OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Rasa (Bages)

La Rasa, que en el seu primer tram és denominada la Riera d'Otgers, és un afluent per la dreta de la Riera de Coaner, al Solsonès i al Bages.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de la Molsosa | 3.184 | 33,48% |
| Per l'interior del municipi de Sant Mateu de Bages | 6.327 | 66,52% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa està constituïda per 91 cursos fluvials que sumen una longitud total de 59.674 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de la Rasa transcorre pels següents termes municipals:

### Territori PEIN

Una bona part del vessant sud de la conca del torrent de l'interior del teme municipal de Sant Mateu de Bages forma part del PEIN de la Serra de Castelltallat.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa de la Rasa full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Boot Configuration Data

Boot Configuration Data (BCD) és una base de dades independent del microprogramari per a la configuració del procés d'arrencada dels sistemes operatius Windows de Microsoft.
El procés d'inici de Windows Vista, Windows Server 2008, Windows 7, Windows Server 2008 R2, Windows 8, Windows Server 2012, Windows 8.1 i Windows Server 2012 R2 és diferent de les versions anteriors de Windows. Fins al Windows XP, l'arrencada del sistema es realitzava amb el fitxer de text boot.ini, on es definien els paràmetres d'inici del sistema operatiu, que es trobava emmagatzemat al directori arrel del volum del sistema i era usat pel fitxer NTLDR, encarregat de l'arrencada del sistema operatiu fins aquestes versions.
A partir del Windows Vista, el fitxer boot.ini desapareix per a ser reemplaçat pel Boot Configuration Data (BCD), usat pel Windows Boot Manager (el nou gestor d'arrencada del sistema operatiu). A partir d'aquesta versió, el sector d'arrencada del disc dur inicia el carregador de Windows que és un fitxer ocult reservat anomenat BootMgr del sistema de fitxers en el volum de sistema, i aquest dona accés a la base de dades de configuració d'arrencada i utilitza la informació per a carregar el sistema operatiu.

## Referències

* ↑ «Boot Configuration Data WMI Provider» (en anglès). microsoft.com. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ «Boot Configuration Data (BCD)» (en anglès). Geoff Chappell. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ «Boot Configuration Data in Windows Vista» (en anglès). microsoft.com. [Consulta: 18 octubre 2016].
* ↑ «The Windows 7 / 8 BCD (Boot Configuration Data) Store and BCDEDIT Program». thestarman.pcministry.com. [Consulta: 13 novembre 2016].
* ↑ «Boot Configuration Data (BCD) Elements». www.omnisecu.com. [Consulta: 13 novembre 2016].
# Sant Martí d'Ur

Sant Martí d'Ur (Saint-Martin d'Ur en francès) és el nom de l'església romànica, i de la parròquia que aquesta encapçala, del poble cerdà d'Ur, a la Catalunya del Nord.

## Història

L'església és esmentada per primera vegada al segle novè en l'Acta de Consagració de la Catedral de la Seu d'Urgell (819) i de la mateixa època n'és la major part de l'edifici actual, encara que la nau i el campanar foren considerablement reformats al segle xviii. El 7 de juny del 1934 va ser declarat monument històric de França.

## Arquitectura

El temple té una capçalera típica del primer art romànic, o preromànic, amb un absis central i dues absidioles, decorats amb bandes lombardes (una banda lombarda és una arcatura composta d'arcs en cintra vorejada lateralment per dues pilastres anomenades lesenes). En el cas d'Ur, cada banda lombarda és formada per dos arcs a l'absis central i tres a les absidioles; i per dessota de cada conjunt d'arcs hi ha una petita finestra cega. En la part inferior de les absidioles, el mur està ornat amb un fris en dents d'engranatge.

## Referències

* ↑ Fitxa i fotografia de l'església a la base de monuments històrics francesos Mérimée

## Bibliografia

* Via Romanica - La Cerdagne Puigcerdà: Consell Comarcal de la Cerdanya - Communauté de communes de Pyrénées Cerdagne, 1998
# Violinista (escultura)

El Violinista és una escultura urbana ubicada a la plaça de la Gesta, davant de l'Auditori Príncep Felip, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers d'aquesta ciuat.
El paisatge urbà d'Oviedo, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx. L'escultura, feta de bronze, és obra de Mauro Álvarez Fernández, i està datada 1997. L'estàtua està erigida per ser un complement a l'Auditori Príncep Felip, el qual es va construir per millorar les dotacions musicals de la ciutat, homenatjant amb ella a la música, simbolitzada en la figura d'un violinista.

## Referències

* 1 2 «Violonista». Vivir Asturias. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 30 novembre 2015].
* 1 2 Gómez, Pablo «Violonista» (en castellà). Escultura urbana, 09-03-2006. Arxivat de l'original el 2014-07-17. ISSN: 1988-5954 [Consulta: 9 agost 2014]. Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* 1 2 «Mapa Esculturas». Turisme Oviedo. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Maria Milagros Rivera Garretas

María Milagros Rivera Garretas (Bilbao, Espanya, 26 de novembre de 1947) és una historiadora espanyola. Una de les fundadores de la revista Duoda i del Centre d’Investigació de les Dones de la Universidad de Barcelona. Professora d’Història medieval, a la Universitat de Barcelona (Facultat de Geografia). És una figura important del feminisme acadèmic i activista espanyol.
Va estudiar Antropologia i Història Cultural a la Universitat de Barcelona, on es va doctorar en aquestes matèries. Va seguir els seus estudis a la Universitat de Chicago on, després d'obtenir la llicenciatura de filosofia i lletres, va realitzar el Master of Arts.
El 1982 va ser una de les fundadores del Centre de Recerca Duoda, el qual el 1991 va començar a publicar una revista amb el mateix nom. Aquell mateix any María Milagros Rivera Garretas va col·laborar en l'obertura de la llibreria de dones Pròleg a Barcelona. També ha estat vinculada a la Fundación Entredós de Madrid i a la Biblioteca Virtual de Recerca Duoda.

## Referències

* ↑ «Rivera Garretas, María Milagros (1947-VVVV). » MCNBiografias.com». [Consulta: 2 novembre 2022].
* 1 2 «Dep. HMPD». [Consulta: 2 novembre 2022].
* 1 2 Rovira Martínez, Marta. «María-Milagros Rivera Garretas: «La Universitat neix a finals del segle XI en contra de les dones»». Pensem, 29-03-2021. [Consulta: 11 març 2023].
# La Raposa

La Raposa és una cooperativa situada al barri de Poble sec (Barcelona) que va néixer al 2017, i en la que conviuen un bar vegà i una llibreria feminista. El bar s'entén com un espai de trobada veïnal, on es serveixen tapes i plats 100% vegetarians a preus populars, amb ingredients majoritàriament provinents del mercat de proximitat. A la llibreria es poden trobar títols de temàtica feminista i LGTBIQ, literatura infantil amb perspectiva de gènere, i antiespecisme. També es pot trobar assaig, poesia, fanzines, novel·les, manuals ginecològics, guies de salut, làmines d'art, llibre il·lustrat, còmics, i altres publicacions. Dins i fora de les portes del local es programen tallers, concerts, presentacions, conversatoris, xerrades, exposicions, etc. A més, es participa a la xarxa d'entitats i projectes veïnals com a grup de consum autònom i de xarxes de criança. El local també és un lloc de reunions i trobades col·lectives, que pren part en les dinàmiques quotidianes del veïnat.
"Todas las actividades siguen la misma filosofía: el transfeminismo, el antiespecismo, el antirracismo y otras reivindicaciones similares. «Es un espacio seguro, un lugar inclusivo que acepta y protege a todas las personas»" En el local a més, pots trobar ·una buena selección de publicaciones feministas con una interesante subsección de libros infantiles con enfoque de género."

## Referències

* ↑ Cobos, Abel. «La Raposa: una revolución que se baila» (en castellà), 20-02-2020. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ Conde, Laura. «Barcelona en femenino» (en castellà), 07-03-2019. [Consulta: 25 gener 2021].

## Enllaços externs

* La Raposa - Lloc web oficial
# Bosc-estepa

Un bosc-estepa és un ecotò (zona límit entre dos ecosistemes) dins dels climes temperats i un tipus d'hàbitat compost de zones de vegetació herbosa combinades amb zones d'arbrede o bosc. En aquestes zones l'evapotranspiració supera lleugerament el total de la pluviometria i la precipitació de neu. A l'hemisferi nord a mida que s'avança cap al sud el bosc estepa té menys arbres, el clima esdevé més càlid i la precipitació disminueix. A Europa la vegetació típica del bosc-estepa és amb arbres caducifolis i espècies herbàcies. A Sibèria predominen els bedolls i les coníferes. Entre la fauna d'aquest ecotò hi sol haver l'esquirol de terra, la marmota, el pioc salvatge, la marta i l'ant.

## Localització

El bosc-estepa principalment es presenta en bandes a través d'Euràsia des de l'est d'Europa (Urals) a l'est de Sibèria al nord-est d'Àsia. Forma ecoregions de transició entre els biomes d'herbassars temperats i els boscos mixts de fulla ampla temperats.
A la part superior d'Amèrica del Nord un exemple és l'aspen parkland, en les províncies de les praderies centrals, el nord-est de la Colúmbia Britànica i Dakota del Nord.
A l'Àsia central, el bosc-estepa es troba en les ecoregions de les muntanyes de l'Altiplè d'Iran, Afganistan, i Balutxistan.

## Ecoregions de bosc-estepa

* Bosc-estepa de l'est d'Europa S'estén des de Romania als Urals.
* Bosc-estepa kazakh a l'est dels urals entre el bosc mixt i de fulla ampla de Sibèria i l'estepa del Kazakhstan.
* Bosc-estepa i bosc montà d'Altai
* Bosc-estepa del sud de Sibèria
* Bosc-estepa del Selenga-Orkhon
* Bosc-estepa de Daurian entre la taigà al nord i la praderia de Mongòlia-Manxúria al sud.
* Bosc-estepa de Zagros
* Bosc-estepa de'Elburz
* Arbredes i bosc-estepa de Kopet Dag
* Bosc-estepa de les muntanyes Kuhrud-Kohbanan
* Parcs i boscos d'Aspen al Canadà—Dakota del Nord
# Sant Martí d'Ollers

Sant Martí d'Ollers és una església amb elements romànics i barrocs del poble d'Ollers, al municipi de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici és estructurat amb una sola nau. La façana principal presenta un senzill portal d'accés amb una porta que conserva part dels ferratges de tipus romànic. A sobre hi ha unes ceràmiques representant Sant Martí. El campanar és de secció quadrada i està rematat per una coberta piramidal i merlets. Presenta finestrals amb arcs de mig punt.

## Història

La façana fou reformada al segle xviii. A la porta consta l'any 1754.
Segons Corominas i Marqués, l'any 1049 ja existien les esglésies de Sant Martí d'Ollers i la de Santa Maria d'Espasens. Al segle xiv l'església s'anomenava "ecclesia parroquiales sancti Martini de Olliariis" i residien a la parròquia dos capellans, el sagristà curat i el domer.
S'havia incendiat l'edifici i no tenia llibres ni ornaments. L'any 1228 obtenia els delmes d'aquesta parròquia Dalmau de Rocabertí i el 1329 ho feia Huguet d'Espasens. El 1703 els delmes corresponien en bona part al marquès del Castell de Dos Rius.
Durant la guerra de 1936 desaparegueren les imatges, joies i objectes de culte del temple.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Església parroquial de Sant Martí d'Ollers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Violette Athletic Club

El Violette Athletic Club és un club de futbol haitià de la ciutat de Port-au-Prince.
El club fou fundat el 15 de maig de 1918. A data de 2009 és el segon club amb més títols del país, amb un total de 6, per darrere del RC Haïtien. També s'ha proclamat campió de la CONCACAF de futbol l'any 1984.

## Palmarès

* Coupe Vincent:
** 1939, 1951-52
* Campionat Nacional:
** 1994-95, 1999
* Copa haitiana de futbol:
** 1927, 1928, 1929, 1930, 1954, 1968, 1978
* Campionat de Port-au-Prince de futbol:
** 1926, 1936, 1939, 1954, 1957, 1968, 1972, 1976, 1978, 1979, 1983, 1989
* Copa de Campions de la CONCACAF:
** 1984

## Futbolistes destacats

* Alexandre Boucicaut
* Sebastien Vorbe
* Emmanuel Sanon

## Referències

* ↑ «Welt Fussball Archiv: Violette AC». Arxivat de l'original el 2019-06-03. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «Haiti Reference: Le Football Haitien: Équipes et Clubs». Arxivat de l'original el 2017-07-07. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ Haiti: Championnat National D1 2014
* 1 2 3 «Haiti - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Haiti - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Palica

Palica (en llatí Palica, en grec antic Παλική) era una ciutat de Sicília que va fundar l'any 453 aC el rei sícul Ducetius a la vora del Palicorum Lacus on va traslladar als habitants de Menaenum i altres viles veïnes. Aquesta ciutat va prosperar ràpidament, però va tenir una vida curta, ja que a la mort del rei la ciutat va ser destruïda i ja no es va reconstruir, segons diu Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 88, 90
* ↑ Smith, William (ed.). «Palicorum lacus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 gener 2022].
# L'home del carrer (pel·lícula)

L'home del carrer (títol original en anglès: Meet John Doe) és una pel·lícula estatunidenca de Frank Capra estrenada el 1941 i doblada al català.
El guió va ser la darrera col·laboració de Robert Riskin amb Capra, i era una adaptació de la pel·lícula de 1939 titulada The Life and Death of John Doe, escrita per Richard Connell i Robert Presnell que passarien a ser els receptors de la nominació a l'oscar al millor guió original. El tema, però es basava en una història de Connell de 1922 publicada al Century Magazine i titulada "A Reputation".
Gary Cooper sempre va ser la primera elecció de Frank Capra per interpretar a John Doe. Cooper havia acceptat sense llegir el guió per dues raons: li havia agradat treballar amb Capra a la seva col·laboració anterior, Mr. Deeds Goes to Town (1936), i volia treballar amb Barbara Stanwyck. El paper de la periodista, tanmateix, s'oferia inicialment a Ann Sheridan, però la primera tria per al paper va ser tombada per la Warner Bros. a causa d'una disputa de contracte, i Olivia de Havilland va ser similarment contactat, per bé que sense èxit.

## Argument

Barbara Stanwyck en el paper d'una periodista a punt de ser despatxada, inventa un estratagema per conservar la seva feina. Publica en un últim article una carta incendiària que porta la firma de «John Doe» (L'home del carrer) i que anuncia el suïcidi d'un dels empleats acomiadats. L'èxit és de tal magnitud que el diari crea un «John Doe» i contracta un vagabund que acaba convertint-se en un personatge extraordinàriament popular.

## Adaptacions

Meet John Doe va ser dramatitzat com a obra de ràdio el 28 de setembre de 1941 per The Screen Guild Theater, protagonitzada per Gary Cooper, Barbara Stanwyck i Edward Arnold en els papers originals.
Una versió musical de la pel·lícula, escrita per Edward Sugarman i composta per Andrew Gerle, va ser produïda pel Ford's Theatre a Washington D.C., des del 16 de març fins al 20 de maig de 2007 presentant Heidi Blickenstaff com Ann Mitchell i James Moye com John Willoughby/John Doe. Donna Lynne Champlin prèviament havia aparegut com Ann Mitchell en versions de demostració. Bollywood va fer un remake titulat Main Azaad Hoon (1989) protagonitzada per Amitabh Bachchan.

## Repartiment

* Gary Cooper: John Doe
* Barbara Stanwyck: Ann Mitchell
* Edward Arnold: Db Norton
* Walter Brennan: El coronel
* Spring Byington: Sra. Mitchell
* James Gleason: Henry Connell
* Gene Lockhart: Mayor Lovett
* Rod La Rocque: Ted Sheldon
* Irving Bacon: Beany
* Mitchell Lewis: Bennett
* Sterling Holloway: Dan
* J. Farrell MacDonald: Sourpuss Smithers
* Regis Toomey: Bert Hansen

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1942. Oscar al millor guió original per Richard Connell i Robert Presnell Sr.

## Referències

* ↑ L'home del carrer
* 1 2 Dirks, Tim. Review: Meet John Doe (1941) filmsite.org.

## Enllaços externs

* Meet John Doe, pel·lícula completa a YouTube
# Lema (heràldica)

En heràldica, un lema és un mot o una frase sintètica que acompanya una divisa.

## Referències

* ↑ «lema». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Lema nacional
* Lema (lingüística)
Viccionari
# Retziana-(Nd)

La retziana-(Nd) és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la retziana. Rep el nom per la seva relació amb la retziana-(Ce). El sufix -(Nd) denota el domini del neodimi en la composició. L'arrel del nom és en honor d'Anders Jahan Retzius, naturalista suec i professor de botànica, química i història natural de la Universitat de Lund.

## Característiques

La retziana-(Nd) és un arsenat de fórmula química Mn$^{2+}$₂(Nd,Ce,La)(AsO₄)(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional i publicada l'any 1982. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la retziana-(Nd) pertany a «08.B - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 4:1» juntament amb els següents minerals: retziana-(Ce), retziana-(La), paulkel·lerita, kolitschita i brendelita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Smithsonian, amb el número de referència: 143762.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Sterling, a la localitat d'Ogdensburg, dins el districte Miner de Franklin, al comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Gonzen, a Sargans (Suïssa). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Retzian-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 desembre 2019].
# Byctiscus betulae

El cigarrer o (cuca) cigarrera (Byctiscus betulae) és una espècie de coleòpter de la família dels rinquítids (o dels attelàbids segons les classificacions), la femella dels quals retalla i enrotlla les fulles de diversos vegetals en forma de cigar per a pondre-hi els ous.
Aquest corc de cos llarg de 5 a 8 mm viu en el faig i el bedoll, però també en els arbres fruiters (perer i cirerer principalment) i en la vinya.
Una altra espècie, Deporaus betulae (Linnaeus, 1758) també es diu cigarrer.

## Referències

* ↑ Marrugat Cuyàs, Ramon «El parlar del Penedès i Torredembarra». Centre d'Estudis Sinibald de Mas, 2014, pàg. 37.
* ↑ Web de la SFO-PCV (Société Française d'Orchidophilie de Peitau-Xarantes i Vendée

## Enllaços externs

* Byctiscus betulae i la vinya : estat actual al lloc del INRA
# Santa María del Berrocal

Santa María del Berrocal és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Comprèn les pedanies de Navahermosa de Corneja i Valdemolinos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 712 | 581 | 546 | 521 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# La Cierva

La Cierva és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Valdemoro-Sierra, Valdemorillo de la Sierra i Cañada del Hoyo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 60 | 60 | 54 | 51 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Fife

Fife, també conegut com a "regió de Fife" o "Regne de Fife" (Kingdom of Fife en anglès) és una de les nou regions d'Escòcia, situada a la costa est, entre el Fiord de Forth (Firth of Forth) i el Fiord de Tay (Firth of Tay), al nord d'Edimburg. El seu nom procedeix del primitiu regne picte de Fib. Fife és la tercera regió més poblada d'Escòcia, amb més de 350.000 habitants. Encara que les tres ciutats més extenses de la regió són Kirkcaldy, Dunfermline i Glenrothes, el lloc més conegut és Saint Andrews, enclavament històric d'importància amb un castell i una catedral medievals (avui en ruïnes), un històric camp de golf (l'Old Course de St Andrews) i la Universitat de St Andrews (una de les universitats més importants del Regne Unit. El circuit de Knockhill també es troba a la regió de Fife.

## Vegeu també

* Anstruther
* Aberdour

## Fills il·lustres

* David Wilkie (1785-1841) pintor
* Hugh Blackburn (1823-1909), matemàtic i catedràtic d'universitat

## Enllaços externs

* Pàgina del Regne de Fife
* Fife Avui Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* Organització de Turisme del Regne de Fife Arxivat 2012-01-20 a Wayback Machine.
* The Fife Post
* Ruta turística per la costa de Fife Arxivat 2019-07-16 a Wayback Machine.
# William McFadden Orr

William McFadden Orr (Comber, 2 de maig de 1866 - Douglas, 14 d'agost de 1934) va ser un matemàtic irlandès.

## Vida i obra

Orr, fill de pagesos benestants, va estudiar al Methodist College de Belfast i al Queen's College de Belfast sota la direcció de John Purser, abans d'entrar al St John's College de Cambridge en el qual es va graduar com Senior Wrangler el 1888. El 1891 va ser nomenat professor del Royal College of Science d'Irlanda a Dublín i, el 1926, quan aquesta institució va ser absorbida per l'University College de Dublín, va passar amb el mateix títol fins al 1933 en que es va jubilar.
Orr és recordat, sobre tot, per haver proposat el 1907 que les pertorbacions d'un fluid en moviment poden experimentar creixement transitoris que impedeixin de fet la seva tendència a l'estabilitat. Sota les influències de lord Rayleigh i lord Kelvin, també va fer estudis de física matemàtica.

## Referències

* ↑ Els wranglers eren els estudiants que obtenien les millors qualificacions en els exàmens de matemàtiques.
* ↑ Conway, 1935, p. 55.
* ↑ Boyd, 2018, p. 311.
* ↑ Craik, 2008, p. 237.

## Bibliografia

* Boyd, John P. Dynamics of the Equatorial Ocean (en anglès). Springer, 2018. ISBN 978-3-662-55474-6.
* Conway, A.W. «William McFadden Orr, 1866-1934» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 1, NUm. 4, 1935, pàg. 559-562. DOI: 10.1098/rsbm.1935.0019. ISSN: 0080-4606.
* Craik, Alex D.D.. Mr Hopkins' Men: Cambridge Reform and British Mathematics in the 19th Century (en anglès). Springer, 2008. ISBN 978-1-84800-132-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William McFadden Orr» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Hackett, F.E. «Orr, William McFadden». Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 14 març 2019].