OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eloy (Arizona)

Eloy és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 11.896 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eloy tenia 10.375 habitants, 2.492 habitatges, i 1.988 famílies La densitat de població era de 55,9 habitants/km².
Dels 2.492 habitatges en un 50,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 21,9% dones solteres, i en un 20,2% no eren unitats familiars. En el 15,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,7% tenia menys de 18 anys, un 12% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 154,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.518 $ i la renda mediana per família de 28.494 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.295 $ mentre que les dones 21.088 $. La renda per capita de la població era de 9.194 $. Aproximadament el 27,9% de les famílies i el 31,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eloy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eloy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eloy Alfaro

Eloy Alfaro Delgado (Montecristi, Equador, 1842 – Quito, Equador, 1912), militar i polític equatorià. President de l'Equador (05-06-1895 – 31-08-1901 i 16-01-1906 – 14-08-1911).
El general Eloy Alfaro és una de les figurs cabdals de la història equatoriana al tombant entre els segles XIX i XX. De família acomodada, inicialment es dedica al comerç, però de seguida es decanta cap a activitats polítiques, de caràcter liberal i enfrontat amb el conservadorisme del president Gabriel García Moreno. Les seves activitas l'obliguen a exiliar-se diverses vegades. El 1876 torna a l'Equador i amb el cop d'estat del general Ignacio Veintemilla entra al govern, tot i que aviat s'enemista amb el nou president i ha de tornar a l'exili.
La lluita contra la dictadura de Veintemilla centra les seves activitats a l'exili Amb el cop d'estat del 8 de juny de 1895 aconseguí el poder i el monopoli del parit liberal. Una vegada al poder emprengué una veritable revolució dins l'estat, basada en la separació definitiva entre Estat i Església, en la confiscació dels béns eclesiàstics, en la instauració de l'educació laica i pública i la legalització del matrimoni civil. També derogà definitivament la pena de mort, tot i que a vegades fou aplicada excepcionalment durant el seu mandat. Alfaro impulsà l'acabament del ferrocarril Guayaquil-Quito, fundà diversos instituts educatius i mostrà una certa preocupació pels problemes dels indígenes i de les dones.
Un aixecament a Guayaquil l'agost de 1911 contra Alfaro obliga l'ancià president a exiliar-se novament i el general Leónidas Plaza Gutiérrez imposa com a president a Carlos Freile Zaldumbide. Alfaro, intentant recuperar el poder, és fet presoner i confinat a la presó de Quito, que una manifestació assalta el 18 de gener de 1912 assassinant a Alfaro i a alguns dels seus lloctinents.

## Referències

* Ayala Mora, Enrique. Nueva Historia del Ecuador (Corporación Editora Nacional, Quito, 1989).
* Salvador Lara, Jorge. Historia Contemporánea del Ecuador (Fondo de Cultura Económica, México, 1994).
# El Lío: periódico quincenal de literatura y sport

El Lío: periódico quincenal de literatura y sport, va ser una publicació periòdica que va sortir a Reus el 1896.
Segons l'historiador reusenc Pere Anguera, a finals del segle xix es barrejaven els conceptes d'esport, activitat lúdica i relació social, totalment d'acord amb el tarannà de l'època. L'abril del 1896, al començar a publicar-se El Lío, s'hi va afegir com a subtítol: periódico quincenal de literatura y sport, barrejant en un sol paper dos lleures que a hores d'ara són força diferents, però que en aquell moment eren vistos com a complementaris, perquè corresponien a una voluntat final homologable, la distracció literària i l'esportiva. Un altre exemple molt més tardà va ser la publicació satírica La Vixeta el 1924, que portava per subtítol revista d'humor i d'esport.
Al primer número explica que bàsicament es dedicarà a la literatura, però farà comentaris dels esdeveniments esportius de la ciutat. Hi col·laborava de forma activa Cristóbal Litrán, un periodista i escriptor instal·lat a Reus que més tard va ser secretari personal de Ferrer i Guàrdia. També hi escrivien Ramon Fàbregas, poeta i periodista i Josep Gaya, un conegut ciclista i comerciant molt popular fundador del Club Velocipedista reusenc. Hi publicaven poemes Eugeni Mata i Josep Anguera Bassedas.

## Característiques tècniques

Va sortir primer quinzenalment, però degut a l'èxit que va tenir, a partir del número 4 (del 7 de juny) el subtítol va ser: Semanario Ilustrado de Literatura y Sport, i sortia cada setmana. Els textos eren en castellà i català, el format mida foli, encara que les dimensions van canviar, la redacció i administració al raval de Santa Anna 36, a la Impremta de Fills de Sanjuan.

## Localització

* Exemplars a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus
* Exemplars a l'Arxiu Nacional de Catalunya

## Referències

* ↑ Anguera, Pere. Societat, sociabilitat i ideologia a l'àrea reusenca. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1999, p. 120. ISBN 8492176180.
* ↑ «A granel». El Lío, 1, 15-IV-1896, pàg. 1.
* ↑ «El Lio». catàleg Argus. [Consulta: 6-VII-2018].
* ↑ «El Lio». CCUC. [Consulta: 6-VII-2018].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Ehrleïta

L'ehrleïta és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada en honor de Howard Ehrle, col·leccionista de minerals, que va ser el primer en trobar el mineral.

## Característiques

L'ehrleïta és un fosfat de fórmula química Ca₂ZnBe(PO₄)₂(PO₃OH)·4H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. Els cristalls són gruixuts i tabulars, mostrant {100}, {010} i {001}, de fins a 2 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ehrleïta pertany a «08.C - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida petita i mitjana» juntament amb els següents minerals: fransoletita, parafransoletita, faheyita, gainesita, mccril·lisita, selwynita, pahasapaïta, hopeïta, arsenohopeïta, warikahnita, fosfofil·lita, parascholzita, scholzita, keyita, pushcharovskita, prosperita, gengenbachita i parahopeïta.

## Formació i jaciments

L'ehrleïta és un mineral molt rar que es forma amb altres fosfats secundaris, en la zona intermèdia exterior d'un complex de pegmatita granítica. Va ser descoberta a la mina Tip Top (pegmatita Tip Top), a Fourmile (Dakota del Sud, Estats Units). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Ehrleite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Ehrleite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 9 juny 2018].
# Emirat d'Àrkuix

Emirat d'Arkush :
| Localització de la taifa d'Arcos v.1037 ||
| Capital | Arkush (Arcos de la Frontera) |
| Creació | 1012 Independència respecte del Califat de Còrdova |
| Dissolució | 1068 Annexió per Sevilla |
| Llengua oficial | Àrab |
L'emirat d'Arkush o Àrkuix va ser un petit estat independent que es va formar arran la descomposició del Califat de Còrdova i va existir entre els anys 1011/12 i 1068/69, al voltant d'Arkush (Arcos de la Frontera).

## Emirat dels Banu Khazrun

Els Banu Khazrun eren amazics del grup zeneta que va entrar a la península Ibèrica en l'època d'Almansor i que com altres grups semblants va buscar la manera de sobreviure en els convulsos temps del final del Califat de Còrdova. El seu cap, Muhàmmad ibn Khazrun ibn Àbdun-al-Khazari va ocupar Arcos (v. 1012), sent reconegut també per Xerès. Va resistir els embats d'Al-Mútadid de Sevilla amb la seva política expansiva. El va succeir (1029/30) son fill Àbdun ibn Muhàmmad, que va ser assassinat pel seu enemic sevillà, juntament amb els emirs de Morón i Ronda, l'any 1053. El va succeir son germà, Muhàmmad ibn Muhàmmad, que després de suportar la pressió sevillana durant tot el seu regnat, li va oferir l'emirat a Badis de Granada a canvi de protecció. Muhàmmad va sortir cap a Granada protegit per tropes de Badis, però van ser atacats pel camí pels sevillans, que els van matar i van annexionar Arcos (1068/69).

### Llistat d'Emirs

* Muhàmmad ibn Khizrun ibn Abdun al-Khazarí Imad-ad-Dawla (1012/1030)
* Abdun ibn Muhàmmad (1030/1053)
* Muhàmmad ibn Muhàmmad al-Qàïm (1053-1068)

## Història posterior

El 1091 Arcos i Xerès foren conqueriedes pels almoràvits, i el 1145 Còrdova va apoderar-se de la zona però de seguida va passar al regne de Granada.
Del 1145 al 1147 Arcos i Xerès tornaren a ser breument un emirat autònom, sota dependència de l'emir de Granada. L'emir va ser Abu l-Qasim Ahyal conegit com Aben Garrum (Ibn Garrum). El 1147 va ser ocupat pels almohades. El 1190 va servir de base als almohades per la seva campanya a Portugal; al-Sayyid Yakub ben Abi Hafs, cosi del sobirà Yakub al-Mansur, va sortir d'Arcos per atacar Silves, mentre Yakub anava en persona a atacar Torres Novas i Tomar.
El 1229 va passar a Múrcia i el 1231 a Sevilla, tornant a Múrcia el 1233 fins al 1238 que els almohades la van recuperar. El 1242 va caure en poder dels Hàfsides de Tunis. El 1250 els castellans van conquerir Arcos i pocs anys després conqueriran també Xerès (1255). El 1261 els habitants musulmans es van revoltar i van resistir fins al 1264 en què foren sotmesos per Alfons X el Savi.
Durant dos segles fou fortalesa fronterera amb Granada (1250-1452) i per això va afegir al seu nom àrab, traduït com Arcos, l'indicatiu "de la frontera".

## Bibliografia

* E. Levi-Provençal, Historia de la España Musulmana
* Menéndez Pidal, Historia de España (1999). Volum VIII-I: Los Reinos de Taifas, pag. 51-52

## Vegeu també

* Arcos de la Frontera
# Kràsnoie (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Kràsnoie».
Kràsnoie - Красное (rus) - és un poble, de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora del riu Marta, a 6 km a l'est de Ponejukai i a 59 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi d'Assokolai.
# König (cràter)

König és un cràter d'impacte lunar situat al sud-oest del Mare Nubium i del prominent cràter Bullialdus, amb el cràter inundat de lava Kies al sud-est de König.
* Localització de König (quadrant inferior dret, al sud de Bollialdus
La vora de König presenta un contorn lleugerament poligonal, amb una petita protuberància cap al sud i unes lleugeres rampes cap a l'exterior. L'interior del cràter és aspre i irregular, amb un pic central insignificant. S'ha produït una sèrie de lliscaments dels materials del brocal cap a l'interior, formant un anell de blocs rocosos al voltant de la petita plataforma central.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt mitjà del cràter que està més proper a König.
| Cràters satèl·lit | König Coordenades Diàmetre A 24° 42′ S, 24° 00′ O﻿ / ﻿24.7°S,24.0°O﻿ / -24.7; -24.0﻿ (König A) 3 km |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* «Referència UAI del cràter».
* «LPI Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon».
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 18 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: König» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 18 juny 2018].
# Elio Cruz

Elio Cruz (Gibraltar, 1931 - 14 de juny de 2019) va ser un dramaturg gibraltareny, que escriví tant en anglès com en llanito. Va ser un dels cofundadors del «Theatre Group 56» (juntament amb Luis Azzopardi i Cecil Gomez) i autor de les dues obres més reeixides representades a Gibraltar: La Lola se va pa Londre i Connie cama con camera en el comedor, totes dues a la dècada del 1960.

## Obres teatrals

* La Lola se va pa Londre (1966): comèdia en dues parts i set actes
* Connie cama con camera en el comedor (1969): comèdia en dues parts i deu actes
* Quan la Lola regrese de Londres

## Bibliografia

* Fierro Cubiella, Eduardo (1997). Gibraltar, aproximación a un estudio sociolingüístico y cultural de la Roca. Cadis: Universidad, Servicio de Publicaciones. P. 77. ISBN 84-7786-440-3

## Referències

* ↑ José Juan Yborra Aznar. «La creación literaria en Gibraltar» (en castellà). Instituto Cervantes. [Consulta: 23 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Un oasis en el desierto(castellà)
# Kuhn

«Kuhn» té aquests significats:
* Condicions de Karush-Kuhn-Tucker, generalització del mètode dels multiplicadors de Lagrange
* Biografies:
** Alwin Kuhn
** Annette Kuhn, professora emèrita d'estudis de Cinema a la Queen Mary University of London
** Frank Kühn (Alemanya de l'Est, 1962), ciclista alemany
** Friedrich Adalbert Maximilian Kuhn (1842–1894), botànic alemany
** Richard Kuhn (Viena, Imperi austrohongarès, 1900 - Heidelberg, Alemanya, 1967), químic i professor universitari
** Rodolfo Kuhn (1934, Buenos Aires - 1987, Mèxic), director de cinema, guionista i productor argentí
** Thomas Kuhn (Cincinnati, Ohio, 1922 - Cambridge, Massachusetts, 1996), epistemòleg estatunidenc
# Kui

La llengua kui o khand o khond és una llengua dravídica parlada pels khonds, que viuen principalment a Orissa i Andhra Pradesh, Índia. Ells mateixos l'anomenen Kui. És parlada per un bon nombre de khonds, potser la meitat (3/4 el 1901); a Kalahandi això no obstant, on viuen més khonds, només el 32% la parlen. Està més emparentada al telugu que al gondi.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. Article Khond
# La Floresta (desambiguació)

«La Floresta» té aquests significats:
# La Florida (Alacant)

La Florida (coneguda també com a Florida Baixa) és un dels barris que componen la ciutat d'Alacant, al País Valencià.
El barri limita amb Ciutat d'Assís a l'oest, la Florida Alta al nord, Sant Ferran-Princesa Mercé a l'est i el Polígon del Baver al sud.

## Història

La Florida és un barri projectat el 1918 per l'arquitecte municipal Francisco Fajardo Guardiola. Aquest li va posar als seus carrers noms de constel·lacions i estrelles i va construir nombrosos edificis. Dins dels seus límits va existir el primer estadi de l'Hèrcules Club de Futbol.

## Referències

* ↑ «¿Eres del barrio La Florida de Alicante? Te contamos su historia» (en castellà), 25-04-2019. [Consulta: 23 abril 2023].
# La Flor del Camp

La Flor del Camp és un nucli de població del municipi de Castellvell del Camp, al Baix Camp. Sorgí als anys 70 com una urbanització a uns 2 km del poble en direcció a Almoster, i va tenir força èxit. La construcció als anys vuitanta de la urbanització Castellmoster, i als noranta de les Arboceres, va formar tot un gran conjunt urbanitzat (unit també al Picanrany, a Almoster) que avui dia té tendència a expandir-se cap al poble; la zona entre el poble i aquest conjunt està ocupat al 90% per la urbanització dels Pugets, al límit del qual es troba, a la part més propera a la Flor del Camp, el puig de l'Àliga amb una cova prehistòrica.
# Els colors de l'incendi

Els colors de l'incendi (títol original en francès, Couleurs de l'incendie) és una pel·lícula francobelga dirigida per Clovis Cornillac i estrenada el 2022. S'ha doblat i subtitulat al català.
És una adaptació de la novel·la homònima de Pierre Lemaitre publicada el 2018 i arran de la novel·la Ens veurem allà dalt. Aquesta última va ser adaptada al cinema per Albert Dupontel el 2017.

## Referències

* ↑ Fiche du film - Crew-united
* ↑ «Les Couleurs de l'incendie réalisé par Clovis Cornillac», 28-10-2020. [Consulta: 21 maig022].
* ↑ «Cinéma : 4 jours de tournage et clap de fin en Alsace pour Couleurs de l'incendie réalisé par Clovis Cornillac», 16-12-2020. [Consulta: 21 maig022].
* ↑ Els colors de l'incendi a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Palanchini, Coretin. «Albert Dupontel réalisera Au revoir là-haut avec Laurent Lafitte et Niels Arestrup». AlloCiné. Webedia, 26-01-2016. [Consulta: 1r abril 2016].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Kush

«Kush, Cush, Kus o Kuš» té aquests significats:
* Regne de Cuix o Kuš, antic regne al sud d'Egipte
* Kush o Kus, població de l'Alt Egipte prop de Luxor
* Hindu Kush, muntanyes de l'Afganistan
* Kush, varietat de cànnabis
* Cassites, poble de Mesopotàmia (segle XVI a XII aC) esmentat com a cuixites per Heròdot i altres antics grecs per confusió amb els habitants del Regne de Cuix
* Kush o Cuix, net de Noè a la Bíblia
* Imperi Kushan o Kusana, imperi de l'Índia
# Ermen Benítez

Ermen Benítez (Esmeraldas, 4 de maig de 1961) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 1980.
Fou 19 cops internacional amb la selecció de l'Equador.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de El Nacional durant la major part de la seva carrera. Va marcar 191 gols en el campionat equatorià. Va marcar més de 100 gols al futbol equatorià.
És pare del també futbolista Christian Benítez.

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2012-11-05. [Consulta: 24 gener 2019].
* ↑ RSSF: Goleadores Históricos del Fútbol Ecuatoriano (anglès)
* ↑ Perfil a bdfa.com.ar
* ↑ Ermen Benítez a BDFutbol
* ↑ Pablo Campos. «Benítez usó la migración para triunfar en el fútbol» (en castellà). El Comercio, 29-06-2009. [Consulta: 11 agost 2009].
* ↑ http://www.larepublica.ec/blog/gente/2013/07/29/reportan-que-el-padre-del-chucho-benitez-ya-no-viaja-a-qatar/
# Koolasuchus cleelandi

Koolasuchus cleelandi és una espècie de gran amfibi temnospòndil que va viure al Cretaci en el que avui en dia és Austràlia.

## Referències

* http://www.palaeos.com/Vertebrates/Units/160Temnospondyli/160.900.html#Chigutisauridae Arxivat 2010-01-04 a Wayback Machine.
# La Paradella

La Paradella és una masia de Sant Pere de Torelló (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia civil situada a ponent el veïnat de Dalt de la Vola, damunt d'un turó de margues i construïda damunt la pedra viva. És de planta rectangular, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant, el portal és de forma rectangular.
Consta de planta baixa, primer pis i golfes a la part de llevant. A ponent té un pis més. En aquest sector sobresurt un cos, adossat a l'edificació, en el qual s'obren unes galeries a nivell del segon pis sostingudes per pilars de totxo. La casa està construïda amb pedra, totxo i alguns sectors de tàpia. Les obertures són petites i normalment emmarcades per llindes de fusta sense cap ornamentació. L'estat de conservació és regular. S'habita temporalment.

## Història

Es troba dins del terme de l'antic nucli de la Vola, vella demarcació coneguda per AVETOLA i documentada des del 923. La parròquia de Sant Andreu de la Vola, a redós de la qual es formà el nucli, encara que tingui orígens més antics, fou renovada i dotada de nou l'any 1031.
Aquest mas es troba registrat al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de la Vola i Curull. Aleshores habitava el mas en Jaume COLLELL, alies PARADELLA.
No hi ha cap dada constructiva que permeti datar les reformes.
Aquesta masia consta en el cens de la Vola i Curull de l'any 1780. Antigament el seu topònim era "mansi Paradella" (llatí vulgar dels segles XII al XIV).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Paradella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# La Paraula Cristiana

* Aquest article tracta sobre associació. Vegeu-ne altres significats a «La Paraula Cristiana (revista)».
La Paraula Cristiana fou una associació creada a València el 1973, amb la finalitat de contribuir al foment de la vida cristiana en valencià.
Els seus estatuts foren aprovats per l'Arquebisbe de València el 30 de maig de 1973. El 10 de juliol del mateix any, l'Arquebisbat va donar conformitat a la primera Junta Directiva, formada per l'advocat Robert Moròder Molina, president; el periodista i escriptor Martí Domínguez Barberà, vicepresident; i el germà jesuïta Francesc de Borja Banyuls, secretari.
A més, de la ciutat de València, la Paraula Cristiana també es va implantar a poblacions com Sueca, Algemesí, Albalat de la Ribera, Gandia, Agullent i Betxí.
L'empresa més reeixida que va mampendre l'associació fou l'edició del Llibre del Poble de Déu. Missal dominical i festiu, edició de caràcter manual dels textos litúrgics en valencià per a l'Arxidiòcesi de València.
L'activitat de l'associació estava centrada, principalment, al camp litúrgic i recuperaren manifestacions tradicionals com el Cant de la Sibil·la, que s'interpreta la nit de Nadal durant la missa del Gall. Els diferents grups locals de l'associació celebraven cada any els Aplecs de l'Esperit Sant per celebrar la Pentecosta.
Des de l'any 1977 l'entitat publicava un butlletí que duu el mateix nom de l'associació, que a finals de 1978 passà a titular-se "Rent".

## Vegeu també

* Ramon Rucabado i Comerma

## Referències

* Colomer, Agustí: Retrobar la tradició. El valencianisme d'inspiració cristiana de la postguerra a la transició, Editorial Saó, València, 1996.

## Enllaços externs

* Document a esglesiavalenciana.org
# La Pardina (Castissent)

La Pardina és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Està situat al sud-est de Castissent, al nord-est del Mas de Carlets, al nord-oest de lo Serrà i al sud-oest de les Cases del Pacient.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya