OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mariam Ghani

Mariam Ghani és una artista, cineasta, escriptora i professora resident a Brooklyn. La seva pràctica artística explora com es construeixen i reconstrueixen les històries, els llocs, les identitats i les comunitats, i com els canviants relats públics i privats integren i qüestionen aquestes construccions. Els seus vídeos i instal·lacions s'han presentat internacionalment en museus com el MoMA de Nova York, la Tate Modern de Londres i la National Gallery de Washington, i en propostes com DOX de Copenhaguen, Transmediale de Berlín, Futura de Praga, Curtacinema de Rio de Janeiro, EMAP de Seül, d/Art de Sydney, Bodhi Art de Bombai i Rotterdam Film Festival, a les biennals de Xarjah i Liverpool i a la dOCUMENTA (13), a Kassel i Kabul. Els seus projectes públics i participatius han tingut el suport de Creative Time (Nova York), Visual Foreign Correspondants (Berlín i Amsterdam), CEPA Gallery (Buffalo), Arab American National Museum (Detroit), Turbulence, Longwood i artwurl (en línia). Els seus textos han aparegut a Abitare, Filmmaker, FUSE, Mousse, Pavilion i, en línia, Sarai Reader, Radical History Review i The New York Review of Books. Guardonada amb la NYFA i la Soros Fellowships, ha obtingut subvencions de la Graham Foundation, la CEC ArtsLink, la Mid-Atlantic Arts Foundation i l'Experimental Television Center, i ha fet residències a Eyebeam Atelier i Smack Mellon (Nova York) i a Akademie Schloss Solitude (Stuttgart). Els seus escrits de crítica sobre desaparició, política, poètica, cinema i vídeo i arxius en xarxa s'han difós arreu. Ghani també fa conferències i organitza exposicions, tallers i debats. Llicenciada en literatura comparada a la Universitat de Nova York, va fer un màster de fotografia, vídeo i mitjans afins a l'School of Visual Arts (Nova York) i ha impartit classes en diverses universitats. Actualment és professora visitant a la Universitat de Nova York.

## Referències

* ↑ «Mariam Ghani». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Premi Factor Humà Mercè Sala

El Premi Factor Humà Mercè Sala reconeix des del 2009 les bones pràctiques en la gestió de les persones en les organitzacions. El premi el lliura la Fundació Factor Humà, creada per Mercè Sala el 1997, que fou presidenta de la Renfe i del Consell de Treball Econòmic i Social de Catalunya, regidora de l'Ajuntament de Barcelona i presidenta de la Fundació UPC. La fundació Factor Humà comptava amb 61 empreses i organitzacions associades el 2017. Anna Fornés dirigia la Fundació el 2014.

## Història

La primera edició d'aquest premi va tenir lloc en 2009, coincidint amb el 1r aniversari de la mort de Mercè Sala. Des de llavors, les organitzacions distingides han estat:
* La Fageda (2009)
* Metalquimia (2010)
* Desigual (2011)
* Hospital Sant Joan de Déu (2012)
* Softonic (2013)
* AMES (2014)
* Amat Immobiliaris (2015)
* Affinity Petcare (2016)
* Ampans (2017)
* El Celler de Can Roca (2018)

## Referències

* 1 2 3 Regió7. «Ampans rep el Premi Factor Humà Mercè Sala». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «La UOC col·labora en el premi Factor Humà de Mercè Sala». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Barcelona, LAURA PONS /. «El Premi Factor Humà Mercè Sala arriba a la cinquena edició», 25-04-2013. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «La Fundación Factor Humà ya está cocinando su sexto premio Mercè Sala» (en castellà), 08-05-2014. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «La Fageda gana el premio Factor Humano Mercè Sala (Qué)». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 març 2013].
* ↑ «El projecte social i innovador de La Fageda rep el primer premi Factor Humà Mercè Sala». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ La firma gironina Metalquimia guanya el premi Factor Humà (Diari de Girona)
* ↑ Desigual recibe el III Premio Factor Humà Mercè Sala (Observatorio RH)
* ↑ Premiada la gestión del Hospital Sant Joan de Déu (El Periódico)
* ↑ Periódico, El. «Softonic rep el premi Factor Humà Mercè Sala 2013», 14-05-2013. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Folguerola, Àngela. «Softonic guanya el premi Factor Humà pels seus valors - 16 maig 2013». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Llobregat, El. «AMES rep el VI Premi Factor Humà Mercè Sala» (en castellà). [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «Amat Immobiliaris guardonada amb el Premi Factor Humà Mercè Sala». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «Affinity Petcare guanya el VIII Premi Factor Humà Mercè Sala». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «El Celler de Can Roca recibe el X Premio Factor Humà Mercè Sala», 28-05-2018. [Consulta: 17 març 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del Premi Factor Humà Mercè Sala
* Guanyadors d'altres edicions Arxivat 2018-02-09 a Wayback Machine.
# Podenc canari

El podenc canari és una raça de gos autòctona de les illes Canàries.

## Context geogràfic

Ancestralment, el podenc canari ha estat situat en el medi natural i en poder del camperol que necessitava caçar per sobreviure.
El podenc canari com el seu nom indica habita les Canàries, però també es poden trobar a l'Amèrica del Sud.

## Qualitats

Donades les perfectes qualitats caçadores d'aquest gos: el seu olfacte, la seva oïda i la seva nítida visió, com la seva gran velocitat en la cursa darrera de la presa, el pagès ha tingut, des de sempre, un meravellós aliat, que ha sabut treure-li partit.

## Podenc canari com a caçador

Es troba perfectament adaptat, tant a terrenys plans com pedregosos i muntanyencs, sorrencs, o suaus com les praderies o duríssims com els malpaïsos; pot entrar tant en coves que penetra en tubs làvics o galeries, en matolls o boscos, en fi, no s'espanta davant cap obstacle. És valent i decidit, a la cursa és ràpid i molt àgil, generós i molt fidel al seu amo.

## Característiques

Mesura entre 53 i 64 cm fins a la creu. És un gos lleugerament allargat i amb molta musculatura, amb un color marró (xocolata) o també marró clar o groc, podent anar o no acompanyat de marques de color blanc, sol tenir poc pelatge. Comença a caçar des de molt aviat, donant-se casos d'animals de menys de tres mesos que mostren fort instint caçador. Quan descobreixen i/o persegueixen una presa, emeten un característic lladruc curt i repetitiu, conegut pels caçadors locals com a "cantar un conill".

## Caràcter

És un animal que normalment no mostra agressivitat, és extremadament fidel i noble per al seu company, inquiet, independent, tossut, treballador i intel·ligent. No té actituds de guarda i defensa, ja que és "amic de tots els desconeguts", encara que és ideal com a animal de companyia. Si es cria dins d'una llar, un cop superats els primers sis mesos de vida hiperactiva, es mostra com un animal tranquil i ronso, actitud que canvia dràsticament una vegada surt al camp de caça.

## Vegeu també

* Podenc
* Podenc andalús
* Podenc portuguès
* Podenc eivissenc
* Podenc menorquí

## Referències

* Breed Standard in English
* Podencio Canario, from the Spanish Kennel Club (in Spanish)
* "Old World Contacts/Colonists/Canary Islands". http://www.ucalgary.ca/applied_history/tutor/oldwrld/colonists/canary.html Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine..
* The Origins and Development of African Livestock, by R. Blench, pg 139, Routledge 1999, ISBN 1841420182
* See dog genoma studies.
* Seasonal Abundance and Management Implications for Wild Rabbits (Oryctolagus cuniculus) on La Palma, Canary Islands, Spain, by F. Cabrera-Rodriguez, Consejería de Medio Ambiente y Política Territorial; Wildl. Biol. Pract., December 2008 4(2): 39-47 doi:10.2461/wbp.2008.4.4
# Rhacophorus orlovi

Rhacophorus orlovi és una espècie de granota que viu a Laos, Tailàndia i el Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Truong, N.Q., Bain. R., Chan-ard, T. & Stuart, B. 2004. Rhacophorus orlovi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Guttenberg (Iowa)

Guttenberg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.987 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Guttenberg tenia 1.987 habitants, 837 habitatges, i 534 famílies. La densitat de població era de 372,4 habitants/km².
Dels 837 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 26,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.151 $ i la renda mediana per família de 33.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.265 $ mentre que les dones 16.897 $. La renda per capita de la població era de 17.098 $. Entorn del 4% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Guttenberg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Guttenberg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Xiahou Shang

    En aquest nom xinès, el cognom és Xiahou (夏侯).
Xiahou Shang (mort el 225 EC) va ser un dels nebots del general militar Xiahou Yuan de Cai Wei que visqué durant la tardana Dinastia Han Oriental i el període dels Tres Regnes de l'antiga Xina.

## En la ficció

En la novel·la del Romanç dels Tres Regnes, fou retratat com un oficial menor. I se diu que quan estava lluitant contra el Regne de Shu va caure presoner a la batalla del Mont Dingjun, però va ser alliberat en un intercanvi entre ell i Chen Shi. Durant l'intercanvi d'ostatges, Huang Zhong li disparà una fletxa a l'esquena i va ser greument ferit. Més tard va atacar el Regne de Wu estant sota el servei de Cao Zhen, però fou derrotat per Lu Xun.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# Oulad Dahou

Oulad Dahou (en àrab أولاد داحو, Ūlād Dāḥū; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⴷⴰⵃⵓ) és una comuna rural de la prefectura d'Inezgane-Aït Melloul, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.587 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Piula beccurta

La piula beccurta (Anthus furcatus) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies a les muntanyes del sud-est del Brasil, Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Piula beccurta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Migas (gènere)

* Per a altres significats, vegeu «Migas».
Migas és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels mígids (Migidae). La majoria de les espècie és troben a Nova Zelanda.

## Taxonomia

El genus Migas va ser descrit per Ludwig Koch el 1873, per a l'espècie Migas paradoxus. De les 34 espècies acceptades amb data d'octubre de 2017, 26 foren descrites per C. L. Wilton el 1968, totes de Nova Zelanda. Moltes de les espècies són molt similars en el seu aspecte extern, però es diferencien per l'estructura interna dels genitals de la femella.

### Espècie

L'octubre de 2017, al World Spider Catalog, apareixen reconegudes les següents espècies:
* Migas affinis Berland, 1924 – Nova Caledònia
* Migas australis Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas borealis Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas cambridgei Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas cantuarius Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas centralis Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas cumberi Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas distinctus O. Pickard-Cambridge, 1880 – Nova Zelanda
* Migas gatenbyi Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas giveni Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas goyeni Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas hesperus Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas hollowayi Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas insularis Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas kirki Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas kochi Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas linburnensis Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas lomasi Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas marplesi Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas minor Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas nitens Hickman, 1927 – Austràlia (Tasmània)
* Migas otari Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas paradoxus L. Koch, 1873 (espècie tipus) – Nova Zelanda
* Migas plomleyi Raven & Churchill, 1989 – Austràlia (Tasmània)
* Migas quintus Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas sandageri Goyen, 1890 – Nova Zelanda
* Migas saxatilis Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas secundus Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas solitarius Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas taierii Todd, 1945 – Nova Zelanda
* Migas tasmani Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas toddae Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas tuhoe Wilton, 1968 – Nova Zelanda
* Migas variapalpus Raven, 1984 – Austràlia (Queensland)

## Referències

* 1 2 3 «Gen. Migas L. Koch, 1873». World Spider Catalog. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ Koch, L. Die Arachniden Australiens, Vol. 1. Nürnberg: Bauer & Raspe, 1873, p. 467–469. «Migas nov. genus»
* ↑ Wilton, C.L. «The spiders of Nova Zelanda. Part II. Migidae». Otago Museum Bulletin, 2, 1968, p. 73–126.

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Migas Koch, 1873 en la família Microstigmatidae +base de dades
# Carlos Alvarado Reyes

Carlos Alvarado Reyes (Los Angeles, Estats Units, 8 de desembre de 1954 - Puntarenas, Costa Rica, 25 de gener de 1998) va ser un ciclista de Costa Rica. Va competir en la carrera de carretera individual en els Jocs Olímpics de Mont-real 1976. L'any 1977 va guanyar la Volta a Costa Rica.

## Referències

* ↑ Zumbado, Sandra. «El sprint final» (en castellà). La Nación. Arxivat de l'original el 2016-08-16. [Consulta: 15 juliol 2016].
* ↑ «Carlos Alvarado Olympic Results». Sports Reference. Arxivat de l'original el 18 d'abril de 2015. [Consulta: 18 abril 2015].
# West Monroe

* Per a altres significats, vegeu «West Monroe (Louisiana)».
West Monroe és un poble al sud-est del comtat d'Oswego (Nova York, Estats Units) amb una població de 4.252 habitants al cens del 2010. els límits del poble travessen el llac Oneida, amb el límit sud del poble a la línia mitjana de marea alta a la costa sud del llac Oneida.
Segons l'oficina del Cens dels Estats Units la ciutat té una àrea total de 385 milles quadrades (1.000 km²), dels quals, 337 milles quadrades (870 km²) d'ell són terra i 48 milles quadrades (120 km²) d'ell (12,48%) és l'aigua.

## Demografia

Segons el cens del 2000 hi havia 4.428 persones, 1.579 cases, i 1.206 famílies que residien al poble. La densitat de població era de 131,3 persones per milla quadrada (50,7 hab. / km²). Hi havia 1.765 habitatges en una densitat mitjana de 52,3 per milla quadrada (20,2 / km²). La distribució racial del poble era d'un 97,38% de blancs, 0,14% afroamericans, 0,68% americans natius, 0,34% asiàtics, 0,02% illencs pacífics, 0,18% d'altres races, i un 1,26% de dues o més races. Els hispans o llatins de qualsevol raça eren un 0,36% de la població.
Hi havia 1.579 cases de les quals 39,0% tenien nens menors de 18 anys vivint-hi, el 61.9% eren parelles casades convivint, un 8,9% tenien un cap de família femení sense presència de marit i 23,6% no eren unitats familiars. Un 16,7% de totes les cases van ser compostos d'individus i un 5,0% tenien alguna persona de 65 anys o més. El nombre mitjà d'habitants per habitatge era de 2,80 i el nombre mitjà a les famílies era 3,16.
Per edats la població es repartia de 29.2% tenia menys de 18 anys, 7.0% entre 18 i 24, un 33,2% de 25 a 44, 23.4% a partir 45 a 64, i 7.2% eren majors de 65 anys o més. La mitjana d'edat va ser de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 108,8 homes. Per cada 100 dones de 18 anys o més, hi havia 105,4 homes.
La renda mitjana per casa a la ciutat era $ 42.043, i la renda mediana per família $ 47.019. Els homes tenien una renda mediana de 34.306 $ enfront de $ 25.489 per a les dones. La renda per capita de la població era 16.534 $. Sobre 9,6% de les famílies i el 11,8% de la població estava per sota del llindar de pobresa, incloent un 14,7% dels quals eren menors de 18 anys i 10,8% dels majors de 65 anys.

## Notes

* ↑ «Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2014».
* ↑ «Census of Population and Housing». Census.gov.
* ↑ «American FactFinder». United States Census Bureau.

## Enllaços externs

* Town of West Monroe, NY
* West Monroe Historical Society, West Monroe, NY Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine.
* «US Board on Geographic Names». United States Geological Survey, 25-10-2007. [Consulta: 31 gener 2008].
# Choi Min-sik

    En aquest nom coreà, el cognom és Choi.
Choi Min-sik (en hangul 최민식) (Seül, 27 d'abril de 1962) és un dels actors de sud-coreans més importants tant al seu país com a l'escena internacional. Va començar la seva carrera com a actor teatral abans de d'actuar al cinema, primer sota la direcció de Park Jong-won a Kuro Arirang i Our Twisted Hero i més tard, als anys noranta, interpretant un detectiu de la policia a No 3 i un agent nord-coreà a la pel·lícula més destacada de Corea fins aquell moment, Shiri.
A partir de l'any 2000, ajudat per l'èxit de Shiri, Choi va anar interpretant papers versàtils i d'importància, primer com a gàngster a Failan i després com a pintor del segle xix a Chihwaseon. El 2003, amb el paper d'Oh Dae-su a Oldboy, va recollir l'atenció internacional.

## Filmografia

* The Tiger: An Old Hunter's Tale (2015)
* The Admiral: Roaring Currents (2014)
* Lucy (2014)
* In My End Is My Beginning (2013) - (cameo)
* New World (2013)
* Nameless Gangster: Rules of the Time (2012)
* Leafie, A Hen into the Wild (2011)
* I Saw the Devil (2010)
* Himalaya, Where the Wind Dwells (2009)
* Sympathy for Lady Vengeance (2005)
* Crying Fist (2005)
* Springtime (2004)
* Taegukgi (2004) - cameo appearance
* Oldboy (2003)
* Chi-hwa-seon (2002)
* Failan (2001)
* Happy End (1999)
* Shiri (1999)
* The Quiet Family (1998)
* No. 3 (1997)
* Mom, the Star, and the Sea Anemone (1995)
* Sara is Guilty (1993)
* May Our Love Stay This Way (1992)
* Our Twisted Hero (1992)
* That Which Falls Has Wings (1990)
* Kuro Arirang (1989)

## Premis

* Premi al millor actor als Baeksang Best Film Awards 1999 per Shiri.
* Premi al millor actor al Festival de Daejong 1999 per Shiri.
* Premi al millor actor al Festival du film Asie-Pacifique 2000 per Happy End.
* Premi al millor actor als Blue Dragon Film Awards 2001 per Failan.
* Premi al millor actor al Festival du film asiatique de Deauville 2002 per Failan.
* Premi al millor actor als Blue Dragon Film Awards 2003 per Old Boy
* Premi al millor actor als Baeksang Best Film Awards 2004 per Old Boy.
* Premi al millor actor al Festival de Daejong 2004 per Old Boy.
* Premi al millor actor als Grand Bell Awards 2004 per Old Boy.
* Premi al millor actor als MBC Film Awards 2004 per Old Boy.
* Condecorat amb l'Orde del Mèrit Cultural.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2019-04-14 a Wayback Machine. (coreà)
* Choi Min-sik a Koreanfilm.org
* Choi Min-sik Galeria fotogràfica Arxivat 2011-07-11 a Wayback Machine.
# Castell de Batea

El Castell de Batea era situat a dalt d'un petit turó, al sector meridional del terme.

## Història

El 1153, consta Batea per primer cop en un document escrit de donació de Ramon Berenguer IV als templers de l'ampli terme del castell de Miravet del qual formaven part el Castell d'Algars i el de Batea Batea citats en el document: «castrum de Algars et castrum de Bathea, cum terminis sibi pertinentibus». Aquesta donació fou ratificada el 1182 per Alfons I. En aquest moment, els templers, ja molt arrelats en el territori, iniciarien una veritable tasca de colonització. Atorgaren a Batea una carta de poblament l'any 1205, mitjançant l'establiment de 60 nous pobladors. Els templers de la comanda de Miravet establiren una sotscomanda a Algars de la qual depenia el nucli de Batea. Molt probablement, el sovintejat absentisme dels frares templers en aquestes terres apartades permeté la incursió del cavaller Artau d'Artusella, germà d'Elvira de Cervelló, usufructuària de Gandesa, el qual s'apoderà dels castells de Batea i Algars. Els templers pogueren recuperar-los arribant a un compromís amb l'esmentat cavaller que es signà el desembre de 1216. La lentitud de la tasca de colonització per part dels templers es veu reflectida en l'atorgament d'una segona carta de poblament a Batea l'any 1244 per part del comanador de Miravet. El lloc i el castell de Batea, juntament amb els altres pobles de la contrada, passaren al domini de l'orde de l'hospital de Sant Joan de Jerusalem amb l'extinció de l'orde del Temple a l'inici del segle xiv.

## Arquitectura

Del castell de Batea, avui en dia, només en resten una sèrie de filades de pedra d'algun mur en el nucli antic de població, o vila closa.

## Referències

* ↑ Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa; Pagarolas i Sabaté, Laureà. «Castell de Batea». A: Tortosa i Les Terres de l'Ebre La Llitera i el Baix Cinca. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 82 (Catalunya romànica, XXVI). ISBN 84-412-2515-X.

## Enllaços externs

* Batea a Enciclopèdia Catalana
* Castell de Batea a Catalunya Medieval
# Xubida

Xubida és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Xubida chiloidellus (Barnes & McDunnough, 1913)
* Xubida circumvagans (Dyar, 1922)
* Xubida cretaceipars (Dyar, 1914)
* Xubida delinqualis (Dyar, 1913)
* Xubida dentilineatella (Barnes & McDunnough, 1913)
* Xubida dentilineella Schaus, 1922
* Xubida infusellus (Walker, 1863)
* Xubida linearellus (Zeller, 1863)
* Xubida lipan Klots, 1970
* Xubida minorella Schaus, 1922
* Xubida narinella Schaus, 1922
* Xubida neogynaecella (Dyar, 1914)
* Xubida panalope (Dyar, 1917)
* Xubida punctilineella (Barnes & McDunnough, 1913)
* Xubida puritellus (Kearfott, 1908)
* Xubida relovae Klots, 1970
* Xubida rutubella (Schaus, 1913)
* Xubida thyonella (Schaus, 1913)
* Xubida venadialis Schaus, 1922

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 gener 2019].
# Oulad Cherki

Oulad Cherki (en àrab أولاد الشرقي, Ūlād ax-Xarqī; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵛⵕⵇⵉ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.399 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Piula d'esperons de Grimwood

La piula d'esperons de Grimwood (Macronyx grimwoodi) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

habita praderies del centre i est d'Angola, sud de la República Democràtica del Congo i l'extrem nord-oest de Zàmbia.

## Referències

* ↑ «Piula d'esperons de Grimwood». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)