OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre del Ciprer

La Torre del Ciprer és una torre de defensa situada en el camí de la platja de Sant Joan, a Alacant. Va ser declarada Bé d'Interès Cultural en 1997.

## Història i descripció

La torre i el caseriu van ser aixecats entre els segles xvi i xvii; l'ermita, que abans estava davant de la casa, es va construir el 1661. Al voltant de 1980 es va enderrocar la casa, conservant en l'actualitat únicament la torre i l'ermita, que són de propietat privada i es troben abandonades.
La torre és de planta rectangular i mesura 4,50 x 6 metres; es compon de quatre nivells i està construïda totalment amb carreués de bona factura. Per la seva banda, l'ermita també és de planta rectangular, amb unes mesures de 4 x 8 m, és d'una única nau amb porta en el nord oberta amb un arc de mig punt amb dovelles de pedra picada, mentre que la resta de la fàbrica és de paredat.

## Bibliografia

* Ajuntament d'Alacant: Pla Especial de Protecció de les Torres de l'Horta d'Alacant.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1444.
* ↑ Aragonés i Francés, Enric; López Sala, Juan. Les torres de l'Horta d'Alacant. Un patrimoni singular. Sant Vicent del Raspeig: Publicacions de la Universitat d'Alacant, 2017, p. 124 (L'Ordit). ISBN 978-84-9717-545-6.
* ↑ Acadèmia Valenciana de la Llengua. Alacant (PDF). València: Publicacions de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, 2021, p. 8 (Toponímia dels Pobles Valencians). ISBN 978-84-482-6630-1 [Consulta: 2 desembre 2021]. Arxivat 2 de desembre 2021 a Wayback Machine.
# Tour de Qatar de 2002

El Tour de Qatar de 2002 fou la primera edició del Tour de Qatar. La cursa es disputà en cinc etapes entre el 21 i el 25 de gener de 2002. Thorsten Wilhelms guanyà la classificació final.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 21 de gener | Doha - Doha | 117,0 km | Ivan Quaranta | Ivan Quaranta |
| 2a etapa | 22 de gener | Al Zubarah - Doha | 131,0 km | Damien Nazon | Magnus Bäckstedt |
| 3a etapa | 23 de gener | Cameldrome - Doha | 189,0 km | Thorsten Wilhelms | Luciano Pagliarini |
| 4a etapa | 24 de gener | Rus Laffa - Doha | 125,5 km | Alberto Loddo | Damien Nazon |
| 5a etapa | 25 de gener | Sealine Beach Resort - Doha | 123,5 km | Thorsten Wilhelms | Thorsten Wilhelms |

## Classificació general final

| # | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Thorsten Wilhelms | Team Coast | 16h 01' 35" |
| 2 | Damien Nazon | Bonjour | + 05" |
| 3 | Rudie Kemna | Bankgiroloterij-Batavus | + 14" |
| 4 | Magnus Bäckstedt | Team Fakta | m. t. |
| 5 | Laurent Jalabert | CSC-Tiscali | + 19" |
| 6 | Christophe Mengin | La Française des Jeux | + 20" |
| 7 | Christophe Capelle | Bigmat.Auber 93 | + 22" |
| 8 | Guido Trenti | Acqua e Sapone-Cantina Tollo | + 23" |
| 9 | Gianluca Bortolami | Tacconi Sport-Vini Caldirola | m. t. |
| 10 | Alexandre Chouffe | St Quentin-Oktos | + 24" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* (anglès) Participants i resultats a Cyclingnews.com
* Resultats a Siteducyclisme.net
# Transport urbà de Castelló de la Plana

Castelló de la Plana té diversos mitjans de transport urbà.

## TVRCas - TRAM

El 2008 va ser inaugurat el Tram o TVRCas (Tren de via reservada de Castelló), un híbrid d'autobús i trambaix que circula per una calçada pròpia a la resta de la circulació i és nodrit per una catenària.
Per ara només hi ha una línia que uneix la Universitat Jaume I amb el Parc Ribalta, tot i que es preveu un àmpliament de línies en el futur, de caràcter metropolità.

## Bus

La capital de la Plana posseeix 13 línies més 2 bises i una línia especial d'autobús urbà, gestionades per l'empresa ACCSA:

## Bus Ecològic

A principis de 2007 es va posar en funcionament la primera línia d'autobús ecològic amb vehicle elèctric. És més menut que la resta de busos i recorre els carrers de vianants del centre de la ciutat.

## Bicicas

El Bicicas és un servei gratuït de lloguer de bicicletes, posat a disposació de l'Ajuntament de la ciutat, per tal de promoure el transport no contaminant i descongestionar el trànsit rodat. Hi ha 12 punts de recollida de bicicletes:
* Hospital General
* Plaça d'en Teodoro Izquierdo
* Plaça del Primer Molí
* Patronat d'Esports
* Tinença d'Alcaldia del Grau de Castelló
* Plaça del Jutge Borrull
* Plaça del Dr. Marañón
* Plaça de la Llibertat
* Plaça de la Pescaderia
* Estació de Ferrocarril-Bus
* Universitat Jaume I
* Escola Oficial d'Idiomes

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament de Castelló Arxivat 2012-07-12 a Wayback Machine.
* Plana del Bicicas
# Tirà reial cellagroc

El tirà reial cellagroc (Conopias cinchoneti) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos, localment a turons i muntanyes de Colòmbia, nord-oest de Veneçuela, est de l'Equador i Perú.

## Referències

* ↑ «Tirà reial cellagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Treviglio

Treviglio és un municipi italià, situat a la regió de Llombardia i a la província de Bèrgam. L'any 2006 tenia 27.756 habitants.

## Persones

* Giuseppe Merisi, (1938), bisbe de la diòcesi de Lodi
# Tuareg (pel·lícula)

Tuareg (internacionalment estrenada com a Tuareg – The Desert Warrior i The Desert Warrior) és una pel·lícula d'aventures i acció italiana dirigida per Enzo G. Castellari.
Ha estat doblada al català.
La pel·lícula es basa en una novel·la amb el mateix nom escrita per Alberto Vázquez-Figueroa. Representa la primera pel·lícula estrenada per la distribuidroa de vídeo Mirisch.

## Repartiment

* Mark Harmon: Gacel Sayah
* Luis Prendes: Abdul El Kabir
* Ritza Brown: Dona de Gacel
* Aldo Sambrell: Sergent Malick
* Paolo Malco: Capità Razman
* Antonio Sabàto: El Capità
* Giovanni Cianfriglia: Mubarak

## Referències

* ↑ Giordano Lupi, Fabio Zanello. Profondo Rosso, 2006. Il cinema di Enzo Castellari.
* ↑ esadir.cat. Tuareg. esadir.cat.
* ↑ Ramón Alba. Ediciones Polifemo, 2005. Literatura española: una historia de cine.
* ↑ «MIRISCH CLAN MOVES INTO HOME VIDEO». Daily News of Los Angeles, 25-10-1985 [Consulta: 6 febrer 2012].
# Torre de les Caletes

La Torre de les Caletes o Seguró és una torre defensiva del segle xvi que es troba en la punta de les Caletes o punta del Cavall, a escassa altura sobre el nivell del mar en el terme municipal de Benidorm (Marina Baixa). A aquesta torre també se la coneix com a Torre de la Punta del Cavall.
Es tracta d'una torre troncocònica, la base de la qual mesura aproximadament vuit metres de diàmetre. La fàbrica és de maçoneria irregular esquerdejada amb morter de calç. Actualment solament se'n conserva la base, fins a una altura aproximada de set metres. És tota massissa i a la part més alta es trobava el cos destinat als vigilants, igual que en altres torres veïnes.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 Joaquín Pina Mira i Adela Sánchez Lardiés. «LA TORRE DE LES CALETES (BENIDORM, ALICANTE)» (en castellà). Museo Arqueológico de Alicante (MARQ). [Consulta: 28 novembre 2021].
# Guipry

Guipry (en bretó Gwipri, en gal·ló Gipri) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2007 tenia 3.413 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 |
| 2.470 | 2.508 | 2.460 | 2.525 | 2.578 | 2.991 | 3.326 | 3.413 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1966-2001 | Emmanuel Cherel |
| 2001-2008 | Louis Janvier |
| 2008- | Bernard Boulais |

## Galeria d'imatges

* L'antic molí sobre la Vilaine
* L'església Saint-Pierre-Saint-Paul
# Cova de Mahishasura Mardini

La cova de Mahishasura Mardini és un dels monuments d'època Pallava que es conserven al lloc de Mahabalipuram (Tamil Nadu, Índia). El temple, excavat a la roca, es troba a la població, en una posició elevada i proper al far que domina la costa. Molt probablement aquesta construcció es va aixecar sota el regnat de Rajasimha (690-728).
El temple cova de Mahishasura Mardini és una construcció enterament excavada en la roca. Exteriorment presenta una sèrie de quatre columnes que separen l'ampli recinte de l'exterior. Aquest recinte té un templet al seu centre amb dues columnes amb lleons adossats. Al fons s'obren tres capelles de reduïdes dimensions i als laterals es troben dos esplèndids relleus, dues obres mestres de l'escultura Pallava. A la dreta el relleu de Mahishasura Mardini, que dona nom al temple, i a l'esquerra el Somni de Vixnu.
El relleu de Mahishasura Mardini, representa la deessa Durga cavalcant un lleó i lluitant contra Mahisha, el dimoni búfal que havia acumulat tant de poder que fins i tot els déus no podien acabar amb ell. Aquest personatge només podia matar-lo una dona. Per vèncer Mahisha, els déus van combinar les seves forces per crear Durga a qui van entregar diverses armes i poders que li van permetre enfrontar-se amb el dimoni en una batalla que va durar nou dies i nou nits i que finalment va aconseguir guanyar, salvant l'univers i restablint l'ordre còsmic.
El relleu del Somni de Vixnu, representa aquest personatge (Narayana) dormint sobre el nāga (serp) Shesha després de la destrucció de l'antic Univers i abans de la creació del nou, una escena força habitual en la iconografia hindú. A la dreta s'hi veuen els dimonis Madhu i Kaitabha, que són expulsats pel foc protector quan intentaven atacar Vixnu.
La capella central conté un relleu que representa Xiva, la seva esposa Parvati i el seu fill Skanda.
* Interior de la cova, amb el templet central
* Relleu de la capella central, amb Xiva i Parvati

## Bibliografia

* R. NAGASWAMY. Mahabalipuram. Oxford University Press. Nova Delhi, 2008
# Léonard

Léonard és una sèrie de còmics humorístics basada en un inventor que vivia a la ciutat italiana de Vinci a finals del segle xv i a principis del segle XVI. La sèrie és accessible a un públic ampli. El seu humor es basa principalment en jocs de paraules, anacronismes i el burlesc.

## Argument

Léonard està ambientada a principis del Renaixement (amb alguns aspectes del segle XX incorporats). Léonard és el nom d'un inventor i autoproclamat geni que viu en un poble petit on se li ocorren tot tipus d'invents. La majoria d'ells es basen en èxits recents de la vida real, com la televisió, l'extintor, el cotxe i l'avió. També ha fet invents més fantàstics com màquines del temps i robots.
Léonard compta amb l'ajuda de Basile, el seu assistent, al qual anomena disciple, mentre que Basile l'anomena mestre. Basile mostra, i no sense una bona causa, poc del respecte que Léonard voldria que li dispensés i la seva relació és més d'obrer i empresari en disputa que no pas d'alumne i mentor, atesa l'arrogància i l'ego sobredimensionat del mestre.
De fet, lluny d'ensenyar al seu deixeble els camins de la ciència, Léonard el veu com un conillet d'índies convenient per als seus invents que gairebé sempre surten malament. Tot i així, Léonard espera que el seu deixeble estigui entusiasmat amb els seus invents, i aquest sovint repeteix irònicament el seu lema je sers la science et c'est ma joie («Servo la ciència i és la meva alegria»).
La història més comuna és que Léonard té la idea d'un invent. A continuació, procedeix a despertar el seu deixeble que s'ha adormit tard amb diversos mitjans que van des d'altaveus fins a explosius. Després d'haver patit ferides semblants, el deixeble de mala gana ajuda a construir i provar la darrera idea de Léonard. Això invariablement provoca més danys al seu cos i ànima, però la manca de cooperació farà que sigui el receptor de l'enclusa o trabuc de Léonard que aquest manté convenientment amagat a la barba. La història sovint acaba amb el deixeble cobert de blaus i embenats i fins i tot ha d'anar a l'hospital.

## Léonard i l'autèntic Leonardo da Vinci

Mai no s'explica clarament si Léonard i l'autèntic Leonardo da Vinci són el mateix personatge. En qualsevol cas, el dissenyador, Turk, afirma que va posar una mica de realisme en aquesta sèrie «totalment surrealista» què és Léonard, i quan Basile o Léonard manegen qualsevol eina, la fan servir correctament.
No obstant això, molts elements donen suport a aquesta teoria, en particular el fet que el cognom de Léonard és «Da Vinci», i que Léonard indica tenir 5 anys el 1457, situant el seu any de naixement el 1452, igual que Leonardo da Vinci. A més, la Mona Lisa apareix en un àlbum, té una minyona anomenada Mathurine, com l'autèntica criada francesa de Leonardo da Vinci, i també adopta un infant, com el veritable Leonardo.

## Referències

* ↑ Segons les pròpies dires de Turk en l'entrevista publicada en l'àlbum 0 de la sèrie, Génie à la page (únic a l'edició de 2011)
* ↑ Turk i Zidrou, Mon papa est un génie !, Bruxelles, Le Lombard, 2017, 48 pàgines ISBN 978-2-8036-7158-8, p. 19
# L'Ulldemó

L'Ulldemó és un riu dels ports de Beseit, afluent, per la dreta, del riu Matarranya.
El curs d'aigua neix al vessant occidental del Mont Caro, dins el terme de Roquetes (Baix Ebre). La capçalera, fins al congost de les Gúbies, rep el nom de barranc del Regatxol.
Després de passar a llevant del poble de Beseit (comarca del Matarranya) s'uneix al seu col·lector, dins el terme del municipi.

## Referències

* ↑ «Les Gúbies del Matarranya i el riu Ulldemó a Muntanyisme, Samarucs València (Club Esportiu LGTB+)». Arxivat de l'original el 2018-11-03. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Kurimany

Kurimany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1298.
# La Rasa (Hostal Nou)

La Rasa és un torrent afluent per la dreta de la Riera de Llanera que transcorre íntegrament pel terme municipal de Llobera (Solsonès). La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel citat terme, està constituïda per tres cursos fluvials que sumen una longitud total de 4.302 metres.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# L'home de palla

L'home de palla és un drama en dos actes, original d'Ignasi Iglésias, estrenat al Gran Teatre Espanyol del Paral·lel barceloní, la vetlla del 15 de novembre de 1912, a carrèc del Sindicat d'Autors Dramàtics Catalans.
L'acció passa a Barcelona, a l'època present de l'estrena (1912).

## Repartiment de l'estrena

* Lluísa, 50 anys: Dolors Pla.
* Cèlia, 22 anys: Elvira Fremont.
* Elena, 18 anys: Emília Baró.
* Denís, 55 anys: Joaquim Viñas.
* Samuel, 23 anys: Rafael Bardem.
* Jaume Bertran, 30 anys: Carles Capdevila
* Pompeu Soler, 35 anys: Avel·lí Galceran

## Referències

* ↑ Publicació de la crítica de L'home de palla a La Vanguardia (16 de novembre de 1912)
# L'home del Diners' Club

L'home del Diners' Club (títol original: The Man from the Diners' Club) és una pel·lícula de comèdia de 1963 protagonitzada per Danny Kaye i dirigida per Frank Tashlin. Va ser estrenada per Columbia Pictures. Està doblada al català.

## Argument

Un empleat del Diner's Club emet una targeta de crèdit a un conegut mafiós i l'ha de recuperar per mantenir la seva feina.

## Repartiment

* Danny Kaye com Ernest Klenk
* Cara Williams com Sugar Pye
* Martha Hyer com Lucy
* Telly Savalas com Foots Pulardos
* Everett Sloane com Martindale
* Kaye Stevens com Bea
* George Kennedy com George
* Ann Morgan Guilbert com Ella Trask
* Harry Dean Stanton com un Beatnik (sense acreditar)

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per William Bloom a partir d'un guió de William Peter Blatty i John Fenton Murray. La partitura musical va ser dirigida per Stu Phillips i el director de fotografia va ser Hal Mohr .

## Referències

* ↑ «The Man from the Diner's Club». TCM database. Turner Classic Movies. [Consulta: February 29, 2016].
* ↑ «L'home del Diners' Club». esadir.cat. [Consulta: 23 juliol 2024].
# La Casassa

* Per a altres significats, vegeu «la Casassa (Rupit i Pruit)».
La Casassa és una antiga masoveria dels Montagut al municipi de Ribes de Freser (el Ripollès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El vessant de la muntanya i l'orientació concretant un tipus de construcció que allarga al màxim la façana al sol i s'arrecera del vent. Les obertures de la façana de la casa col·locades simètricament, denoten la influència de cultures alienes. El massís de la paret de la cabanya adjacent a la casa queda interromput per la permeabilitat dels arcs que allarguen l'era fins a l'aixopluc.

## Referències

* ↑ «La Casassa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Esen Buka

«Esen Buka» té aquests significats:

## Khans mongols

* Esen Buka I, kan de Txagatai, 1309-1318
* Esen Buka II ibn Uways Khan, kan de Mogolistan (Txagatai Oriental) 1429-1462
# La Cigarette

La Cigarette és una pel·lícula francesa dirigida per Germaine Dulac, estrenada el 1919.

## Sinopsi

El senyor i la senyora Guérande s'estimen. Però quan el senyor Guérande veu la seva jove dona fent classes de golf amb un playboy, s'adona de la gran diferència d'edat entre ell i la seva dona. Aleshores decideix, per alliberar-la, suïcidar-se, però deixant lloc a l'atzar: va enverinar un dels cigarrets que té a l'escriptori.

## Repartiment

* Andrée Brabant : Denise Guérande
* Gabriel Signoret : Pierre Guérande
* Jules Raucourt : Maurice Herbert
* Genevieve Williams : L'amiga

## Referències

* ↑ LA CIGARETTE (1919) A SILENT FILM REVIEW a moviessilently.com

## Enllaços externs

* La Cigarette a YouTube
# La Chèvrerie

La Chèvrerie és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 151 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Chèvrerie era de 151 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 28 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 84 habitatges, 58 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 14 estaven desocupats. Tots els 84 habitatges eren cases. Dels 58 habitatges principals, 53 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 39 en tenien cinc o més. 47 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 31 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Chèvrerie el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 16 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 16 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 85 persones, 58 eren actives i 27 eren inactives. De les 58 persones actives 50 estaven ocupades (25 homes i 25 dones) i 7 estaven aturades (2 homes i 5 dones). De les 27 persones inactives 12 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a La Chèvrerie hi havia 59 unitats fiscals que integraven 142,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.135 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a La Chèvrerie hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 372 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Chèvrerie a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Chèvrerie a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# La fàbrica de Sant Benet

La fàbrica de Sant Benet és una antiga fàbrica tèxtil i colònia bàsica al peu del riu Llobregat, al sud-est del municipi de Sant Fruitós de Bages, a tocar amb el terme de Navarcles, el nucli del qual té més a prop. Actualment forma part del complex turístic, cultural i gastronòmic Món Sant Benet, que inclou el destacat monestir de sant Benet de Bages.

## Descripció

La fàbrica de Sant Benet consta de dues naus quadrangulars, diverses construccions de serveis de manteniment i magatzem i el canal que proporcionava l'energia hidràulica a través de la turbina per moure els telers. Cal fer esment de l'emblemàtica xemeneia de maó vist. També inclou un bloc de pisos per als treballadors, a manera de colònia de petites dimensions, tot i que, a causa de la proximitat del nucli de Navarcles, no va arribar a esdevenir una colònia desenvolupada, més enllà dels serveis més bàsics proporcionats pels propietaris de la fàbrica.

## Història

L'any 1853 Josep Vidal i Sellarés comprà al propietari del monestir de Sant Benet de Bages els terrenys i el salt d'aigua. Aviat entrà a la societat Isidre Puig. L'activitat fabril s'inicià el 1856. Les dificultats van sorgir amb la crisi tèxtil dels anys seixanta i amb els problemes de les diferents societats que hi actuaven. El 1907 tota la finca va ser adquirida en subhasta pública per l'empresària Elisa Carbó i Ferrer, mare de l'artista modernista Ramon Casas, que ja tenia accions de la societat que regentava la fàbrica. Elisa Carbó va morir el 1912, i els seus hereus van encarregar a l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch el projecte d'adaptació de l'antic monestir benedictí de Sant Benet com a segona residència per a la família Casas Carbó, és a dir, el pintor Ramon Casas i les seves dues germanes, Elisa i Montserrat, amb les seves famílies respectives. En els seus estiueigs, els Carbó van portar a Sant Benet l'estil de vida de la burgesia urbana, amb els primers automòbils i les excursions, mentre que Ramon Casas hi solia convidar els seus amics artistes com Santiago Rusiñol i Charles Deering.
La fàbrica, juntament amb el conjunt del monestir benedictí de gran valor patrimonial, van ser venuts de forma íntegra el 2000 pels hereus de la família Casas Carbó a la Caixa de Manresa. Aquest fet ha permès que no es disgregués el patrimoni i n'ha facilitat la conservació. L'entitat d'estalvis va restaurar el conjunt i el 2007 va inaugurar un complex conegut com a Món Sant Benet dedicat a la difusió de la història monàstica, de l'època en què va ser residència dels Casas i també de la gastronomia. El complex turístic i cultural inclou, a més del monestir, l'edifici La Fàbrica, l'Hotel Món i el Centre Alícia.

## Referències

* 1 2 «La fábrica de San Benet (Sant Fruitós del Bages)». Sudor, vapor y lágrimas. Patrimonio Industrial. Chimevapor. [Consulta: 16 abril 2015].
* 1 2 Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
* ↑ «Història». Ajuntament de Navarcles. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2015. [Consulta: 17 abril 2015].