OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Villafranca (Navarra)

Villafranca és un municipi de Navarra, a la comarca de Ribera Arga-Aragón, dins la merindad de Tudela. Limita al nord, oest i sud amb Milagro, Funes, Marcilla i Caparroso, a l'est amb Cadreita i amb les Bardenas Reales.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 2 515 | 2 520 | 2 530 | 2 510 | 2 618 | 2 691 | 2 688 | 2 733 | 2 802 | 2 881 | 2 892 |
| Fonts: Villafranca i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Història

En 1834, durant la primera guerra carlina, els defensors liberals es refugiaren en l'església, que fou cremada per Tomás de Zumalacárregui y de Imaz, i els qui es van rendir foren afusellats.

## Persones il·lustres

* Jesús Glaría, Glaría IV (1942-1978): futbolista internacional que jugà a l'Atlètic de Madrid i al RCD Espanyol.
* Julia Álvarez Resano, mestra i advocada, diputada durant la Segona República morta a l'exili
* Miguel Piramuelles, músic
* Serafín García Muñoz, futbolista del Barça, Osasuna i Llevant de la dècada de 1960.

## Referències

* ↑ CARIDAD SALVADOR, ANTONIO. [castellà Las mujeres durante la primera guerra carlista (1833-1840)]. MEMORIA Y CIVILIZACIÓN 14 175-199, 2011, p. 180.
# Devil's Angels

Devil's Angels és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Daniel Haller, estrenada el 1967.

## Argument

Cody és el líder d'un grup de motoristes anomenat «els Skulls». La banda s'atura en una petita ciutat protegida pel seu xèrif.

## Repartiment

* John Cassavetes: Cody
* Beverly Adams: Lynn
* Mimsy Farmer: Marianne
* Maurice McEndree: Joel-the-Mole
* Leo Gordon: Xèrif Henderson
* Russ Bender: Royce
* Marc Cavell: Billy-the-Kid
* Buck Taylor: Gage
* Marianne Kanter: Rena
* Kipp Whitman: Roy
* Mitzi Hoag: Karen
* Nai Bonet: Tanya
* Buck Kartalian: Funky
* George Sims: Leroy
* Salli Sachse: Louise
* Wally Campo: Grog
* Richard Anders: Bruno
* John Craig: Robot
* Paul Myer: Maire
* Lee Wainer: Cane
* Roy Thiel: Xèrif adjunt
* Ronnie Dayton: Xèrif adjunt
* Henry Kendrick: Propietari de la botiga
# Gisela de Suàbia

Gisela de Suàbia (novembre del 989 o 990 - Goslar, 14 de febrer de 1043) fou emperadriu del Sacre Imperi Romanogermànic com a esposa de Conrad II, era filla de Herman II, duc de Suàbia, i de Gerberga de Borgonya.

## Biografia

El 1002 Gisela es va casar amb el comte Brunó I de Brunsvic. En segones núpcies desposà Ernest I, duc de Suàbia i, en enviudar-ne el 1015, esdevingué regent per al seu fill Ernest II, encara que li va ésser retirat aviat l'encàrrec de la regència al·legant-se que els llaços de consanguinitat amb el seu espòs difunt eren execessivament estrets.
El seu tercer matrimoni, celebrat el 1016 o 1017, la uní a Conrad el Sàlic, que més endavant esdevindrà emperador del Sacre Imperi Romanogermànic. Amb ell, va tenir un paper actiu en la política imperial, participant en les reunions del consell i reeixint a obtenir per al seu marit els drets de successió del regne del seu oncle Rodolf III de Borgonya.
Gisela s'interessà també en els afers de l'església i intervingué en els nomenaments de bisbes i abats-prínceps, participant en diversos sínodes eclesiàstics.
Gisela morí de disenteria en el palau imperial de Goslar el 1043 i fou enterrada a les catacumbes de la catedral imperial d'Espira, a Alemanya, al costat d'altres emperadors i membres de la família imperial.

## Descendència

Gisela tingué nombrosos fills dels seus tres matrimonis.
De Brunó I, comte de Brunsvic, tingué:
* Liudolf, marcgravi de Frísia (circa 1003 - 1038);
* un altre noi i dues noies.
D'Ernest I, duc de Suàbia:
* Ernest II, duc de Suàbia (circa 1010 – 17 d'agost de 1030);
* Herman IV, duc de Suàbia (circa 1015 – 28 de juliol de 1038).
De Conrad II del Sacre Imperi Romanogermànic, infantà tres fills:
* Enric III del Sacre Imperi Romanogermànic (29 d'octubre de 1017 – 5 d'octubre de 1056);
* Matilde (1027 – gener de 1034);
* Beatriu (circa 1030 – 26 de setembre de 1036).

## Enllaços externs

* Ressenya al web Guide2womenleaders. (anglès)
# Urani 235

L'urani 235 ($^{235}$U o U-235) és un isòtop de l'urani que conforma aproximadament el 0,72% de l'urani natural. A diferència de l'isòtop predominant, l'urani 238, és físsil, és a dir, pot aguantar una reacció en cadena de fissió. És l'únic isòtop físsil que és un núclid primordial, o que es troba de manera significativa a la naturalesa.
L'urani 235 té un període de semidesintegració de 703,8 milions d'anys. Fou descobert l'any 1935 per Arthur Jeffrey Dempster. La majoria de les absorcions neutròniques, però no totes, resulten en fissió; una minoria resulten en captura neutrònica que forma urani 236.

## Bibliografia

* DOE Fundamentals handbook: Nuclear Physics and Reactor theory Vol. 1 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., Vol. 2 Arxivat 2009-03-22 a Wayback Machine. (en anglès).

## Enllaços externs

* Uranium | Radiation Protection Program | US EPA (anglès)
* NLM Hazardous Substances Databank - Uranium, Radioactive (anglès)
* "The Miracle of U-235", Popular Mechanics, gener de 1941 (anglès)
# Ghanim Oraibi

Ghanim Oraibi (Bagdad, 16 d'agost de 1961) és un exfutbolista iraquià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iraq amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Shabab.

## Referències

* ↑ 1986 FIFA World Cup Mexico Arxivat 3 October 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Ghanim Oraibi Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Ghanim Oraibi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Hassanin Mubarak. «Player Database». iraqsport.com. Arxivat de l'original el 18 juny 2001.
# Capilla

Capilla és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
Viccionari
# Casa Nova del Feu

La Casa Nova del Feu és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (17 x 8), coberta a tres vessants i amb el carener paral·lel a la façana, situada a migdia. Està dividida en la casa dels amos (sector Est) i la dels masovers (sector Oest), que són dins el mateix edifici i consta de planta i primer pis. Totes les obertures tenen els emmarcaments de totxo. La façana principal presenta un portal rectangular d'arc escarser que està recobert per plaques de gres, quatre finestres d'arc escarser disposades simètricament i amb porticons de planxa de ferro i una finestra lateral al sector Nord; el primer pis presenta quatre finestres iguals que les del primer pis. La façana sud presenta un cos de planta adossat en funció de terrassa al primer pis, amb dos portals d'arc escarser i de garatge a la planta, on presenta dos portals i una finestra. La façana oest (masovers) presenta a la planta un portal rectangular central, al qual s'accedeix mitjançant cinc graons, quatre finestres amb les mateixes característiques i disposades igual que a la façana principal, dues de les quals estan tapiades; i al primer pis quatre finestres d'arc escarser.

## Història

Anomenada també Can Girapells, que pertanyia a la hisenda Feu.
Apareix al "Nomenclator de la Provincia de Barcelona. Partido Judicial de Vich. 1860" com a casa de pagès.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Nova del Feu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Gopeshwar

Gopeshwar o Chamoli Gopeshwar és una ciutat d'Uttarakhand, capital del districte de Chamoli. Està situada a 30° 25′ N, 79° 20′ E﻿ / ﻿30.42°N,79.33°E﻿ / 30.42; 79.33. Al cens del 2001 apareix amb una població de 19.855 habitants. Té diversos temples a la seva rodalia així com la ciutat sagrada de Kedarnath.

## Enllaços externs

* Gopeshwar, lloc web oficial Arxivat 2007-12-10 a Wayback Machine.
# Gopachal

Gopachal és el nom del turó on es troba l'anomenada fortalesa de Gwalior (o fort de Gwalior), una construcció amb un conjunt de sis palaus, sis temples, vuit estanys, una mesquita i diverses edificacions.

## Descripció

Es tracta d'una formació rocosa de prop de 100 metres d'altura, de pedra calcaria. El turó és a 115 quilòmetres d'Agra i ocupa una posició estratègica com a lloc de vigilància sobre la fèrtil plana del nord i l'àrid altiplà central, que calia conquerir si es volia dominar la zona. Per la part nord forma un penya-segat de pedra, utilitzat com a pedrera, i al seu peu té el palau renaixentista de Jai Vilas i la ciutat vella de Gwalior. El seu accés occidental és per dues branques del barranc Urwahi, i estan tancades per dos bastions; cap al sud se situa el barri de Lashkar (Campament) que va agafar el nom per haver estat campament militar del maharajà Dawlat Rao Scindia al començament del segle xix. La fortalesa té uns 3 km de llarg en sentit nord-sud i una amplada d'entre 190 i 900 metres; les muralles tenen entre 9 i 11 metres; a la part oriental hi ha el palau de Man Singh amb accés per una rampa.

## Referències

* ↑ TL, Prabhu. Majestic Monuments of India: Ancient Indian Mega Structures (en anglès). Nestfame Creations Pvt. Ltd., 2019-08-04.
* ↑ Morgan, Francis. Vacation Goose Travel Guide Gwalior India (en anglès). Soffer Publishing, 2017-06-11.
* ↑ The Geography of India: Sacred and Historic Places (en anglès). Britannica Educational Publishing, 2010-04-01, p. 132. ISBN 978-1-61530-202-4.
* ↑ Yadav, AtharavRaj. Madhya Pradesh At a Glance | AtharavRaj (en anglès). AtharavRaj, 2019-12-09, p. 43.
# Gil García

Gil García és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Carlos Rafael Alcalde Agesta

Carlos Rafael Alcalde Agesta (Saragossa, 22 d'octubre de 1945) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes durant la II i III Legislatures.

## Biografia

Llicenciat en dret, ha treballat com a professor d'EGB. Inicialment va militar al Partit Reformista Democràtic (PRD) però més tard fou un dels fundadors de la Unión Provincial Alicantina (UPRA) amb Francisco Zaragoza Gomis i Juan Antonio Rodríguez Marín. Finalment, però, acabà a Alianza Popular (després Partido Popular, amb el qual fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987, 1991 i 1995. Fou subsecretari de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència. Ha estat secretari sectorial de l'Executiva provincial d'Alianza Popular. El 1995 renuncià al seu escó i a les eleccions municipals espanyoles de 1999 fou escollit regidor de l'ajuntament d'Alacant.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.17. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., IV Legislatura
# Castagnole Monferrato

Castagnole Monferrato (Castagnòle ant ël Monfrà en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Asti, Calliano, Grana, Montemagno, Portacomaro, Refrancore i Scurzolengo.
Pertanyen al municipi les frazioni de Barcara, Valenzani i Valvinera.
# Gordon Cooper

Leroy Gordon Cooper Jr, també conegut com a Gordon Cooper (Shawnee, 6 de març de 1927 - 4 d'octubre de 2004) fou un astronauta estatunidenc.
Cooper va créixer a Shawnee (Oklahoma) i a Murray (Kentucky) on assistí a escoles privades. Era actiu en els Escoltes d'Amèrica i aconseguí la segona posició més alta que pot obtenir un explorador. Cooper va servir en el Cos de Marines dels Estats Units el 1945 i 1946. Cooper conegué la seva primera muller Trudy amb la que es casà a Hawaii el 1947. Cooper transferí la seva comissió a les Força Aèria dels Estats Units el 1949, era posat en servei actiu i rebé formació de vol a Perrin AFB, Texas i Força Aèria de Williams AFB, Arizona. Fou un dels membres del Programa Mercury; el 15 de maig del 1963 fou enviat amb la darrera nau d'aquest programa, la Faith 7 a un vol orbital on es va fer una prova de duració i experiments. Va realitzar 22 òrbites i va ser el darrer astronauta en viatjar tot sol a l'espai.

## Referències

* ↑ «40th Anniversary of Mercury 7: L. Gordon Cooper» (en anglès). NASA. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ Burgess, Colin. Selecting the Mercury seven the search for America's first astronauts, 2011. ISBN 978-1-4419-8405-0.
* ↑ Slayton, Donald K. Deke! : U.S. manned space : from Mercury to the shuttle. 1st ed. Nova York: Forge, 1994. ISBN 0-312-85503-6.
* ↑ Cooper, Gordon. Leap of faith : an astronaut's journey into the unknown. 1st ed. Nova York: HarperCollins Publishers, 2000. ISBN 0-06-019416-2.
# Casino Principal (Lleida)

Casino Principal és un edifici de Lleida protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i tres pisos, amb façana davant i darrere a dos carrers que compten amb un pis de desnivell. Similitud de façanes amb accés remarcat. Sala amb columnes de foneria i sala de ball de doble alçada. Ferro forjat a l'escala. Columnes afegides. Pedra artificial, obra arrebossada, balcons de ferro, terrat a la catalana i coberta de teula àrab. Murs de càrrega i pilars, forjats isostàtics.

## Història

Ampliació de tribuna als anys 40 feta per l'arquitecte Porquers i remodelació dels baixos i distribucions interiors.

## Referències

* 1 2 «Casino Principal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Castell de Cambrils

El castell de Cambrils és un castell termenat del municipi d'Odèn (Solsonès) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Situació

El castell està situat al nord-oest del terme municipal, damunt un turó de la serralada del Bartoló Vell, una cresta calcària que s'aixeca a la dreta del riu Fred, per damunt del Salí de Cambrils. Dominava el poble de Cambrils i el camí tradicional de Cambrils a Oliana.
S'hi va des de la carretera L-401 (de Pont d'Espia a Coll de Jou): al punt quilomètric 19,6 (42° 08′ 22″ N, 1° 23′ 25″ E﻿ / ﻿42.139502°N,1.390330°E﻿ / 42.139502; 1.390330), davant les primeres cases de Cambrils, surt la carretera asfaltada que porta a Solsona per Serra Seca (ben senyalitzada). Prendre aquesta carretera i al cap d'1,7 km, passada la rectoria i l'església parroquial de Sant Martí, sota mateix de la carena del castell, es troba un espai per aparcar i un caminet senyalitzat i ben arranjat per pujar-hi.

## Descripció

Obra originalment romànica, avui es troba en runes, i les restes visibles mostren que l'obra original fou molt reformada posteriorment
Hi ha constància documental que durant una època fou un domini dels templers. Al primer terç del segle xi formava part dels dominis del bisbe d'Urgell, situació en què va romandre fins al 1159, quan va passar als dominis del comte Ermengol VII d'Urgell.
El 1375, el castell de Cambrils es comptava entre els dominis del Vescomtat de Cardona, en el moment de la creació dels vescomtats per part del rei Pere II: Els Cardona van mantenir en el seu poder la baronia de Cambrils, que s'esmenta entre els anys 1512-1831. L'any 1613, el castell de Cambrils era un dels llocs en els quals el vescomte tenia sota plena jurisdicció civil i criminal i era part integrant de la batllia de Solsona.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Solsona i el Solsonès en la història de Catalunya, Vol II, pàg 414
* ↑ «Web de l'Ajuntament d'Odèn». Arxivat de l'original el 2008-05-11. [Consulta: 2 abril 2009].
# Castell de Can Ferrer i Mas de les Ventoses

El Castell de Can Ferrer i Mas de les Ventoses és un edifici del Montmell (Baix Penedès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Les restes són molt arrasades de murs de maçoneria, sitges, etc. S'endevina la forma d'una construcció molt adaptada a l'estret cim de la Serreta, d'unes dimensions màximes de 30 x 8 m.

## Història

El mas dels Ferrer, que ja s'esmenta al fogatjament del 1553 tenia 63 habitants l'any 1960.

## Referències

* 1 2 «Castell de Can Ferrer i Mas de les Ventoses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ «El Montmell». elmontmell.cat. Arxivat de l'original el 2019-02-22. [Consulta: 21 febrer 2019].
# Caudal Deportivo de Mieres

El Caudal Deportivo de Mieres és un club de futbol del municipi de Mieres (Astúries).

## Història

El club es fundà el 13 de gener de 1941. És el continuador del Racing de Mieres fundat l'any 1918.

## Dades del club

* Temporades a 1a Divisió: 0.
* Temporades a 2a Divisió: 7.
* Temporades a 2a Divisió B: 7.
* Temporades a 3a Divisió: 40.

## Trajectòria esportiva

* 1945-46 Ascens a la 3a Divisió.
* 1948-49 3a Divisió Grup I. 9è amb 22 punts.
* 1949-50 3a Divisió Grup I. 1r amb 50 punts.
* 1950-51 3a Divisió Grup I. 2n amb 43 punts, ascens a 2a Divisió.
* 1951-52 2a Divisió Grup I. 8è amb 32 punts.
* 1952-53 2a Divisió Grup I. 10è amb 28 punts.
* 1953-54 2a Divisió Grup I. 12è amb 28 punts
* 1954-55 2a Divisió Grup I. 13è amb 24 punts.
* 1955-56 2a Divisió Grup I. 4t amb 34 punts.
* 1956-57 2a Divisió Grup I. 11è amb 35 punts.
* 1957-58 2a Divisió Grup I. 15è amb 29 punts, descens a 3a Divisió.
* 1968-69 3a Divisió Grup I. 17è amb 29 punts
* 1969-70 3a Divisió Grup I. 5è amb 45 punts.
* 1970-71 3a Divisió Grup I.
* 1971-72 3a Divisió Grup I.
* 1973-74 3a Divisió Grup I. 16è amb 32 punts.
* 1974-75 3a Divisió Grup I. 19è amb 22 punts, descens a Regional.
* 1975-76 Regional Preferent. Campió, ascens a 3a Divisió.
* 1976-77 3a Divisió. Grup I. 8è amb 39 punts. Ascens a 2a Divisió B.

## Referències

* ↑ «Web dedicada al Caudal Deportivo». Arxivat de l'original el 2008-08-14. [Consulta: 14 agost 2008].
# Gobiopsis bravoi

Gobiopsis bravoi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a les Filipines, Indonèsia (Irian Jaya) i, possiblement també, Okinawa i Palau.

## Referències

* ↑ Steindachner, F. 1861. Beiträge zur Kenntniss der Gobioiden. Sitzungsber. Math.-Naturwiss. Classe K. Akad. Wiss. Wien v. 42 (for 1860): 283-292, Pl. 1.
* ↑ «Gobiopsis bravoi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gobiopsis pinto

Gobiopsis pinto és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Badia Delagoa (Moçambic).

## Referències

* ↑ Steindachner, F. 1861. Beiträge zur Kenntniss der Gobioiden. Sitzungsber. Math.-Naturwiss. Classe K. Akad. Wiss. Wien v. 42 (for 1860): 283-292, Pl. 1.
* ↑ «Gobiopsis pinto». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chiusa Sclafani

Chiusa Sclafani (sicilià Chiusa) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 3.293 habitants. Limita amb els municipis de Bisacquino, Burgio (AG), Caltabellotta (AG), Corleone, Giuliana i Palazzo Adriano.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Francesco Di Giorgio | Centredreta |

## Agermanaments

* Chiclana de Segura (Andalusia)
# Celeno

Celeno és el nom dels següents personatges:
* Celeno (Harpia).
* Celeno (filla d'Híam).
* Celeno (Plèiade).
* Celeno o Celaeno (16 Tauri / HD 23288 / HR 1140) és un estel a la constel·lació de Taure.
# Celenterats

Els celenterats o celenteris (Coelenterata) són un antic embrancament d'animals que incloia els cnidaris i els ctenòfors. Hi ha unanimitat en el fet que aquests dos grups representen embrancaments separats i es dubta si estan directament relacionats. El terme celenterat no es considera actualment vàlid taxonòmicament (seria polifilètic), tot i que es continua utilitzant de manera informal per a referir-se a aquests dos grups d'animals.

## Característiques

Ambdós embrancaments es classificaven junts pel fet de tenir simetria radial, cos tou i una organització diblàstica simple, és a dir, amb dues capes de cèl·lules, una d'externa i una altra d'interna, amb una cavitat digestiva en forma de sac, proveïda d'una sola obertura, que fa les funcions de boca i anus. Aquestes característiques són plesiomòrfiques i no serveixen com a criteri de parentiu filogenètic (vegeu cladística).
Els cnidaris tenen dues formes, la forma pòlip (forma de sac tubular, amb l'obertura a l'extrem superior del cos; poden viure en grup o individualment) i la forma medusa (forma de paraigua, amb l'obertura a l'extrem inferior).
Els ctenòfors tenen una sola forma; les espècies pelàgiques recorden les meduses, però les bentòniques no s'assemblen en res als pòlips.

## Referències

* ↑ Brusca, R. C. & Brusca, G. J., 2005. Invertebrados, 2ª edición. McGraw-Hill-Interamericana, Madrid (etc.), XXVI+1005 pp. ISBN 0-87893-097-3