OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat d'Ebersberg

El comtat d'Ebersberg fou una jurisdicció feudal al Sacre Imperi Romanogermànic a Baviera.
El comtat va sogir en temps d'Arnulf de Caríntia († 899) que va cedir el territori al seu fidel vassal Sigard (Sighard) de la família dels Sieghardinger que es va titular comte de Sempt i que va morir el 906. Posteriorment van agafar el nom de comtes d'Ebersberg (Ebersberg vol dir Muntanya dels Senglars) o Sempt-Ebersberg. La dinastia es va extingir amb el comte Adalbert II el 1045. Els comtes de Sempt-Ebersberg foren també els primers marcgravis de Carniola càrrec que exercien el i fins a l'extinció de la nissaga. L'any 1036 aconseguien estendre la seva àrea de dominació a l'anomenada Marca del Sann.

## Llista de comtes

* Sighard (vers 887–906), comte d'Alemannien, va rebre Sempt i es va casar amb Gottina
* Ratold (vers 890–919), comte de Sempt, marcgravi de Caríntia, casat amb Engilmut
** Eberard I († 959), comte a l'Amper, fundador del monestir d'Ebersberg, 934
** Adalbert I (928/34–965/69), marcgravi a Carniola, cofundador del monestir d'Ebersberg, casat amb Liutgarda de Dillingen, neboda del bisbe Ulric d'Augsburg
*** Hadamut, casada amb Marquart III de Viehbach (de la casa d'Eppenstein)
*** Ulric (vers 970–1029), comte d'Ebersberg, marcgravi de Carniola (1004–1011), casat amb Ricarda de Viehbach germana de Marquart III.
**** Adalbert II (1029–1045), comte d'Ebersberg, casat amb Riclinta (de la casa dels welfs)
**** Eberard II (1037–1041/1042), marcgravi de Carniola (1040–1042) i comte d'Ebersberg, fundador del monestir de Geisenfeld el 1037, casat amb Adelaida de Saxònia
**** Tuta (Judit), casada amb Sighart, comte del Chiemgau († 1046)
**** Willibirga (vers 1020–1056), casada amb el comte Werigand d'Ístria-Friül
***** Gerbirga, abadessa a Geisenfeld
***** Liutgarda, monja a Geisenfeld
***** Hadamut, casada amb Poppó I de Weimar, marcgravi d'Ístria
****** Els descendents foren comtes de Weimar
*** Willibirga (?), casada amb Babó (Poppó) (vers 957, † 975), comte de Paar, marcgravi de Carniola el 973
** Willibirga († 989/85), casada amb Eticó II (Welf)

## Bibliografia

* Majda Smole: Graščine na nekdanjem Kranjskem (Grundherrschaften im einstigen Krain), Ljubljana 1982

## Enllaços externs

* GenMA Stammtafel Arxivat 2007-12-16 a Wayback Machine.
* GenMA Familie der Grafen von Ebersberg Arxivat 2009-08-23 a Wayback Machine.
# Comtat d'Egisheim

El comtat d'Egisheim fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic a Alsàcia. Pertanyia als comtes de Nordgau o Baixa Alsàcia.
Comtes documentats són Hug III (vers 900) i Eberard IV (fill de l'anterior, comte vers 934/940) de la Baixa Alsàcia (Nordgau). Va seguir el seu fill Hug IV comte de la Baixa Alsàcia i comte d'Egisheim (972-984) que va cedir Egisheim el seu germà Gerard I (984-1009) mentre el fill d'Hug IV, Eberard V, va rebre Nordgau (984-999) però va renunciar i va cedir Nordgau (Baixa Alsàcia) al seu fill Hug V (vers 984-1049) si bé es va reservar Dagsburg.
El comtat de Dagsburg va seguir una línia pròpia. Vegeu comtat de Dagsburg.
Gerard I comte d'Egisheim va morir vers 1009 i el va succeir el seu fill Gerard II (1009-1038). Aquí es presenten algunes diferències genealògiques, ja que mentre uns fan a Gerard II fill de Gerard I, altres com la Fundació per la Genealogia Medieval (Medieval Lands) citada a les referències, donen bons arguments per fer-lo fill d'Hug V. En la primera opció Gerard I fou seguit pel seu fill Gerard II (+1038) i després pel fill d'aquest, Gerard III (+1075). En la segona Gerard I fou seguit pel seu nebot Gerard II (+1038) i aquest pel seu germà Hug VI (+1050 o 1065) i aquest pel seu fill Gerard III (+ després del 1098).
La successió segueix confusa. Gerard (IV) assenyalat com a fill de Gerard III, fou comte d'Alsàcia, comte de Châtenois i duc de l'Alta Lorena (1049-1070) però hauria mort abans que el pare, ja que no consta que fos comte d'Egisheim i més probablement hi ha una mala identificació entre un Gerard IV d'Egisheim fill de Gerard III i Gerard I de Lorena fill de Gerard IV de Metz o Gerard de Bourzonville, que són persones diferents (vegeu comtat de Metz per la branca dels Etiocònides de Metz que origina la confusió). També la versió que Gerard III hauria heretat Dagsburg el 1098 (o fins i tot el 1089) és poc probable.
A Gerard IV el va succeir el seu fill Dieteric II (Thierry II el Valent) que fou també duc de l'Alta Lorena. El 1075 a la mort de Gerard III d'Egisheim, es va fer un arranjament i aquest comtat va passar a la seva filla Heilwig (que no s'ha de confondre amb la Heilwig germana d'Hug VII de Dagsburg), que es va casar amb Gerard de Vaudémont (germà de Dieteric i fill de Gerard IV) que així van governar Egisheim. No és clar si Simó I el Gras, duc de Lorena (Alta), fou el seu fill o el fill de Dieteric (Thierry), però en tot cas fou l'hereu únic (duc de Lorena 1115-1139). Les terres d'Egisheim va quedar unides a Lorena i en part van ser donades als bisbe d'Estraburg.

## Llista de comtes

* Hug (IV) vers 972-984
* Gerard I 984-1009 (germà)
* Gerard II 1009-1038 (fill)
* Gerard III 1038-1075/1098 (fill) comte d'Egisheim. Casat amb Ricarda.
* Heilwig 1075-1118 comtessa d'Egisheim (filla)
* Gerard de Vaudemont (marit, fill de Gerard IV que havia mort el 1070)

## Referències

* Genealogia
# Columna eruptiva

La columna eruptiva és el raig de gas que anuncia el començament d'una erupció d'un volcà. Es tracta d'un raig emès a gran velocitat, de temperatura elevada i que assoleix una altura d'entre 5 i 40 km Les columnes eruptives transporten fragments de roca denominats tefra o piroclasts, i cendres, en ascens diabàtic. Una vegada formada, la columna pot col·lapsar-se produint fluixos piroclàstics que descendeixen pels canals del volcà.
L'altura d'una columna eruptiva està determinada per la temperatura del material expel·lit i per la taxa d'emissió d'aquest.
Estructuralment, una columna eruptiva està formada per una zona inferior d'empenta per gasos i d'una zona superior convectiva. L'ascens de la columna és continu per convecció fins que la seva densitat és igual a la de l'atmosfera circumdant, després de la qual cosa sofreix una expansió lateral; no obstant això, a causa de la inèrcia, també continua ascendint i acaba per formar un núvol en forma de paraigua que ajuda la dispersió de les tefres o piroclasts, encara que normalment acaben per caure en un radi d'uns 5 km al voltant del volcà. Així mateix, els vents actuen sobre les cendres més fines i les transporten en la direcció en la qual bufen amb una velocitat d'acord amb la seva intensitat. Així es forma un núvol de cendres que pot desplaçar-se fins a milers de quilòmetres.
* Columna eruptiva sobre el Mont Pinatubo a les Filipines.
* Columna eruptiva elevant-se per sobre del Mont Redoubt, a Alaska.
# Conducte de Volkmann

Els conductes de Volkmann són una sèrie de canals trobats en el sistema estructuralment complex del teixit ossi compacte. Reben el seu nom en honor del fisiòleg alemany Alfred Wilhelm Volkmann.
La matriu dura, que és una de les parts que componen el sistema de Havers, es caracteritza per la disposició dels osteòcits de forma concèntrica -entorn d'un exe- deixant en el seu centre uns buits verticals en els quals discorren vasos sanguinis i algunes terminacions nervioses: són els anomenats "conductes de Havers".
En aquest context es coneix com a "conducte de Volkmann" al conducte que recorre l'os de forma transversal, travessant unes làmines òssies i comunicant entre si els conductes de Havers abans referits, amb la cavitat medul·lar i la superfície externa de l'os.
Per ells també discorren vasos sanguinis i terminacions nervioses.

## Enllaços externs

* Entrada "conducte de Volkmann" al Diccionari Enciclopèdic de Medicina de l'IEC
# Conducte inguinal

El conducte inguinal en els adults és el pas oblic, d'uns 4 cm de llarg, dirigit inferomedialment a través de la porció inferior de la paret anterolateral de l'abdomen. La formació del conducte es relaciona amb el descens dels testicles durant el desenvolupament fetal, a causa d'això es poden presentar algunes patologies que comprometin la integritat del conducte. En el cas d'una hèrnia indirecta el bucle intestinal pot passar a l'escrot a través del conducte inguinal.

## Diferenciació amb el sexe

El conducte inguinal també conté, en ambdós sexes, vasos sanguinis i limfàtics, i el nervi ilioinguinal. Però especialment cal destacar que les estructures diferencials que viatgen a través del conducte inguinal són el Lligament rodó de l'úter en el cas de la dona i el Conducte deferent extraperitoneal conjuntament amb els vasos testiculars en el cas de l'home.

## Vegeu també

* Hèrnia inguinal
* Canal inguinal
* Malla quirúrgica

## Referències

* ↑ John T Jenkins, Patrick J O’Dwyer «Inguinal hernias». BMJ, 336, 7638, 2008, pàg. 269–272. DOI: 10.1136/bmj.39450.428275.AD. PMC: 2223000. PMID: 18244999.
* Anatomia amb Orientació Clínica. 6° Edició, Keaith L. Moore i Altres. Capítol 2 Abdomen, Pag.203.
# Colibrí ermità amazònic

El colibrí ermità amazònic (Phaethornis superciliosus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita el sotabost de les zones forestals de l'Amazònia del Brasil.

## Referències

* ↑ «Colibrí ermità amazònic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Colibrí ermità barbablanc

El colibrí ermità barbablanc (Phaethornis hispidus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae).

## Descripció

És un ermità gris i verd de la selva tropical del sotabosc. Fa fa uns 13 a 14 cm de llarg i pesa de 4 a 6 g. Gris per sota, verd a dalt amb gropa grisa i plomes centrals llargues i blanques de la cua. Bec força llarg, lleugerament corbat cap avall, i gola i bigoti blancs prominents. No hi ha dimorfisme sexual. S'assembla al colibrí ermità becgròs, que és més de color marró parda (no gris) i té una mandíbula inferior vermella o ataronjada (no groga). Es troba en una varietat d'hàbitats del bosc tropical de les terres baixes; més comú al voltant de les vores del bosc, al llarg dels rius i al voltant de les heliconies.

## Distribució

Habita boscos i matolls de l'est de Colòmbia, sud-oest i sud de Veneçuela, est de l'Equador i del Perú, nord i est de Bolívia i sud-oest i centre del Brasil.
És una espècie en un territori molt ample. En certes lloc perd hàbitat per les activitats humanes, sobretot la desforestació. A la Llista Vermella de la UICN és classificada com a risc mínim.

## Referències

* ↑ Aymí Cubells, Raül; Cebrian López, Rafel; Clavell Corbera, Jordi; Feliu Latorre, Ponç; Giménez Contreras, Manuel-Enric; Mascarell Llosa, Àlex. «colibrí ermità barbablanc». A: Fundació Barcelona Zoo & Institut Català d’Ornitologia. Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, 2017-2022 [Consulta: 26 desembre 2022].
* 1 2 Hinkelmann, Christoph; Kirwan, Guy M.; Boesman, Peter F. D.. «White-bearded Hermit (Phaethornis hispidus)». A: J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D. A. Christie, and E. de Juana. Birds of the World (en anglès). Ithaca: Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI 10.2173/bow.whbher1.01.
* ↑ Soares-Filho, Britaldo Silveira; Nepstad, Daniel Curtis; Curran, Lisa M.; Cerqueira, Gustavo Coutinho; Garcia, Ricardo Alexandrino «Modelling conservation in the Amazon basin» (en anglès). Nature, 440, 7083, 01-03-2006, pàg. 520–523. DOI: 10.1038/nature04389. ISSN: 1476-4687.
* ↑ BirdLife International. «White-bearded Hermit Phaethornis hispidus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2018. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2018-2.RLTS.T22686952A130114646.en.
# Clwyd

Clwyd és un comtat de Gal·les creat el 1974 per la Local Government Act 1972 de la unió dels antics comtats de Flint i la majoria de Denbigh, amb el districte rural d'Edeyrnion de Merioneth. El comtat agafa el nom del riu Clwyd. Tenia 2.467 km² i 407.000 habitants. La capital és Mold (Yr Wyddgrug). Es dividia en sis districtes:
* Alyn and Deeside
* Colwyn
* Delyn
* Glyndwr
* Rhuddlan
* Wrecsam
El comtat ha estat abolit el 1996 i dividit en les autoritats unitàries de Sir y Fflint, Ciutat comtal de Wrecsam, Sir Ddinbych, i parts de Conwy i Powys.
Pel que fa als parlants de gal·lès, el cens del 1992 donava 71.405 (18,2%), però hi ha moltes diferències entre els dos antics comtats, Dinbych (amb un 74,8% de parlants a Llangernyw, però un 9,9% a Merford-Hoseley), i Y Fflynt (on oscil·len entre el 17,8% de Delyn, el 16,2% de Rhuddland i el 9,6% d'Alin-Deeside). Segons dades del cens del 2001, a Flint hi havia 18,399 (14,1%), a Denbighshire 23,294 (26,9%) i a Wrecsam 15,990 (14,5%).

## Referències

* ↑ «Clwyd FHS - Denbighshire». [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Clwyd». [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «CLWYD COUNTY COUNCIL (1974-1996) RECORDS - Archives Hub». [Consulta: 19 febrer 2021].
# Cocodril 2: El pantà de la mort

Cocodril 2: El pantà de la mort (títol original: Crocodile 2: Death Swamp) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Gary Jones, estrenada l'any 2002. Ha estat doblada al català

## Argument

Després haver comès un atracament, uns truans volen amb el seu botí cap a Acapulco, però de resultes d'una violenta tempesta, l'avió s'estampa en pantans mexicans. Segrestats, els supervivents igualment s'hauran d'enfrontar a un cocodril gegantesc.

## Repartiment

* Heidi Lenhart: Mia
* Chuck Walczak: Zach
* Jon Sklaroff: Sol
* Darryl Theirse: Max
* David Valcin: Justin
* James Parks: Squid
* Martin Kove: Roland
* Steve Moreno: Brian
* Billy Rieck: Pete
* Anna Cranage: Julie
* Daniel Martin: el pilot
* Sean Euro: Sean
* Suzanne Thirumur: Reese
* Teea Laitinen: Amanda
* Lalith Sharma: Federale

## Al voltant de la pel·lícula

* El film és continuació de Crocodile dirigida per Tobe Hooper l'any 2000.

### Rodatge

* El rodatge s'ha desenvolupat als estudis de Ramoji Film City a Hyderâbâd, a l'Índia.

### Banda original

* Acapulco 1, interpretat per Bill Wandel
* Band Es The Run, interpretat per Bill Wandel
* Que hace El Diablo Tan Feo, interpretat per Bill Wandel
* Aligarto Diablo, interpretat per Bill Wandel i Bryan Jones

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Cocodril 2: El pantà de la mort». [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ «Crocodile 2: Death Swamp» (en anglès). [Consulta: 23 maig 2018].
# Colibrí occidental

El colibrí occidental (Schistes albogularis) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que ha estat considerat una subespècie de Schistes geoffroyi.

## Hàbitat i distribució

Habita zones forestals, sovint prop de rierols, a zones occidentals de Colòmbia i de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Colibrí occidental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Coll de l'Àliga

«Coll de l'Àliga» té aquests significats:

## Vegeu també

* Coll dels Aligars: coll situat al municipi del Pinell de Brai (Terra Alta)
# Coll de l'Àliga (el Molar)

El Coll de l'Àliga és una muntanya de 386 metres que es troba al municipi del Molar, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Coll de la Carbonera

El Coll de la Carbonera és una collada situada a 836,6 msnm del municipi de Conca de Dalt (Pallars Jussà), dins del vell enclavament dels Masos de Baiarri, pertanyent al desaparegut terme de Claverol. És a l'extrem nord-occidental dels Rocs del Solà de Baiarri, contrafort nord-oest de la Roca del Pubill. És just el límit de l'Espai natural de Collegats.
Antigament passava per aquest coll el camí que duia dels Masos de Baiarri, i d'Hortoneda, a l'Espluga de Cuberes. Actualment, la pista de muntanya que segueix aquest camí, que en alguns trossos no té pas pel seu mal estat, passa per sota d'aquest pas, pel vessant de ponent dels Rocs del Solà de Baiarri.
# Copa Federació de Bahrein de futbol

La Copa Federació de Bahrein de futbol (Copa de la FA) és una competició futbolística per eliminatòries de Bahrain. És organitzada per l'Associació de Futbol de Bahrain.

## Historial

Font:
* 2000: West Riffa 3-0 Al Ahli
* 2001: West Riffa
* 2002: No es disputà
* 2003: Busaiteen Club 0-0 (pr., 5-4 pen) Al-Riffa
* 2004: Al-Riffa 3-1 Busaiteen Club
* 2005: Al-Muharraq 2-1 Busaiteen Club
* 2006: No es disputà
* 2007: Al Ahli 1-1 (pr., 4-3 pen) Al-Najma
* 2008: No es disputà
* 2009: Al-Muharraq 1-0 Al-Najma
* 2010: No es disputà
* 2011: No es disputà
* 2012: No es disputà
* 2013: No es disputà
* 2014: Al-Riffa 2-0 Bahrain SC
* 2015: Al-Hidd 2-0 East Riffa
* 2016: Al-Ahli 1-1 (pr., 3-1 pen) Malkiya SCC
* 2017: Al-Hidd 1-1 (pr., 8-7 pen) Malkiya SCC
* 2018: No es disputà
* 2019: East Riffa 3-1 Al-Ahli SC
* 2020: Muharraq SC 4-1 Busaiteen Club
* 2021: Muharraq SC 2-1 East Riffa

## Referències

* ↑ Bahrain Cup summary (flashscore)
* ↑ FA Cup Arxivat 2018-09-04 a Wayback Machine. (livescores)
* ↑ «Bahrain - List of Cup Winners». RSSSF.
# Copa Franz Beckenbauer

La Copa Franz Beckenbauer és un torneig futbolístic de caràcter amistós que organitza el FC Bayern de Múnic des de 2007 per a celebrar oficialment l'inici de la temporada i presentar els nous fitxatges de l'equip. Aquesta copa honra la figura de Franz Beckenbauer. En la primera edició, la de 2007, va servir com a acomiadament i homenatge a Mehmet Scholl.

## Historial

| Edició | Any | Equip campió | 2n classificat | Resultat |
| I (1a) | 2007 | FC Barcelona | FC Bayern de Múnic | 1-0 |
| II (2a) | 2008 | Inter de Milà | FC Bayern de Múnic | 1-0 |
| | 2010 | Reial Madrid CF | FC Bayern de Múnic | 0-0 (4-2 als penals) |

## Palmarès

* 1 títol
** FC Barcelona (2007)
** Inter de Milà (2008)
** Reial Madrid CF (2010)

## Referències

* ↑ «El Madrid es desfà del Bayern de Munic als penals en el partit d'homenatge a Beckenbauer». 3cat24.cat, 13-08-2010.
# Cornifici

Cornifici és el nom dels següents personatges:
* Cornifici fou el secretari (scriba) de Verres durant el seu període de pretor (74 aC).
* Quint Cornifici, magistrat romà
* Quint Cornifici el jove, cavaller romà, pompeià destacat
* Luci Cornifici, cavaller romà
* Luci Cornifici el jove, militar romà
# Conjunt prehistòric de Son Taixaquet de Son Pons Cardaix

El conjunt prehistòric de Son Taixaquet de Son Pons Cardaix és un jaciment arqueològic pertanyent a la cultura talaiòtica situat al lloc anomenat ses Talaitetes de la finca Son Taixaquet de Son Pons Cardaix, al municipi de Llucmajor, Mallorca. Hi ha restes d'un talaiot de planta rectangular de 10,3 m de llargària i 3,3 m d'alçada; runes de dos talaiots més circulars i altres restes. El 1954 s'hi trobà un guerrer de bronze del tipus denominat Mars Balearicus.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 70. ISBN 84-500-5970-4.
# Corrent Nova Esquerra

Corrent Nova Esquerra (grec Νέο Αριστερό Ρεύμα, Neo Aristero Revma, NAR) fou un grup polític grec format a finals de 1989 per militants de les Joventuts Comunistes de Grècia (KNE), disconformes amb el fet que el Partit Comunista de Grècia (KKE) formés un govern de coalició amb Nova Democràcia després de les eleccions legislatives gregues de juny de 1989. Un dels seus principals dirigents fou Kostas Kappos, diputat pel KKE.
El NAR participà en les eleccions de 1990 com a "Neo Aristero Revma - Laiki Antipoliteusi" (Νέο Αριστερό Ρεύμα - Λαϊκή Αντιπολίτευση) i va obtenir 14,365 votes (0,22%). A les eleccions legislatives gregues de 1993 es va unir a la coalició Lluita d'Esquerra amb el Moviment Comunista Revolutionari de Grècia (EKKE), Partit Comunista de Grècia (marxista-leninista) i el Partit Revolucionari dels Treballadors (EEK), que va obtenir 8,160 vots, que augmentaren lleugerament a 10,443 vots a les eleccions de 1996.
Des de 1999, NAR, EKKE, EEK i l'Organització Comunista Independent de Serres (AKOS) crearen el Front d'Esquerra Radical (MERA).

## Enllaços externs

* PRIN - setmanari afiliat al NAR
* Pàgina oficial de la Joventut Comunista d'Alliberament
# Corydoras areio

Corydoras areio és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Paraguai.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras areio» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Knaack, J. 2000. Erstbeschreibung Corydoras areio n. sp. Eine weitere neue Art der Gattung Corydoras Lacépède, 1803 aus dem Mato Grosso (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Aquaristik aktuell (Alemanya) 2/2000: 45-56.
# Pseudophoxinus anatolicus

Pseudophoxinus anatolicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Balik, S., 1995. Freshwater fish in Anatolia, Turkey. Biol. Conserv. 72:213-223.

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G., 1997. Contribution to the knowledge of leuciscine fishes of Asia Minor. Part 2. An annotated check-list of leuciscine fishes (Leuciscinae, Cyprinidae) of Turkey with descriptions of a new species and two new subspecies. Mitt. Hamb. Zool. Mus. Inst. 94:161-186.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pygospila

Pygospila és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrita per Achille Guenée el 1854.

## Taxonomia

* Pygospila bivittalis Walker, 1866
* Pygospila costiflexalis Guenée, 1854
* Pygospila cuprealis Swinhoe, 1892
* Pygospila hyalotypa Turner, 1908
* Pygospila imperialis Kenrick, 1907
* Pygospila macrogastra Meyrick, 1936
* Pygospila marginalis Kenrick, 1907
* Pygospila minoralis Caradja in Caradja & Meyrick, 1937
* Pygospila tyres (Cramer, 1779)
* Pygospila yuennanensis Caradja in Caradja & Meyrick, 1937

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 31 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Pygospila Guenée, 1854» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Xerraire gorjablanc

El xerraire gorjablanc (Pterorhinus albogularis) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos densos de muntanya a la llarga dels Himàlaies, sud i sud-est de la Xina, fins al nord,oest del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Xerraire gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
# Cantó de Palaiseau

El cantó de Palaiseau és un cantó francès del departament d'Essonne, situat al districte de Palaiseau. Des del 2015 té 3 municipis i el cap és Palaiseau.

## Municipis

* Igny
* Orsay
* Palaiseau

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1932-1937 | Maurice Duplant | SFIO |
| 1937-1940 | Gaston Yvon | PS |
| 1945-1949 | Gabriel Dauphin | SFIO |
| 1949-1961 | Christian Barré | RPF, després RGR |
| 1961-1994 | Robert Vizet | PCF |
| 1994-2001 | Jacques Allain | RPR |
| 2001-2008 | Catherine Poutier-Lombard | PS |
| 2008- | Claire Robillard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 31.307 | 37.818 | 37.604 | 37.823 | 38.346 | 40.621 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||