreses estrangeres que lliurin tota la producció al govern». 324.cat, 02-05-2006. [Consulta: 12 març 2013].
# Bahaa Taher

Bahaa Taher (àrab: بهاء طاهر, Bahāʾ Ṭāhir) (el Caire, 1936 - 27 d'octubre de 2022) és un escriptor egipci. És una de les veus més famoses de les noves generacions d'escriptors egipcis, representant un nacionalisme il·luminat egipci i àrab, inspirat en els principis de la llibertat i de la justícia social. Nascut al si d'una família originària de Karnak, al nord d'Egipte, durant els tensos anys setanta l'escriptor va traslladar-se a Suïssa, on va viure i treballa per a les Nacions Unides.
En aquest nou país que l'acullí com a immigrant, és on crea les seves millors obres, la majoria d'elles situades a Egipte. Tahir és autor d'algunes novel·les, com La Tia Safeia i el monestir, i de diversos reculls de contes, com el famós L'altra notte ti ho sognato, on destaca pel seu estil directe, concís i ple de poesia.

## Referències

* ↑ «Veteran writer, novelist Bahaa Taher passes away at age of 87». egypttoday.com, 28-10-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Johnson-Davies, Denys; Allen, Roger M. A.. Arabic Short Stories (en anglès). University of California Press, 1994-12-22, p. viii. ISBN 978-0-520-08944-0.
* ↑ Taher, Bahaa'. Aunt Safiyya and the Monastery (en anglès). University of California Press, 1996-06-27, p. 4. ISBN 978-0-520-91633-3.

## Enllaços externs

* Llibres de l'autor a les Biblioteques de Barcelona
* http://www.pwf.cz/en/authors-archive/bahaa-taher/2859.html/ Arxivat 2016-03-12 a Wayback Machine.
* http://www.arabworldbooks.com/authors/bahaa_taher.htm
* http://www.egypttoday.com/article.aspx?ArticleID=7409 Arxivat 2010-06-14 a Wayback Machine.
# Baha al-Din Sam (fill d'Izz al-Din)

Baha al-Din Sam fou un sobirà de la família xansabànida dels gúrides. Era fill d'Izz al-Din Husayn Xansabani. El seu títol fou probablement màlik. A la mort del seu germà Sayf al-Din Suri (1149), executat a Gazni, la direcció de la família correspongué a Baha al-Din Sam que era senyor de Sanga; aquest va continuar la construcció de Firuzkuh que havia iniciat el seu germà Qutb al-Din Muhammad, i va preparar un exèrcit per marxar a Gazni per la revenja per la mort de dos germans, però va morir pel camí per causes naturals (1149).

## Bibliografia

* Gulam Mustafa Khan, A history of Sultan Bahram Shah of Ghaznin, IC 23, 1949,
# Autoretrat vestit de flamenc

Autoretrat vestit de flamenc és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1883 a París i que actualment s'exposa al Museu Nacional d'Art de Catalunya de Barcelona.
Ramon Casas tenia només 17 anys quan va pintar aquest autoretrat en el qual ja posava en evidència els seus dots per al gènere del retrat. Anteriorment havia pintat els dels seus avis i pares, i aquell mateix any va realitzar el dels seus cosins Joaquim Casas i Carbó i Miquel Carbó i Carbó, així com dos autoretrats de bust, de dimensions bastant reduïdes, uns dels quals es considera un estudi preparatori d'aquest. Curiosament, Casas va elegir per plasmar la seva pròpia imatge un vestit curt de torero amb pantaló gris, molt cenyit de malucs, i chaquetilla negra curta, amb l'única nota de color d'una faixa vermella a la cintura.
Les característiques formals de l'autoretrat de Casas, amb una figura retallada sobre fons negre i focus de llum intensa dirigida al rostre, reflecteixen l'influx del seu mestre a París, Carolus-Duran, i, a través d'aquest, del de Velázquez, especialment en el tractament de la llum i del color.

## Referències

* Doñate, Mercè; Mendoza, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: Mnac i SCALA GROUP S.p.A, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.
# Barranc d'Orrit

El Barranc d'Orrit, malgrat ser molt curt, és un dels barrancs principals de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà. És la continuïtat natural cap a ponent del barranc d'Esplugafreda.
Els seus 2 quilòmetres aproximats de recorregut discorren enterament dins del terme municipal de Tremp, concretament dins de l'antic municipi de Sapeira.
Es forma a 672 m. alt., a la confluència del barranc d'Esplugafreda amb el barranc de les Comes, a llevant del lloc conegut com els Puials Rois, pronúncia ribagorçana dels Pujals Roigs. Des d'aquest baixa de forma sinuosa cap a ponent, fent constants revolts, atès que discorre pel fons de la vall, força ampla i plana en aquest lloc, a causa dels sediments al·luvials.
Rep per l'esquerra les llauetes i barranquets que baixen de les muntanyes que emmarquen la vall, tots de fort pendent i curt recorregut. Només es coneix el nom d'un d'ells, ja que té un recorregut més llarg: el barranc de la Coma de Tarraubella, que baixa de llevant de l'antic poble d'Orrit, la casa més oriental del qual era, precisament, Casa Tarraubella.
Finalment, aiguavessa en la Noguera Ribagorçana, a llevant d'Areny de Noguera, just a sota i sud-oest del Pont d'Orrit.
El barranc pren el nom del poble, ara abandonat, sota del qual discorre.
Per la vall del barranc d'Orrit passen les pistes que menen una a Sapeira, El Castellet (Espluga de Serra) i Espluga de Serra, i l'altra cap a Esplugafreda i Tremp travessant la Serra de Gurp.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Baixera

El barranc de Baixera és un barranc dels termes municipals d'Abella de la Conca, a la vall de Carreu, i de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca.
S'origina a la Matella del Serrat Blanc, al nord del Camí de les Bordes de Segan, en terres d'Hortoneda de la Conca, des d'on davalla cap al sud-sud-oest, per entrar en el terme d'Abella just al nord de les Solanes de Carreu. Sempre en la mateixa direcció, deixa a llevant les Pletes del Taó i a ponent el Serrat del Roure, a l'extrem meridional del qual s'aboca en el barranc de la Creueta a llevant de la Casa de Pla del Tro.

## Enllaços externs

* El Barranc de Baixera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Autònoe (satèl·lit)

Autònoe (del grec Αυτονόη) o Júpiter XXVIII és un satèl·lit natural retrògrad irregular del planeta Júpiter. Fou descobert l'any 2001 per un equip de la Universitat de Hawaii liderat per Scott Sheppard i rebé la designació provisional de S/2001 J 1.

## Característiques

Autònoe té un diàmetre d'uns 4 quilòmetres, i orbita Júpiter a una distància mitjana de 24,264 milions de km en 772,168 dies, a una inclinació de 150 º a l'eclíptica (151° a l'equador de Júpiter), en una direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,369.
Pertany al grup de Pasífae, compost pels satèl·lits irregulars retrògrads de Júpiter en òrbites entre els 23 i 24 milions de km i en una inclinació entre el 144,5° i els 158,3° .

## Denominació

El satèl·lit deu el seu nom al personatge de la mitologia grega Autònoe, la filla de Cadme i Harmonia, germana d'una de les conquestes de Zeus, Sèmele.
Rebé el nom definitiu d'Autònoe a l'agost de 2003. Anteriorment havia tingut la designació provisional de S/2001 J 1, que indica que fou el primer satèl·lit fotografiat per primera vegada l'any 2001.

## Vegeu també

* Satèl·lits de Júpiter

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». USGS Astrogeology Research Program - Gazetteer of Planetary Nomenclature, 08-01-2008.(anglès)
* ↑ Green, D. W. E «Satellites of Jupiter». 7998, 2, 22-10-2002.(anglès)
# Yasemin Mori

Yasemin Aygün Savgı, coneguda pel seu nom artístic Yasemin Mori, (Istanbul, 4 de març de 1982) és una cantautora turca de rock alternatiu.
Com a filla d'un oficial va viure la seva infància i adolescència a diferents ciutats de Turquia, i també a Xipre del Nord. Es va fer famosa el 2008 amb el seu primer àlbum Hayvanlar (Animals). Després llançà els àlbums Deli Bando (Banda boja, 2012) i Finnari Kakaraska (sic, 2015). El 2016 va llançar el senzill "Yine Buluşuruz" ("Ens trobem de nou").

## Referències

* ↑ https://www.evrensel.net/haber/293491/yasemin-morinin-hikaye-anlaticiligi-ve-sozlu-evreni
* ↑ http://www.haberturk.com/yasam/haber/1056327-kadin-muhabbeti
* ↑ http://www.gazetebilkent.com/2012/10/09/yasemin-mori-deli-bandoyla-karsinizda/ Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.birgun.net/haber-detay/2016-dan-kalanlar-bir-muzik-envanteri-141523.html

## Enllaços externs

* No tinc televisió a casa meva: Entrevista amb Yasemin Mori (turc)
* Què és aquest Finnari Kakaraska! (Entrevista amb Mori al diari Hürriyet) (turc)
# Sokolce

Sokolce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «História - Oficiálna stránka obce Sokolce». [Consulta: 25 desembre 2021].
# Dolores Corella Piquer

Dolores Corella Piquer (Castelló de la Plana, 1966), és una científica i investigadora valenciana, Doctora en Farmàcia i catedràtica de Medicina Preventiva i Salut Pública de la Universitat de València, la seua recerca és pionera en el naixement i desenvolupament del camp de la genòmica nutricional.

## Biografia

Va nàixer a Castelló de la Plana i va realitzar els seus estudis primaris i secundaris a Onda, posteriorment es va llicenciar en farmàcia en 1989 per la Universitat de València, amb Premi Extraordinari de llicenciatura, i també Premi Extraordinari de Doctorat, a més és llicenciada en Ciència i Tecnologia dels Aliments. Va completar la seua formació als Estats Units.
Ha estat pionera a Espanya en la integració de la genòmica en la investigació epidemiològica, creant en 1998 la primera Unitat d'Investigació en Epidemiologia Genètica Molecular a la Universitat de València de la qual és directora; des de 2006 dirigeix el grup de Fisiopatologia de l'Obesitat i Nutrició del CIBER (Centro de Investigación Biomédica en Red). Des de l'any 1989 va fer carrera d'investigadora biomèdica a l'Institut de Recerques Citològiques de València, dirigit per Santiago Grisolía, centrant-se en la genòmica aplicada a la prevenció de malalties cardiometabòliques, especialitzant-se en l'estudi de les interaccions gen-ambient. Des de l'any 2009 és catedràtica de la Facultat de Medicina de la Universitat de València i des de l'any 2011 és coordinadora a la Universitat de València de la Xarxa Espanyola d'Universitats Saludables.
La recerca de Dolores Corella està centrada en la integració de l'exposòmica, la fenòmica, la genòmica, l'epigenòmica, la transcriptòmica, la metabolòmica, la bioinformàtica i altres «òmiques» de la investigació de les malalties cardiometabòlicas i també en l'envelliment saludable.
Dels nombrosos premis rebuts destaquen e 2017 el Premi Memorial Gregorio Marañón a la millor científica en alimentació, de la Reial Acadèmia de Gastronomia i el Premi Internacional Hipòcrates el mateix any. L'any 2018 va rebre el premi Jaume I en l'apartat d'Investigació Mèdica.
Ha publicat més de 325 articles en revistes internacionals i dirigit més de 20 tesis doctorals.

## Referències

* ↑ «La catedràtica de la Universitat de València Dolores Corella, premi Jaume I d'Investigació Mèdica». [Consulta: 26 setembre 2019].
* 1 2 3 «Dolores Corella». fprj.es, 2018. Arxivat de l'original el 2021-04-18. [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ media, À Punt. «VÍDEO | Premis Rei Jaume I: Dolores Corella Piquer». [Consulta: 27 setembre 2019].
* 1 2 3 4 5 «Corella, Dolores» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 setembre 2019].
* 1 2 Mercantil, ARRELSonline es Ateneo Cultural y. «Dolores Corella Piquer, Seny Onder 2018» (en castellà). [Consulta: 27 setembre 2019].
* 1 2 «La catedràtica de la Universitat de València Dolores Corella, premi Jaume I d'Investigació Mèdica». [Consulta: 26 setembre 2019].
# Lliga gambiana de futbol

La Lliga gambiana de futbol (també coneguda com a GFA League First Division) és la màxima competició futbolística a Gàmbia.

## Historial

Font:

### Abans de la independència

* 1940-52: desconegut
* 1952-53: Gambia United
* 1953-54: Augustinians
* 1954-55: White Phantoms
* 1955-56: UAC
* 1956-57: Rainbow
* 1957-58: White Phantoms
* 1958-59: White Phantoms
* 1959-60: White Phantoms
* 1960-61: White Phantoms
* 1961-62: White Phantoms
* 1962-63: White Phantoms
* 1963-64: White Phantoms
* 1964-65: White Phantoms

### Després de la independència

* 1965-66: Augustinians (1)
* 1966-67: Augustinians (2)
* 1967-68: Adonis (1)
* 1968-69: White Phantoms (1)
* 1969-70: Wallidan (1)
* 1970-71: Wallidan (2)
* 1971-72: Real de Banjul (1)
* 1972-73: Adonis (2)
* 1973-74: Real de Banjul (2)
* 1974-75: Real de Banjul (3)
* 1975-76: Wallidan (3)
* 1976-77: Wallidan (4)
* 1977-78: Real de Banjul (4)
* 1978-79: Wallidan (5)
* 1979-80: Starlight Banjul (1)
* 1980-81: Wallidan (6)
* 1981-82: Wallidan (7)
* 1982-83: Real de Banjul (5)
* 1983-84: Gambia Ports Authority (1)
* 1984-85: Wallidan (8)
* 1985-86: Gambia Ports Authority (2)
* 1986-87: Augustinians (3)
* 1987-88: Wallidan (9)
* 1988-89: No finalitzà
* 1989-90: No es disputà
* 1990-91: No finalitzà
* 1991-92: Wallidan (10)
* 1992-93: Hawks (1)
* 1993-94: Real de Banjul (6)
* 1994-95: Wallidan (11)
* 1995-96: Hawks (2)
* 1996-97: Real de Banjul (7)
* 1997-98: Real de Banjul (8)
* 1998-99: Gambia Ports Authority (3)
* 1999-00: Real de Banjul (9)
* 2000-01: Wallidan (12)
* 2001-02: Wallidan (13)
* 2002-03: Armed Forces (1)
* 2003-04: Wallidan (14)
* 2005: Wallidan (15)
* 2006: Gambia Ports Authority (4)
* 2007: Real de Banjul (10)
* 2008: Wallidan (16)
* 2009: Armed Forces (2)
* 2010: Gambia Ports Authority (5)
* 2011: Brikama United (1)
* 2012: Real de Banjul (11)
* 2013: Steve Biko (1)
* 2014: Real de Banjul (12)
* 2014-15: GAMTEL (1)
* 2015-16: Gambia Ports Authority (6)
* 2016-17: Armed Forces (3)
* 2017-18: GAMTEL (2)
* 2018-19: Brikama United (2)
* 2019-20: Cancel·lat
* 2020-21: Fortune FC (1)
* 2021-22: Hawks (3)
* 2022-23: Real de Banjul (12)

## Referències

* ↑ «Gambia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Gambia 2019/20». rsssf.

## Enllaços externs

* Campionat a FIFA Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Historial a RSSSF
# Polacca

Polacca és una àrea no incorporada dels Estats Units al comtat de Navajo l'estat d'Arizona. Està situat a la reserva Hopi.

## Geografia

Polacca està situada al llarg de la carretera estatal d'Arizona 264 a 12,1 km al nord-est del poblat hopi de Second Mesa. Polacca té una oficina postal amb codi ZIP 86042.

## Història i cultura

La comunitat rep el seu nom del terrissaire tewa Thomas Polacca (1935—2003). Era net del reconegut terrissaire hopi Nampeyo (m. 1942), des del Pueblo Tewa fins al hopi First Mesa. El seu treball ha desenvolupat un profund talla d'estil policromat. Es tracta de la col·lecció permanent del Heard Museum.
El Centre Polacca Head Start està actiu en la revitalització de llengua hopi. Els seus Shooting Stars Hopi Lavayi Radio Project retransmet per a estudiants en dialecte de First Mesa a KUYI, 88.1 FM.

## Vegeu també

* Tewa d'Arizona
* Walpi

## Referències

* ↑ ZIP Code Lookup
* ↑ 9616 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Polacca (en anglès)
* ↑ Hopi-Tewa Reservation: Thomas Polacca . accessed 1.9.2012
* ↑ Earthtoarts.com: Thomas (Tom) Polacca Hopi-Tewa Pottery Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. . accessed 1.9.2012
* ↑ «Shooting Stars Hopi Lavayi Radio Project - KUYI». kuyi.net. Arxivat de l'original el 2012-11-14. [Consulta: 27 novembre 2012].
# Castel del Piano

Castel del Piano és un municipi italià, situat a la regió de la Toscana i a la província de Grosseto. L'any 2012 tenia 4.675 habitants.
Limita amb els municipis d'Abbadia San Salvatore, Arcidosso, Castiglione d'Orcia, Cinigiano, Montalcino, Santa Fiora i Seggiano.

## Història

L'àrea de Castel del Piano se sap que fou habitada en temps prehistòrics, però la ciutat mateixa s'esmenta per primera vegada en un document de 890. Des de 1175 a 1332 era una possessió de la família Aldobrandeschi. Després de la caiguda de la República de Siena, va esdevenir una part del Gran Ducat de Toscana.

## Galeria

* Vista del municipi
* Plaça Garibaldi
* Església 'della Propositura'
* Església de Santa Maria
* Localització del municipi de Castel del Piano dins de la província de Grosseto

## Vegeu també

* Monte Amiata