OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salarias alboguttatus

Salarias alboguttatus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sri Lanka fins a Samoa i el sud del Japó.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.

## Bibliografia

* Bath, H. i J. E. Randall, 1991: Synopsis der Gattung Salarias Cuvier, 1817 mit Beschreibung einer neuen Art (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 71 (núms. 4/6): 245-258.
* Bath, H., 1992: Zwei neue Arten der Gattung Salarias Cuvier, 1817 von den Philippinen und von Westaustralien (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 4/6): 225-236.
* Bath, H., 1992: Zwei neue Arten der Gattung Salarias Cuvier, 1817 (Pisces: Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 72 (núms. 1/3) [1991]: 35-44.
* Bath, H., 1996: Eine neue Art der Gattung Salarias Cuvier, 1817 von den Tonga-Inseln. Senckenbergiana Biologica v. 75 (núms. 1/2): 57-61.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Daniel Gil Mallebrera

Daniel Gil Mallebrera (Monòver, 1950) és un ex dirigent empresarial espanyol que ha estat vinculat al sector de caixes d'estalvi.

## Biografia

Treballador d'una oficina financiera a Monòver, on ha sigut mestre amb anterioritat, els anys 1980 inicia una trajectòria ascendent a la Caixa d'Estalvis del Sud-est d'Espanya i posteriorment a la Caixa d'Estalvis del Mediterrani (CAM), entitat on exerceix càrrecs de responsabilitat com ara la direcció d'empreses i la direcció de la divisió immobiliària.
Des de 2011, any del rescat de CAM, declara als jutjats en diverses ocasions.
El juliol de 2011 acudeix al Jutjat d'Instrucció número 5 d'Alacant que investiga el Cas Brügal, i la investigació es arxivada més endavant.
El novembre de 2013 ingresa a la presó de Soto del Real després de declarar davant el Jutjat Central d'Instrucció número 3 de l'Audiència Nacional, i sorteix de presó després de ser pagada una fiança.
El març de 2015 és citat per declarar per la investigació de la filial TIP i el març de 2019 el jutjat obre judici oral per aquesta causa.
El 2020 és jutjat a l'Audiència Nacional pel cas Valfensal. També el 2020 està previst que siguen jutjats Daniel Gil i l'ex president de la immobiliària Hansa Urbana.

## Referències

* ↑ «El directivo de CAM Daniel Gil se niega a declarar por estar imputado en otro proceso judicial». ABC, 21-05-2012.
* ↑ «Detenen a Roberto López, ex directiu alcoià de la CAM, i altres implicats». AraMultimedia, 06-11-2013.
* ↑ «Presó sota fiança per l'ex director de la CAM». El Jurista.
* ↑ «Piden juzgar la reestructuración de Hansa que dejó un agujero de 35,7 millones en la CAM». La Verdad, 01-03-2019.
* ↑ «L'Audiència Nacional processa la cúpula de la CAM». Ara, 09-05-2018.
* ↑ «Los socios de la CAM reconocen los delitos y comprometen a la antigua cúpula». Las Provincias, 20-06-2019.
* ↑ «Al banquillo por el 'enguaje' de Hansa Urbana». El Mundo, 02-03-2019.
# Crims (desambiguació)

«Crims» té aquests significats:
* Forma plural de crim
* Crims (sèrie de televisió), sèrie de televisió de ciència-ficció i intriga del 2000
* Crims (programa de radiotelevisió), programa de crim real començat el 2020 i presentat per Carles Porta

## Vegeu també

* Crim (desambiguació)
# Quartet Altimira

El Quartet Altimira és un quartet de corda català. Està format per quatre instrumentistes: Maria Florea (violí), Luís Peña (violí), David Andújar (viola) i Mariona Tuset (violoncel).
El 2017 la Fundació Walter Stauffer va becar el quartet per estudiar a la seva Acadèmia de Cremona i formar part del projecte Le Dimore del Quartetto, que uneix patrimoni arquitectònic i música de cambra. Va rebre el primer premi al Concurs del Festival Internacional de Panticosa 2013 i també ha estat reconegut al Concurs Josep Mirabent i Magrans 2019 i al Concurs Internacional de Música de les Corts 2019. Ha enregistrat per les emissores de ràdio Catalunya Música i Radio Radicale d'Itàlia.
Des de l'any 2019, el Quartet Altimira treballa en la recuperació i divulgació dels Quartets de Gaspar Cassadó, projecte que els ha portat a la gravació de la Integral. L'any 2020 ha estat l'impulsor del Festival Encambra't Igualada.

## Referències

* ↑ «Mariona Tuset: "L'assaig és el moment que gaudeixo més, és quan decideixes aspectes interpretatius"». Catalunya Ràdio, 24-09-2020. [Consulta: 10 febrer 2021].
* 1 2 «Le Dimore del Quartetto» (en anglès americà). [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ «Ciclo de Jóvenes Intérpretes: “Festival Internacional de Panticosa”. Concierto Quartet Altimira. – museo de Teruel» (en castellà). [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «El Quartet Altimira i Cassadó». [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «"Livia. Una forza tranquilla" in occasione del centenario di Giulio Andreotti» (en italià). Radio Radicale, 15-02-2019. [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «Quartet Altimira». [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ «Els anoiencs Quartet Altimira 'retroben' dos manuscrits de Cassadó, deixeble de Pau Casals». [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Internet, Projectes a. «Els Quartets de Gaspar Cassadó». [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ Ràdio, Catalunya. «El Quartet Altimira presenta el festival Encambra't Igualada». [Consulta: 10 gener 2021].
# Albert I de Castellvell

Albert I de Castellvell (Senyor de Castellvell Arbert III de Castellvell 1177-1205).
Era fill de Guillem (V) de Castellvell i de Balasqueta de Vilademuls. Fruí d'un gran prestigi durant el regnat d'Alfons el Cast i de Pere el Catòlic. Molt combatiu, el rei en persona hagué d'intervenir vers 1188/89 perquè deixés en llibertat el vescomte d'Urgell Ponç III de Cabrera, que ell tenia presoner.
Amant de les festes i de la poesia, Ramon Vidal de Besalú el celebrà en una de les seves famoses composicions. Estengué considerablement les seves possessions, principalment per les Muntanyes de Prades i l'actual Priorat.
En morir, de retorn de Terra Santa, l'heretà en la senyoria de Castellvell la seva germana Guillema I, i en la senyoria de Siurana, l'altra germana, Alamanda I.

## Bibliografia

* "Enciclopèdia Catalana v. IX" Gran Enciclopedia Catalana S. A. v. IV, pàg. 614. (ISBN 84-300-5515-4 Error en ISBN: suma de verificació no vàlida)
# Philautus microtympanum

Philautus microtympanum és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K., de Silva, A. & Wickramasinghe, D. 2004. Philautus microtympanum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Rudolf Schnackenburg

Rudolf Schnackenburg (5 de gener de 1914, Katowice, Polònia - † 28 d'agost de 2002, Würzburg, Alemanya) fou un sacerdot catòlic alemany i estudiós del Nou Testament. Professor emèrit de Nou Testament a la Facultat de Teologia Catòlica de la Universitat de Würzburg. Va contribuir a l'eclesiologia neotestamentària que ha tingut gran influència als tractats sobre l'Església. Va pertànyer a la Comissió Teològica Internacional. Benet XVI el va elogiar com un dels exegetes catòlics alemanys més importants de la segona meitat del segle xx.

## Vida

Schnackenburg va estudiar filosofia i teologia a les universitats de Wrocław i Múnic, es va doctorar el 1937 amb una tesi sobre la fe de l'Evangeli segons Joan. Poc després va ser ordenat prevere i destinat com a mossèn a Silèsia.
El 1947 va escriure sobre la salvació per mitjà del sagrament del baptisme basant-se en els escrits de Sant Pau. Es va dedicar a l'ensenyament del 1948 i a partir del 1952 va ser professor associat al Collège Dillingen.
Del 1957 al 1982 va fer classes de Nou Testament a la Universitat Julius-Maximilian de Würzburg. La seva primera monografia és Regne i regnat de Déu (1959) que representa el primer estudi bíblicoteològic d'àmbit catòlic.
Schnackenburg va ser membre també de la Pontifícia Comissió per a Teòlegs. Va treballar per a la versió estàndard de la Bíblia.
# David i Goliat (Antoni Llena)

David i Goliat és una escultura de l'artista Antoni Llena i Font inaugurada el 1992 al Parc de les Cascades de la Barceloneta.
L'obra consisteix en una gran careta blanca quadrada que se sosté en l'aire per tres potes metàl·liques retorçades. Segons l'artista, simbolitza el contrast entre el desaparegut barri del Somorrostro, que es trobava en aquesta zona i que estava molt degradat, amb la nova Vila Olímpica construïda arran dels Jocs Olímpics de 1992, convertida en un barri residencial d'alt nivell.
Va ser tombada pels forts vents del temporal Gloria el 21 de gener de 2020 i aixecada de nou el 21 de juny de 2021, després de ser restaurada in situ, en uns treballs dirigits per l'escultor Pere Casanovas.

## Referències

* ↑ Fabre, Jaume; Huertas, Josep Maria «David i Goliat». Art Públic. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «El vent tomba l'escultura 'David i Goliat' de la Vila Olímpica de Barcelona», 21-01-2020.
* ↑ «Aixequen l'escultura "David i Goliat" un any i mig després de caure pel Gloria». 324.cat, 21-06-2021.

## Vegeu també

* David i Goliat, Homenatge a les Brigades Internacionals
# Crims.cat

Crims.cat és una col·lecció de l'editorial Alrevés i també una pàgina web dedicada a la novel·la negra en català. S'hi troben no només els títols i els autors de la col·lecció sinó també un espai dedicat al món del gènere criminal en català: ressenyes, articles de reflexió, notícies del món negre, novetats editorials, opinions suscitades i tota mena de notícies relacionades amb el món de la novel·la criminal als Països Catalans. El seu director és Àlex Martín Escribà.
Els dos primers números de la col·lecció foren Torn de nit, d'Agustí Vehí i Castelló i Història de Mort, d'Andreu Martín.

## Referències

* ↑ «Neix una nova editorial de novel·la negra en català». 3/24, 06-06-2013.
* ↑ De Andrés Creus, Laura «Crims.cat, una col·lecció per enfortir la novel·la negra en català». Llegir en cas d'incendi. Arxivat de l'original el 2014-07-15 [Consulta: 22 maig 2014].
* ↑ Vehí i Castelló, Agustí. Torn de nit. Barcelona: Alrevès - Crims.cat, 2012. ISBN 978-84-15098-40-9 [Consulta: 25 gener 2015]. Arxivat 2014-10-14 a Wayback Machine.
* ↑ Martín, Andreu. Història de Mort. Barcelona: Alrevès, 2012, p. 388. ISBN 978-84-15098-39-3.

## Enllaços externs

* Crims.cat - Lloc web oficial
# Cornèlia Salonina

Júlia Cornèlia Salonina († Mediolànum, 268) va ser una Augusta, esposa de l'emperador romà Gal·liè i mare de Valerià II, Saloní i Marinià.
L'origen de Julia Cornelia Salonina és desconegut. D'acord amb una teoria moderna que diu que és d'origen grec, va néixer a Bitínia, llavors part de la província romana de Bitínia i el Ponto, Àsia Menor. No obstant això, hi ha cert escepticisme sobre això. Estava casada amb Gal·liè uns deu anys abans de la seva arribada al tron. Quan el seu marit es va convertir en coemperador amb el seu pare Valerià I en 253, Cornelia Salonina va ser nomenada Augusta.
Cornelia era mare de tres prínceps, Valerià II, Saloní i Marinià. El seu destí, després de l'assassinat de Gal·liè, durant el setge de Mediolànum a 268, és desconegut. És probable es salvés o que fos executada juntament amb altres membres de la seva família, per ordre del Senat de Roma.
L'assignació de Pipa o Pipara (filla del sueu Àtal) com a esposa legitima de Gal·liè és dubtosa, ja que si el fill de Cornèlia Salonina va morir als 17 anys a la captura de Colonia Agrippina per Pòstum I el 259 (el que indicaria que el seu naixement fou vers el 242) i Zonaràs diu que va veure personalment la mort del seu marit sota les muralles de Mediolànum el 268, dada confirmada per altres autors i per les monedes, no hi ha espai per una segona dona legitima.

## Numismàtica

El seu nom apareix sobre les monedes i medalles amb llegenda llatina com «Cornelia Salonina»; no obstant això, en les monedes gregues apareix amb els noms «Iulia Cornelia Salonina» (ΙΟΥ. ΚΟΡ. ΞΑΛΩΝΙΝΑ), «Publia Licinia Cornelia Salonina» (ΠΟ. ΛΙΚ. ΚΟΡ. ΞΑΛΩΝΙΝΑ) i «Salonina Chrysogona» (ΞΑΛΩΒ. ΧΡΥΞΟΓΟΝΗ. ΞΕΒ) (atribut que significa «feta d'or»).

## Referències

* ↑ Segons Bray (1997), pp.30, 347, també estan d'acord sobre el seu origen grec Andreas Alföldi en Die Vorherrschaft der Pannonier im Römerreiche und die Reaktion des Hellenentums unter Gallienus, Studien zur Geschichte der Weltkrise des 3, ahrhunderts nach Christus. M.78 Taf. Darmstadt, 1967 i R. Munsterburg en Numismatische Zeitschrift, vol. LVIII, 1925, p.41
* ↑ Lissner, 1958, p. 291.
* ↑ Bengtson i Bloedow, 1988, p. 344.
* ↑ Bray, 1997, p. 30.
* ↑ Bray, 1997, p. 50-51.
* ↑ Bray, 1997, p. 308.
* ↑ Watson, 1999, p. 41.
* ↑ Partial Salonina coinage (anglès)

## Bibliografia

* Bengtson, Hermann; Bloedow, Edmund Frederick. History of Greece: from the beginnings to the Byzantine era (en anglès). University of Ottawa Press, 1988. ISBN 0-7766-0210-1.
* Bray, John. Gallienus : A Study in Reformist and Sexual Politics (en anglès). Kent Town: Wakefield Press, 1997. ISBN 1-86254-337-2.
* Lissner, Ivar. The Caesars: might and madness (en anglès). Putnam, 1958. OCLC 403811.
* Minaud, Gérard. Les vies de 12 femmes d'empereur romain - Devoirs, Intrigues & Voluptés (en francès). París: L'Harmattan, 2012.
* Stevenson, Seth William. Dictionary of Roman Coins (en anglès), 1889.
# Mory-Montcrux

Mory-Montcrux és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 95 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mory-Montcrux era de 95 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 36 habitatges eren cases. Dels 30 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mory-Montcrux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 16 | 10 a 14 | 8 |
| 16 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 16 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 37 eren actives i 22 eren inactives. De les 37 persones actives 32 estaven ocupades (21 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 22 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 15 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Mory-Montcrux hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 545 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mory-Montcrux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mory-Montcrux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ahià (profeta)

Ahià (en hebreu: אחיה השילוני, Déu és el meu germà) va ser un profeta hebreu de la tribu de Leví nascut a Siló, que va anunciar el cisma d'Israel.
Quan als últims anys del regnat de Salomó (970-931 aC) Jeroboam sortia de la ciutat de Jerusalem, Ahià, que anava tapat amb un mantell nou, li va sortir a l'encontre. El profeta va agafar el mantell i el va dividir en dotze trossos, i dirigint-se al futur rei li va dir que en nom de Jehovà trencava el regne d'Israel en dotze parts, i que ell en tindria deu. Però en consideració a David donaria les altres dues tribus i Jerusalem a un altre rei. El profeta va finalitzar transmetent aquestes paraules de Déu: "Regnaràs sobre tot allò que desitgi la teva ànima i seràs rei sobre Israel". A causa de les infidelitats de Salomó, entregat al culte d'Astarté, aquest només conservaria les tribus de Judà i Benjamí.
Les promeses del profeta van encoratjar Jeroboam a accelerar els seus plans per a assegurar-se el poder. Però quan va ser rei d'Israel, Jeroboam va apartar el seu poble de la pràctica de la religió i va fer sacrificis a Baal, cosa que va desencadenar la ira de Déu. Quan Ahià va ser cridat per la reina per a atendre Abià, fill de Jeroboam, que estava molt malalt, va anunciar la seva mort i la desgràcia de la casa reial. Va dir que Jehovà faria sortir un rei que acabaria amb la casa de Jeroboam a causa dels seus pecats, i que el poble d'Israel seria dispersat "més enllà del riu". Els fets es van confirmar aviat. Mort Jeroboam, el seu únic fill supervivent Nadab només va regnar dos anys i va ser assassinat per Baixà, un dels seus generals. Aquest Baixà es va proclamar rei i va fer exterminar tots els descendents de Jeroboam. Més endavant, cap a finals del segle viii aC, es va complir la segona part de l'oracle i els israelites van ser exiliats a l'altre costat del riu Eufrates.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 48-49. ISBN 8481641618.
# Philautus nasutus

Philautus nasutus és una espècie extinta de granota que va viure a Sri Lanka.

## Referències

* Manamendra-Arachchi, K. & de Silva, A. 2004. Philautus nasutus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Rudolf Schenker

Rudolf Schenker (Hildesheim, 31 d'agost de 1948), és un guitarrista de Hard Rock i Heavy Metal.

## Carrera

Schenker és un dels membres fundadors de Scorpions, al costat de Klaus Meine. És un dels que més ha aportat en la composició de les cançons d'aquesta banda de metal alemanya. És el germà més gran de Michael Schenker, reconegut per haver tocat a UFO i per la seva banda, MSG. Les primeres alineacions de Scorpions exhibien els germans Schenker en guitarres. També va ser company d'Uli Jon Roth, virtuós guitarrista que va abandonar l'agrupació per diferències musicals amb ell.
En la majoria de cançons de Scorpions, els solos de guitarra són interpretats per Matthias Jabs, però hi ha excepcions, com Wind of Change, Still Loving You, As Soon as the Good Times Roll, Through my Eyes i Big City Nights, que és dut a terme per en Rudolf. També és mundialment conegut pels seus solos i és considerat com un dels millors guitarristes del món, la prova d'això és que es troba en el número 4 dels millors guitarristes del món reconeguts per la revista de renom de rock, Rolling Stones.

## Discografia amb Scorpions

* Lonesome Crow (1972)
* Fly to the Rainbow (1974)
* In Trance (1975)
* Virgin Killer (1976)
* Taken by Force (1977)
* Tokyo Tapes (1978, en directe)
* Lovedrive (1979)
* Animal Magnetism (1980)
* Blackout (1982)
* Love at First Sting (1984)
* World Wide Live (1985, en directe)
* Savage Amusement (1988)
* Crazy World (1990)
* Face the Heat (1993)
* Live Bites (1995, en directe)
* Pure Instinct (1996)
* Eye II Eye (1999)
* Moment of Glory (amb filharmònica de Berlín, 2000)
* Acoustica (acústic, 2001)
* Unbreakable (2004)
* Humanity: Hour I (2007)

## Enllaços externs

* (anglès) (alemany) Info al web oficial de Scorpions Arxivat 2007-04-09 a Wayback Machine.
* (anglès) Entrevista de so amb Rudolf Schenker per la Guitar Jam Daily Arxivat 2007-11-08 a Wayback Machine.
# Còlit de Heuglin

El còlit de Heuglin (Oenanthe heuglini) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba en una àmplia franja que s'estén pel Sahel i regions adjacents Habita les sabanes semiàrides, el camp obert amb roques i herba curta i sovint es veu en terrenys cremats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Heuglin fa referència a Theodor von Heuglin, explorador i ornitòleg alemany del segle xix.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit de Heuglin». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 712. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Heuglin's Wheatear. Oenanthe heuglinii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 26 gener 2021].