OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruud Janssen

Ruud Janssen (Tilburg, 29 de juliol de 1959) és un artista neerlandès de Fluxus i art postal originari de Breda als Països Baixos.

## Biografia

Ruud Janssen va estudiar física i matemàtiques. La seva activitat amb el Mail Art va començar el 1980 i va realitzar diversos projectes internacionals.
Des de 1994 fins a 2001 ha mantingut contactes amb Fluxus i Mail Art per diversos mitjans de comunicació; els resultats han estat publicats en llibres i internet des de 1996.
En els últims anys s'ha centrat més en la Pintura acrílica i correspondència individual. Manté actualitzada la seva pàgina amb els últims treballs. Janssen publica articles, revistes i butlletins sota l'el seu editorial TAM-Publications i participa en projectes internacionals d'Art correu, col·laboracions i exposicions.
Va fundar IUOMA (International Union of Mail-Artists) el 1988 i també és el comissari de TAM-Rubberstamp Arxive, el resultat d'una col·lecció de Mail Art que ha acumulat des de 1983 al 2004. L'arxiu té pintures, segells, revistes i literatura.
El 1994 va començar una sèrie d'entrevistes anomenades Mail-interviews que s'han publicat a butlletins i a internet. Les entrevistes consisteixen a enviar preguntes en un específic mitjà de comunicació i l'entrevistat tria el seu propi mitjà de resposta. Aquest fet fa que el factor temps estigui relacionat en cadascuna de les entrevistes.
Algunes de les persones entrevistades han estat: Ray Johnson, Dick Higgins, Ken Friedmann, Anna Banana, Mark Bloch, Patrícia Tavenner, Michael Leigh i Guy Bleus.
El 2003 Ruud Janssen va fundar amb Litsa Spathi el Fluxus Heidelberg Center mitjançant el qual han construït una col·lecció de material Fluxus on també publiquen els seus propis treballs.

## Enllaços externs

* Official site of Ruud Janssen, IUOMA and TAM-Publications. (anglès)
* TAM-Rubberstamp Archive Site (anglès)
* Ruud Janssen's blog (anglès)
* Ruud Janssen's online Portfolio (anglès)
# Romà

* No s'ha de confondre amb Roma.
«Romà» té aquests significats:
* Romà, habitant de la ciutat de Roma o dels ciutadans de l'antiga Roma
* Biografies:
** Romà I (Anglaterra, ? – novembre de 897), Papa de l'Església catòlica el 897
** Romà I Lecapè, emperador romà d'Orient del 920 al 944
** Romà II el Jove, emperador romà d'Orient del 959 al 963
** Romà III Argir, emperador romà d'Orient del 1028 al 1034
** Romà IV Diògenes, emperador romà d'Orient del 1067 al 1071
** Romà de Cesarea o Romà d'Antioquia, venerat com a màrtir per diverses confessions cristianes.
** Romà Hispó, retòric romà
** Romà el Melode o l'Himnògraf, himnògraf grec, venerat com a sant per diverses confessions cristianes
** Romà l'Ostiari (Roma?, s. III - c. 258), empleat de la presó de Roma, convertit al cristianisme i mort màrtir a mitjan segle iii.
** Romà de Ravenna, exarca de Ravenna del 589 a la seva mort el 596 o 597.
** Romà Bonet i Sintes (Barcelona, 1886 - 1966), dibuixant caricaturista i pintor
** Romà Casanova i Casanova, (Deltebre, 1956), sacerdot i bisbe de Vic
** Romà Forns i Saldaña (1885 o 1886 - Barcelona, 1942) futbolista i entrenador de futbol català
** Romà Gubern Garriga-Nogués (Barcelona, 1934) escriptor i historiador de mitjans de comunicació de masses català, ...
** Romà Perpinyà i Grau (Reus, 1902 - 1991), economista català
** Romà Ribera i Cirera (Barcelona, 1848-1935) pintor català
** Narcís Fages de Romà (Figueres, 1813 - 1884), jurisconsult i agrònom empordanès
** Juli Romà, poeta llatí
* Toponímia:
** Sant Romà (Pinell de Solsonès), capella d'estil romànic del municipi de Pinell de Solsonès (Solsonès)
** Camí de Sant Romà d'Abella, pista rural transitable que recorre part dels termes municipals d'Abella de la Conca i d'Isona i d'Isona i Conca Dellà (a l'antic terme de Sant Romà d'Abella), a la comarca del Pallars Jussà.
** Pla de Sant Romà (Sant Romà d'Abella), plana agrícola d'Isona i Conca Dellà (Pallars Jussà)
** Sant Romà d'Abella (antic municipi), independent fins al 1970 quan s'integrà al municipi d'Isona i Conca Dellà.
** Sant Romà de les Bons, temple del conjunt medieval de les Bons (Principat d'Andorra).
** Sant Romà d'Abella, poble al Pallars Jussà Forma part del municipi d'Isona i Conca Dellà
# Rosalie Abella

Rosalie Abella (Stuttgart, 1 de juliol de 1946) és una jurista canadenca. Va ser nomenada el 2004 a la Cort Suprema del Canadà i es va convertir en la primera dona jueva a formar part de la Cort Suprema del Canadà.

## Primers anys

Rosalie Silberman Abella va néixer en un camp de desplaçats a Stuttgart (Alemanya), on el seu pare, un advocat, era defensor de les persones desplaçades a la zona aliada del sud-oest d'Alemanya. Es va mudar al Canadà amb la seva família el 1950. Va assistir a la Universitat de Toronto, on va obtenir un Bachelor of Arts el 1967 i una llicenciatura en Dret el 1970.

## Carrera

Abella practica lleis civils de família fins a 1976, quan a l'edat de 29 anys, va ser nomenada per al Tribunal de Família d'Ontario (ara parteix de la Cort de Justícia d'Ontario), i va ser la jutgessa més jove i la primera embarassada en la història del Canadà a obtenir aquest càrrec. Va ser nomenada membre del Tribunal d'Apel·lacions d'Ontario el 1992. Ha actuat com a president del Consell de Relacions Laborals d'Ontario, l'Estudi d'Accés als Serveis Jurídics de les Persones amb Discapacitat d'Ontario i la Llei de la Comissió de Reforma d'Ontario, i com a membre de la Comissió de Drets Humans d'Ontario i de la recerca judicial sobre el cas de Donald Marshall. És considerada com una de les principals expertes del Canadà sobre els drets humans, i ha ensenyat a l'Escola de Lleis McGill a Mont-real.

## Referències

* 1 2 «Judges of the Court. The Honourable Justice Rosalie Silberman Abella» (en anglès). Supreme Court of Canada. Arxivat de l'original el 2013-05-28. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ «The World is not Unfolding as it Should: International Justice in Crisis» (en anglès). The Toronto Star. Text d'un discurs donat per la jurista Abella a l'Empire Club a Toronto el 9 de febrer de 2011
* ↑ «The newest justices» (en anglès). CBC News, 24-02-2006. Arxivat de l'original el 2004-08-31. [Consulta: 1r juny 2016].

## Enllaços externs

* «Entry on Rosalie Silberman Abella» (en anglès). Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia.
# Rècord

Rècord (derivat del llatí, a través de l'anglès,: recordari = recordar) denota quantificat d'alguna cosa, un objecte o un esdeveniment el fet que sigui "millor" que tots els corresponents valors comparables de serveis, articles o esdeveniments.
Els rècords mundials en les proves dels 100 metres lliures, per exemple, es refereixen al temps més curt, que mai s'hagi fet en aquesta cursa. A més dels rècords mundials hi ha rècords que s'han obtingut en certes zones (per exemple rècords europeus) o en un esdeveniment específic (per exemple en Jocs Olímpics).

## Vegeu també

* Rècords Guinness
# SIL Open Font License

La SIL Open Font License (OFL) és una de les principals llicències de codi obert que permet incrustar, o empaquetar, tipografies. Fou dissenyada i alliberada el 2005 per Nicolas Spalinger, un voluntari de SIL International i Victor Gaultney un dissenyador de fonts de SIL. La llicència és considerada com a lliure per la Free Software Foundation.

## Referències

* ↑ «OFL-FAQ web version (1.1-update6)». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «SIL OPEN FONT LICENSE (OFL-1.1) | Open Source Initiative». [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «SIL Open Font License revised» (en anglès americà), 26-03-2007. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «License:OFL-1.1 - Free Software Directory». [Consulta: 21 gener 2021].
# Canthigaster coronata

Canthigaster coronata és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes que es troba des del Mar Roig fins a Sodwana Bay (Sud-àfrica), les Hawaii, el sud del Japó i Nova Gal·les del Sud (Austràlia).
És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 6-100 m de fondària. Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total. Menja una àmplia varietat d'organismes bentònics: gastròpodes, esponges de mar, algues, bivalves, poliquets, tunicats, eriçons de mar, briozous, cucs, petits crustacis i foraminífers.

## Referències

* 1 2 3 «Canthigaster coronata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Randall, J.E., 1985. Guide to Hawaiian reef fishes. Harrowood Books, Newtown Square, PA 19073, Estats Units. 74 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Juan II d'Àvila

Juan fou un religiós castellà, bisbe d'Àvila entre 1191 i 1195.
Malgrat que el cronista Gil González Dávila esmenta que apareix documentat durant el regnat d'Enric I de Castella, aquest fet no és cert, perquè el bisbe va morir abans. Carlos de Ayala comenta que és present al costat d'Alfons VIII de Castella, amb el qual va tenir una fluida relació. Aquest factor d'amistat amb el monarca explicaria perquè Juan és present en la batalla d'Alarcos al costat del monarca lleonès, el juliol de 1195. El bisbe va morir en el transcurs d'aquesta batalla. D'altra banda, González Dávila també esmenta que el bisbe és enterrat al convent de San Pedro de la Espina.

## Referències

* ↑ Ayala Martínez, 2007, p. 154-155.
* ↑ González Dávila, 1647, p. 249.

## Bibliografia

* Ayala Martínez, Carlos de. «Los obispos de Alfonso VIII». A: Carreiras eclesiásticas no ocidente cristão: séc. XII-XIV (en castellà). Lisboa: Universidade Católica Portuguesa, Centro de Estudos de História Religiosa, 2007, p. 151-186. ISBN 978-8361-26-6.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647.
# Torre de Capicorb

La Torre de Capicorb és una torre de guaita del llogaret de Capicorb, en el terme municipal d'Alcalà de Xivert (Baix Maestrat, País Valencià).
Va pertànyer al sistema defensiu del castell de Xivert, com la Torre Ebrí o la Badum entre el nodrit grup de torres que formaven el que s'ha donat anomenat xarxa d'alerta i vigia del castell. Existeixen notícies que el comandador de l'Orde de Montesa fra Lluis Despuig la va manar construir el 28 d'abril de 1427 en la desembocadura del riu Sant Miquel i al costat del litoral, per escriptura davant Miquel Villaforta.
La seva planta és quadrangular i la seva alçada és de 13 metres. El seu aspecte robust ve reforçat per la fàbrica de carreus en els quatre angles que conformen les parets de tancament amb un gruix de 2 metres cadascuna. Consta d'una planta baixa en la qual s'obre la porta original, amb arc de pedra en forma de mig punt; una planta mitjana, amb finestra sobre la vertical de la porta anterior, i una planta superior o coberta en la qual es conserven encara les mènsules de l'antiga corsera que tenia la torre. També posseïx uns dispositius per a ús de "ballesteria de tro". Una escala interior de caragol situada en l'angle nord-est de l'edifici, permet l'accés des de la planta baixa a la mitjana i al terrat.
# Filles de Job

Les Filles de Job (en anglès: Job's Daughters) es una organització juvenil femenina patrocinada per la francmaçoneria, per a joves d'entre 10 i 20 anys.
L'organització va ser fundada per Ethel T. Wead Mick a Omaha, Nebraska, el 20 d'octubre de 1920. El proposit de l'organització és aplegar les joves que estan relacionades amb un mestre maçó, i tracta de construir el caràcter a través del desenvolupament moral i espiritual. Els objectius inclouen una gran reverència envers Déu i les Sagrades escriptures, com està establert en la Constitució de les Filles de Job, la lleialtat cap al país i la bandera, i el respecte als pares, als guardians i als avis.

## Referències

* ↑ Youth Order Trains Girls, 24 abril 1938 [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Llibre de Job, XLII-15
# Joan Bartomeu i Valls

Joan Bartomeu i Valls (Sabadell, 28 de març de 1907 - Ambernac, 27 de juliol de 1944) fou un contramestre de telers català, víctima del nazisme.

## Biografia

Fill de Salvador Bartomeu i Farré i de Caterina Valls i Tiana, treballadors, va estudiar al col·legi del pastor Antoni Estruch, als Escolapis i, més tard, a l'Escola Industrial i d'Arts i Oficis de Sabadell. Com a tècnic tèxtil, va entrar a treballar a l'empresa Carol i Cia, coneguda com a Cal Jepó, on arribà a ser contramestre de telers. Continuà l'ofici a la fàbrica de Vicenç Planas. Es formà en declamació i oratòria al Centre d'Estudis Psicològics. Els coneixements culturals i polítics els aprengué a la biblioteca del Círcol Republicà Federal, quan militava en la formació republicana. A l'inici de la dècada de 1930 va ser un dels fundadors del Bloc Obrer i Camperol (BOC) de Sabadell. Col·laborà en la premsa d'esquerres: La Humanitat, òrgan d'ERC; L'Hora, òrgan del BOC; La Batalla, diari del POUM, i L'Impuls. Va ser fundador i bibliotecari del Centre Cultural Recreatiu a la seva ciutat natal.
En esclatar la guerra se n'anà voluntari al front d'Aragó, al cap d'una columna de Sabadell formada per 18 milicians que integraren un regiment d'artilleria. Al front, Bartomeu publicà un periòdic de campanya que anomenà Artilleria roja, la redacció del qual era a càrrec dels companys del POUM Camil Formosa, Evarist Ribell i Ricard Simó. Després dels Fets de maig del 1937, com molts militants comunistes no estalinistes, Bartomeu va ser perseguit i detingut. En acabar la guerra, s'exilià a França, on fou internat a diversos camps de concentració. Els companys sabadellencs del POUM l'ajudaren a evadir-se del camp del Barcarès i l'acolliren hospitalàriament a Montpeller. Però, fidel als seus ideals antifeixistes, de llibertat i democràcia, s'enrolà voluntari a les files de la Resistència Francesa. Bartomeu caigué en ple combat contra les forces nazis el 27 de juliol de 1944. És enterrat al cementiri de Chasseneuil-sur-Bonnieure, prop d'on havia mort i on hi ha erigit un monòlit en honor seu.
El 30 d'octubre de 1985 Sabadell li dedicà un carrer de la ciutat. També té un carrer dedicat a Ambernac, la vila on va morir.

## Referències

* 1 2 3 Simó i Bach, Ricard. Sabadellencs morts en l'exili. Sabadell: Agulló-Costa, 1986. ISBN 84-86636-00-0.
* 1 2 3 4 5 Nomenclàtor. «Carrer de Joan Bartomeu». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 28 març 2014].
* ↑ «Joan Bartomeu Valls». [Consulta: 28 febrer 2023].
* 1 2 3 Josep Baqués, Robert Baró. Gent nostra als carrers de Sabadell. Sabadell: Ajuntament de Sabadell i Consorci per a la Normalització Lingüística, 1995. ISBN 84-87221-06-8.
* ↑ Sas, María Teresa Martínez de. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. L'Abadia de Montserrat, 2000. ISBN 978-84-8415-243-9.
* ↑ «BARTOMEU i VALLS Joan - Maitron». [Consulta: 28 febrer 2023].
# Johann Christoph von Zabuesnig

Johann Christoph von Zabuesnig (Augsburg, 9 de novembre de 1747 - 7 de juny de 1827) fou un escriptor alemany. Fou president de la Cambra de Comerç de la seva ciutat natal. Va traduir la Histoire ancienne et moderne de Condillac (1778-1780) i va escriure obres dramàtiques i monografies religioses.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»
# Jing (instrument)

El jing és un gran gong utilitzat en la música tradicional coreana, particularment en el "samulnori", el "pungmul" i el "daechwita", per tal de mantenir el ritme. Se sol fabricar a partir de llautó d'alta qualitat i és copejat per un bastó que està estratificat amb tela en un extrem per suavitzar la textura del so produït. Normalment, el fan servir els agricultors, els xamans, els budistes i com a música militar per a cerimònies i ocasions especials, variant de grandària per a cada ocasió. És capaç de produir un so suau i persistent, així com un so gran amb un efecte rugós, depenent de la força aplicada en copejar contra el llautó.

## Presència cultural

El nom de jing va ser pronunciat originàriament jeong (정, derivat del xinès-coreà 鉦). El jing s'utilitza més àmpliament en una forma més recent d'un gènere coreà tradicional de música de percussió anomenat "samulnori" o "samullori". El jing és un dels quatre instruments de percussió que proporcionen ritmes força exquisits i bons, d'una manera planificada i sistemàtica, d'acord amb la cultura del ritme folk tradicional coreà. Un altre aspecte cultural de la tradició musical "samulnori" inclou una varietat de moviments de ball interpretats en diverses formes. La història del Jing està molt relacionada amb aquesta bella i diversa forma de percussió tradicional coreana.

## Referències

* 1 2 Cho, S.J.; Lee, K.H.; Seo, Y.J.; Chan, Kennis (ed.). «Acoustical analysis of a "Jing" based on beat phenomena». A: Testing and Measurement: Techniques and Applications: Proceedings of the 2015 International Conference on Testing and Measurement Techniques (TMTA 2015), 16-17 January 2015, Phuket Island, Thailand. CRC Press, Maig de 2015, p. 49–52. ISBN 978-1-315-68493-2 [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Samullori». Traditional Korean Music Portal. [Consulta: 27 novembre 2017].
# Johann Nepomuk Karl de Liechtenstein

Johann Nepomuk Karl de Liechtenstein (1724 - 1748) fou el setè Príncep de Liechtenstein i el segon sobirà de Liechtenstein entre 1732 i 1748. Va néixer el 6 de juliol de 1724, essent fill del príncep Josef Johann Adam i de Maria Ana d'Oettingen-Spielberg.
Quan el seu pare va morir només tenia vuit anys i el seu oncle Josef Wenzel I se'n va fer càrrec de la regència. Com a tutor d'ell també se'n va fer càrrec de la seva educació, fins al punt de prendre'l en un dels seus viatges a Paris, mentre feia la seva tasca d'ambaixador de l'emperador. L'any 1745 va ser declarat major d'edat i va prendre el control sobre els assumptes d'estat. Malgrat la seva educació no va demostrar talent per als assumptes financers i se'l recorda més aviat per les seves excentricitats. El 1748 va ser nomenat camarlenc imperial de la cort d'Hongria i Bohèmia.
Es va casar el 19 de març de 1744 amb la comtessa Maria Josepa de Harrach-Rohrau (1727 - 1788). El matrimoni va tenir dues filles:
* Mariana (1745–1752). Morta en la infantesa.
* Maria Antònia (1749–1813). Casada el 1768 amb Wenzel, Príncep Paar (1744-1812).
Va morir el 22 de desembre de 1748 a Wischau amb només 24 anys. Va ser sepultat a la cripta familiar a Vranov U Brna (Moràvia) En no tenir fills mascles, la corona va tornar al seu oncle Josef Wenzel I.

## Referències

* ↑ http://www.about-liechtenstein.co.uk/history/royals/nepomuk.html Arxivat 2009-01-07 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.fuerstenhaus.li/de/fuerstenhaus/fuersten/fuerst_johann_nepomuk_karl.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Généalogies de rois et des princes de Jean-Charles Volkmann. Edit. Jean-Paul Gisserot (1998)

## Bibliografia

* Evelin Oberhammer (Hrsg.): "Der ganzen Welt ein Lob und Spiegel, Das Fürstenhaus Liechtenstein in der frühen Neuzeit".Editorial: Verlag für Geschichte und Politik / R. Oldenbourg Verlag, Wien / München 1990, ISBN 3-7028-0300-9
# Joan Sanpera i Torras

Joan Sanpera i Torras (Granollers, 4 de setembre de 1840 - 9 de setembre de 1914) fou un comerciant i mecenes català.

## Biografia

Va néixer al barri del Lledoner –avui Granollers, però en aquella època pertanyia al poble de Corró d'Avall, al municipi de les Franqueses del Vallès-. Tres anys després el seu pare es va morir. Amb 18 anys se'n va anar a Barcelona i va treballar com a ajudant d'adroguer. Allà es va casar amb Josepa Rodés Ruiz, amb qui va tenir dues filles i un fill. Va fer una gran fortuna amb la importació de productes colonials: sucre, cacau, rom… Va construir una fàbrica de sucre a Saragossa i va comprar finques per tot Catalunya. Va destinar una part dels seus diners a obres de mecenatge: va pagar les reformes de l'antiga església de Santa Eulàlia de Corró d'Avall (desapareguda després de la Guerra Civil), a la nova capella de l'església de Santa Maria de Llerona, a la construcció d'un escorxador –avui escola municipal de música– i al nou edifici de l'ajuntament, d'estil modernista, amb dues escoles i habitatges per als mestres, obra de l'arquitecte Albert Juan i Torner i principal monument del municipi.
La construcció de l'Ajuntament va costar més de 300.000 pessetes i va durar uns quatre anys, i, en agraïment, se li va concedir el títol de marquès de les Franqueses.
Avui l'escola més antiga de les Franqueses porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Caballeria i Padró, Joan. Joan Sanpera i Torras, marquès de les Franqueses. Ajuntament de les Franqueses, 2003.
* ↑ Arxiu Municipal de les Franqueses del Vallès.
# Joan Sans Mercadal

Joan Sans Mercadal (Alaior, 1947 - Palma, 2011) era un mestre i educador menorquí. Professor de música i ciències socials al Col·legi Públic de Son Ferriol de Palma, és autor de l'estudi Els meus jocs. La creació de jocs a partir del folklore i la cultura de les Illes Balears (2005), arran del qual va rebre el premi Emili Darder de l'Obra Cultural Balear. Va morir a Palma el 2 de febrer de 2011.

## Referències

* ↑ «Joan Sans Mercadal, el mestre a qui agradaven les juguetes». Diario de Mallorca. Editora Balear, S.A. [Consulta: 24 març 2024].
# Canthidermis sufflamen

Canthidermis sufflamen és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 65 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (des del Canadà fins a Massachusetts, Bermuda, i des del nord del Golf de Mèxic fins a Sud-amèrica) i de l'Atlàntic oriental (Cap Verd, Santa Helena i Sao Tomé).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Juan Herrera López

Juan Herrera López (Estepona, 22 de maig de 1908 - Madrid, 11 de gener de 1988) fou un militar espanyol, Capità general de les Illes Balears en els darrers anys del franquisme.
En 1925 ingressà a l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo i en 1930 fou destinat a la Legió Espanyola. Durant la Segona República Espanyola fou destinat com a tinent als Regulars i participà en la repressió de la revolució de 1934 a Astúries. El cop d'estat del 18 de juliol de 1936 el va sorprendre a Ceuta, tot unint-se als revoltats. El 1937 va ascendir a capità i en acabar la guerra civil espanyola a comandant per mèrits de guerra en 1943, a tinent coronel en 1951 i a coronel en 1959. En 1965 ascendí a general de brigada i fou nomenat subinspector de tropes de la Comandància General de Melilla i després governador militar de Saragossa i de Sevilla. En novembre de 1971 fou nomenat Capità general de les Illes Balears. Deixà el càrrec el maig de 1974 quan fou nomenat conseller del Consell Suprem de Justícia Militar. En 1978 va passar a la reserva.

## Referències

* ↑ Esquela funerària al diari ABC, 3 de novembre de 1988
* ↑ Don Juan Herrera López, ABC edició Sevilla, 20 de novembre de 1971
* ↑ Don Juan Herrera López, ABC edició Madrid, 20 de novembre de 1971
* ↑ Decreto 1725/1974, de 31 de mayo, por el que se dispone que el Teniente General don Juan Herrera López pase a ejercer el cargo de Consejero Militar del Consejo Supremo de Justicia Militar.
* ↑ Once tenientes generales pasan este año a la "B" y a la reserva, El País, 21 de maig de 1978
# Tony Gakens

Tony Gakens (Geetbets, 27 de novembre de 1947) és un ciclista belga, que fou professional entre 1970 i 1978.

## Palmarès

* 1969
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica amateur
* 1970
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1972
** 1r a la Brussel·les-Ingooigem
* 1975
** 1r a la Acht van Chaam

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Torre de Cardener

Torre de Cardener és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Torre de Cardener». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lo Camp de Trudis

Lo Camp de Trudis és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situada al sud-est del poble de Sapeira, en el contrafort occidental de la Roca Mosquera, en una carena delimitada al nord pel barranc de Canarill i al sud pel de Turmeda. És al nord del lloc de Turmeda.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya