OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Izquierdo Alcaide

Juan Izquierdo Alcaide (Llíria, 1867 - 1958) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era germà del també diputat Teodoro Izquierdo Alcaide. Estudià dret a la Universitat de València i treballà com a periodista a El Noticiero. Després es va afiliar al Partit Liberal, amb el qual fou diputat provincial pel districte de Llíria-Sagunt de 1898 a 1903 i vicepresident el 1903. Posteriorment es va integrar en el corrent dirigit pel comte de Romanones, amb el qual fou elegit diputat pel districte de Llíria a les eleccions generals espanyoles de 1916, 1918, 1919, 1920 i 1923.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.286. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Mas Bujons

El Mas Bujons és una masia gòtica de Santa Maria d'Oló (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La configuració originaria del mas obeeix al caràcter defensiu que aquest tindria. Es tracta d'un antic mas fortificat, amb estructura de torre, poques obertures, fonamentat en la roca viva i amb una escala de fusta per accedir als pisos superiors. Aquesta primitiva construcció fou progressivament ampliada, sobretot a partir del segle xviii amb l'expansió de la vinya. Testimoni d'aquesta puixança n'és la presencia de tines al mas.
El mas anà perdent el seu caràcter defensiu; l'època del bandolerisme havia acabat. La torre ha estat escapçada.
El portal és de mig punt i adovellat, obrat amb dovelles força grans i allargades. Actualment el mas compta amb un gran nombre de dependències, adossats i coberts, d'acord amb les noves necessitats. L'estat de conservació és mitja i el conjunt és un xic desordenat.

## Història

El lloc dels Bujons apareix documentat des de principis del segle xii amb el nom dels "Buions".
Aquest mas fou construït en els segles xiv i xv, encara que ha estat ampliat al llarg dels segles fins a l'actualitat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Bujons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Metanatroautunita

La metanatroautunita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la metaautunita. Va ser anomenat el 1957 per A. A. Chernikov, O. V. Krutetskaya i N. I. Organova pel fet de ser un membre ric en sodi del grup de l'autunita, sent anomenat inicialment com a autunita sòdica o natroautunita, i rebatejada al nom actual l'any 1994.

## Característiques

La metanatroautunita és un fosfat de fórmula química Na(UO₂)(PO₄)(H₂O)₃. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metanatroautunita pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: autunita, heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, zeunerita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metaautunita, metasaleeïta, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, metalodevita, abernathyita, chernikovita, metaankoleïta, natrouranospinita, trögerita, uramfita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaïta, arsenuranospatita, uranospatita, vochtenita, coconinoïta, ranunculita, triangulita, furongita i sabugalita.

## Formació i jaciments

Tan sols ha estat descrita als Estats Units (als estats de Dakota del Sud i Maine), a Egipte, al Tadjikistan i a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Metanatroautunite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 desembre 2021].
# Josep Maria Mas i Casas

Josep Maria Mas i Casas (Manresa, 1803 - Manresa, 1883) fou un escriptor, historiador i polític manresà.
De procedència unionista, ja havia estat regidor durant el període isabelí, entre el 1852 i 1858. Amb el Sexenni Democràtic, fou candidat suplent a la junta revolucionària definitiva i elegit regidor a les eleccions municipals d'octubre de 1868. Va ser alcalde de Manresa fins a l'octubre de 1869.

## Referències

* ↑ Casals, Rubí i; Gemma, Maria. El món de la política en la Catalunya urbana de la restauració. El cas d'una ciutat industrial. Manresa: 1875-1923 (Tesi: Doctorat). Universitat Autònoma de Barcelona, 2003-07-04.
# Josep Maria Massegú Bruguera

Josep Maria Massegú Bruguera (Manresa, 1942) és un pintor català. Llicenciat en Belles Arts, des dels seus inicis com a pintor, ha estat un membre actiu del Cercle Artístic de Manresa, participant en la major part dels moviments artístics de la ciutat. Des de 1979 fins a la seva jubilació va desenvolupar la seva tasca docent al col·legi la Salle de Manresa.
L'any 1983 fou membre fundador del col·lectiu Quaderns de Taller, en què s'apleguen artistes de diferents branques, que edita periòdicament una publicació en la que s'enclouen obres pròpies.
Ha exposat individual i col·lectivament en nombroses exposicions on ha rebut diferents premis, també ha publicat treballs de reflexió en diferents publicacions com El Pou de la Gallina, Dovella, o Regió 7 així com ha escrit diversos textos de presentació per a exposicions i catàlegs d'artistes.

## Referències

* 1 2 «L'espai d'Art del Cercle Artístic estrena exposició de Josep Maria Massegú». El Setmanari. Arxivat de l'original el 2015-06-02. [Consulta: juny 2015].
* ↑ «"Massegú mostra les seves "improvisacions" per primer cop, al Cercle Artístic de Manresa"». Regió 7. [Consulta: juny 2015].
* ↑ Josep Mª Massegú : itinerari pictòric : 1961-1997. Manresa: Museu Comarcal de Manresa - Ajuntament de Manresa, 199-?, p. [20] p. [Consulta: juny 2015].
# Matrimoni homosexual a l'Uruguai

El matrimoni homosexual a l'Uruguai és legal des del 5 d'agost de 2013. La Cambra de diputats del Congrés de l'Uruguai va adoptar el 12 de desembre de 2012 un projecte de llei que legalitzava el matrimoni per a les parelles del mateix sexe.
El projecte de llei va ser debatut al Senat i adoptat el 2 d'abril de 2013 després d'una sessió, per 23 vots contra 8.
El 10 d'abril de 2013, la Cambra dels diputats va aprovar definitivament el text lleugerament esmenat. La llei va ser signada i aprovada el 3 de maig pel president José Mujica i va entrar en vigor l'1 d'agost de 2013.

## Referències

* ↑ 324.cat. «L'Uruguai aprova la llei del matrimoni homosexual», 11-04-2013. [Consulta: 23 agost 2013].
* ↑ Uruguay gay marriage bill approved in lower house, BBC, 12 de desembre de 2012
* ↑ Uruguay gay marriage vote postponed until April, BBC News, 27 de desembre de 2012
* ↑ ara.cat. «L'Uruguai es converteix en el segon país de l'Amèrica Llatina que aprova el matrimoni homosexual», 11-04-2013. [Consulta: 23 agost 2013].
* ↑ vilaweb.cat. «Uruguai.- El Congrés de l'Uruguai aprova la Llei del Matrimoni Igualitari», 11-04-2013. [Consulta: 23 agost 2013].

## Vegeu també

* Matrimoni homosexual a Espanya
* Unions civils a l'Uruguai
# Maximucinus muirheadae

Maximucinus muirheadae és una espècie extinta de marsupials carnívors. És un dels membres més primitius de la família Thylacinidae, a més de ser un dels més petits. Se n'han trobat restes fòssils a Riversleigh (Austràlia).

## Referències

* ↑ Wroe, S «Maximucinus muirheadae, gen. et sp. nov. (Thylacinidae : Marsupialia), from the Miocene of Riversleigh, north-western Queensland, with estimates of body weights for fossil thylacinids» (en anglès). Australian Journal of Zoology, 49, 6, pàg. 603–614. DOI: 10.1071/ZO01044.
# Matilde Fernández Sanz

Matilde Fernández Sanz (Madrid, Espanya, 1950) és una política espanyola que fou Ministra d'Assumptes Socials entre 1986 i 1993.

## Biografia

Va néixer el 24 de gener de 1950 a la ciutat de Madrid. Va estudiar filosofia i lletres a la Universitat Complutense de Madrid, especialitzant-se posteriorment en psicologia industrial.

## Activitat política

Membre de la UGT des de 1974 en la clandestinitat a la dictadura franquista va desenvolupar la major part del seu treball en l'àmbit sindical, arribant a esdevenir Secretària General de la Federació Estatal d'Indústries Químiques i Energètiques d'UGT des de la seva legalització el 1977 fins al 1988.
Membre del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) l'any 1973, entre 1984 i 1997 va ser membre de la Comissió Executiva Federal del PSOE, mantenint des de 1984 el seu lloc com integrant del Comitè Federal. En l'Executiva va assumir la Secretaria de la Dona i va tenir un paper clau perquè al gener de 1988 en el XXXI Congrés del PSOE s'aprovés un sistema de quotes de representació de dones en un percentatge no inferior al 25% per a tots els òrgans de direcció del partit en tots els seus nivells. L'obligació es convertia en voluntat per a l'elaboració de les llistes electorals i així es va plasmar en els estatuts del partit.
El juliol del 1988 va formar part del quart gabinet de govern de Felipe González (1988-1993). El seu nomenament com a Ministra d'Assumptes Socials i el de Rosa Conde com a portaveu del govern va suposar la incorporació per primera vegada de dones en un govern socialista presidit per González.
Fou escollida diputada al Congrés per Cantàbria en les eleccions generals de 1989, repetint aquest escó en les eleccions de 1993 i 1996. En la formació del seu segon govern Felipe González creà l'any 1986 el Ministeri d'Assumptes Socials, sent Fernández l'escollida per ser-ne la titular, i ocupant aquest càrrec fins al 1993.
Després d'abandonar el govern va ser escollida regidora de l'ajuntament de Madrid l'any 1999, mantenint la seva acta de regidora fins al 2003. Fou representant espanyola en el Consell d'Europa i Vicepresident de la Internacional Socialista de Dones. Posteriorment ha estat diputada autonòmica de l'Assemblea de Madrid (2003 - 2015) i senadora per la Comunitat de Madrid (2008 - 2011).
Des de 2007 forma part de la junta directiva del Comitè espanyol d'ACNUR, organització que presideix des de 2017 i de la qual ha estat també vicepresidenta.

## Referències

* ↑ «Las mujeres del PSOE logran una representación del 25% en todos los órganos del partido» (en castellà). El País [Madrid], 24-01-1988. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Dos mujeres, por primera vez en el Gobierno socialista» (en castellà). El País [Madrid], 08-07-1988. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Matilde Fernández, comprometida con los refugiados». [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Matilde Fernández al Congrés dels Diputats
* (castellà) Informació de Matilde Fernández a elpais.com
# La Casella (Monistrol de Calders)

La Casella fou una caseta de peons caminers del terme municipal de Monistrol de Calders, de la comarca del Moianès.
Actualment convertida en casa de residència eventual, aquesta antiga caseta de peons caminers és al costat mateix de la fita quilomètrica número 32 de la carretera B-124, 300 metres al sud de la masia del Solà i del Pont del Solà, a l'esquerra del torrent de l'Om i al nord-oest del Camp del Mestre Plans.

## Bibliografia

* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Referències

* ↑ ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
# Jacopo Napoli

Jacopo Napoli (Nàpols, 26 d'agost de 1911 - Ascea, 1994)va ser un compositor italià del segle xx. Nascut a Nàpols, va estudiar en privat. Va ser docent de composició al conservatori de música de Càller i el director del conservatori de Nàpols. Les seves composicions inclouen música de cambra, cançons, les òperes Miseria e nobiltà, Il malato immaginario i Un curioso accidente, així com les obres per a orquestra Preludio di caccia i La festa di Anacapri.

## Referències

* ↑ Sanguinetti, 2012, p. 58.

## Bibliografia

* Sanguinetti, Giorgio. Oxford University Press. The Art of Partimento: History, Theory, and Practice (en anglès), 2012. ISBN 978-0-19-539420-7.
# Anacroneuria zaculeu

Anacroneuria zaculeu és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Guatemala.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:57.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Anacroneuria from Mexico and upper Mesoamerica (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):175.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 21 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Graf

«Graf» té aquests significats:
* GRAF o Grup de Recolzament d'Actuacions Forestals
* Graf (títol), títol nobiliari alemany equivalent al de comte
* Graf (matemàtiques), representació abstracta d'un conjunt d'objectes
** Graf bipartit, graf no dirigit els vèrtexs del qual es poden separar en dos conjunts disjunts i les arestes sempre
** Graf bipartit complet, graf bipartit en el qual tots els vèrtexs de la partició estan connectats a tots els
** Graf complet, graf simple on una aresta connecta tots els parells de vèrtexs
** Graf dens, graf en què el nombre d'arestes és pròxim al nombre d'arestes màxim que pot tindre el graf
** Graf dual, graf que té un vèrtex per cada regió de G i una aresta per cada aresta en G
** Graf pla o planar, graf que pot ser dibuixat en el pla sense que cap aresta s'intersequi
* Graf (Iowa)
* Biografies:
** Alexander Graf (Taixkent, 1962), jugador d'escacs alemany
** Hermann Graf (1912 - 1988), pilot de caces de la Luftwaffe alemanya
** Maximilian Graf von Spee (Copenhaguen, 1861 – Illes Malvines, 1914) almirall de la marina imperial alemanya
** Rolf Graf (Unterentfelden, Argòvia, 1932), ciclista suís que fou professional entre 1952 i 1963
** Steffi Graf (Mannheim, Alemanya Occidental, 1969), tennista alemanya
Viccionari
# Eselborn

Eselborn (en luxemburguès: Eeselbur) és una vila i centre administratiu de la comuna de Clervaux del districte de Diekirch al cantó de Clervaux. Està a uns 51 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Eselborn». [Consulta: 23 setembre 2015].
# Ermita de les cases d'Urpinell

L'ermita de les cases d'Urpinell és un edifici de Mediona (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Planta rectangular que s'apropa al quadrat. Element constructiu bàsic: pedra. El sostre era a doble vessant i a la part del davant del sostre-façana encara es conserva el petit campanar. Fa molts anys, conservava la imatge d'un sant i una altar de pedra probablement calcària. Té un òcul que tenia representat l'escut de la casa: 1 barra d'or (OR), un pí (PI), una anell (NELL): ORPINELL.

## Història

A la casa senyorial que se li adossa hi ha una antiga inscripció: JHS 1601 (data de fundació). Al darrere de l'església, a uns 20 m hi ha les restes d'una ermita visigòtica amb absis semicircular. Molt a prop hi ha unes pedres enormes, escuadrades, que formaven el basament d'un castell o probablement d'una torrassa.

## Referències

* 1 2 «Ermita de les cases d'Urpinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# La Cirera (Llorac)

La Cirera és un nucli de població al centre del terme municipal de Llorac, a la Conca de Barberà. És a 750 metres d'altura i s'hi arriba per una carretera veïnal que enllaça amb els pobles de Santa Coloma de Queralt i Ciutadilla. Es formà al voltant d'un turó on estava ubicat el castell de la Cirera, ja documentat en el segle xii. En el segle xiv pertanyia a la família Alenyà de Montblanc, mentre que en el segle xvii costava com a baronia de Dalmau d'Ivorra. L'església de Santa Maria de la Cirera és d'arquitectura gòtica.

## Referències

* ↑ «La Cirera». llorac.altanet.org. Arxivat de l'original el 13 de maig 2019. [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ «Llorac». elclos.com. Arxivat de l'original el 13 de maig 2019. [Consulta: 13 maig 2019].
# La Cirera (Malla)

La Cirera és una masia de Malla (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura rectangular coberta a doble vessant i amb portalada semicircular. El cos central està rodejat per altres estructures de caràcter secundari, destinades al bestiar, formant un pati a l'entrada que s'obre a l'exterior mitjançant una porta quadrada coberta amb una petita teulada a doble vessant.
El paller té estructura de planta quadrada coberta a doble vessant i de parets de tàpia, amb una única obertura en forma d'arc de mig punt. Les estructures interiors són de fusta. Correspon amb la primera època de construcció de la masia.

## Història

Originàriament la masia era formada pel cos principal, que passarà a ser la masoveria al afegir un cos amb porxos al primer pis, segona residència dels propietaris de la masia).
Com la majoria d'aquestes masies, conserva l'estructura arquitectònica dels segles xvii i XVIII.
Evidentment la casa ha sofert modificacions durant el segle xx, sobre tot de funcionalitat agrícola i ramadera.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Cirera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# La fundación

«La fundación» té aquests significats:

## Música

* La Fundación, grup de música espanyol

## Cinema i televisió

* La Fundación, sèrie de televisió boliviana del 1993

## Teatre

* La fundación, obra dramàtica d'Antonio Buero Vallejo del 1974

## Literatura

* Saga de La Fundació, sèrie de novel·les d'Isaac Asimov d'entre 1951 i el 1992
# La Font de l'Escolà

La Font de l'Escolà és una petita partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà. És en territori del poble d'Hortoneda.
Està situat a l'esquerra del barranc de la Masia, al sud-est de la Masia, al sud-oest del Solà d'Hortoneda, al nord-est de la del Prat del Bedoll i a llevant de la Cova.
Consta de 0,7637 hectàrees de conreus de secà i bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La luna

La luna va ser un programa de televisió, emès per TVE entre 1989 i 1990, dirigit per Sergi Schaaff i Casals, coordinat per Carmen Juan i presentat per Julia Otero.

## Format

Es tractava d'un programa d'entrevistes. En cada programa, la conductora realitzava una entrevista en profunditat a un personatge rellevant de l'escena social, política o cultural. Completava el programa una actuació musical.
L'espai va començar a emetre's en el circuit català de TVE des del 6 de febrer de 1989 amb el títol de La lluna, i en aquesta primera etapa es realitzaven tres entrevistes. Tres mesos després, des del 19 de maig, el programa a emetre's en La 1 de TVE en horari de Prime time.

## Convidats
### Entrevistats

* Nuria Espert.
* Alfonso Guerra.
* Paul Mc Cartney.
* Emilio Sánchez Vicario, tenista.
* Manuel Pertegaz
* Anthony Quinn
* Antonio Gala
* Plácido Domingo
* Javier Mariscal
* Juan Antonio Ruiz
* Carmen Cervera
* Lina Morgan
* Margarita Landi
* Sito Pons
* Rosa Montero
* Bertín Osborne
* Vicky Larraz
* Martes y 13
* Lola Flores
* Santiago Dexeus
* Xavier Cugat
* Joan Manuel Serrat
* Montserrat Caballé
* Manu Leguineche
* Albert Boadella
* Imanol Arias
* Manuel Gutiérrez Mellado
* María Dolores Pradera
* Juan Luis Cebrián
* Mario Conde

### Números musicals

* El Último de la Fila.
* Cliff Richard.
* Isabel Pantoja
* Hombres G
* Paloma San Basilio
* Loquillo y los Trogloditas
* Luz Casal
* Juan Pardo
* Dyango
* Milli Vanilli
* Mike Oldfield
* Gabinete Caligari
* Sara Montiel
* José Luis Perales
* Duncan Dhu
* Nana Mouskouri
* Los Ronaldos
* Víctor Manuel
* Tina Turner
* Rocío Jurado
* Miguel Ríos
* Ana Belén
* Orquesta Mondragón
* Joaquín Sabina

## Premis

* Antena de Oro 1989: Julia Otero.
* TP d'Or 1989; Personatge més popular: Julia Otero.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El. «Cambios en la radio ante las vacaciones de sus figuras más sobresalientes» (en castellà), 31-07-1990. [Consulta: 22 juliol 2016].
* ↑ «Julia Otero estrena esta noche "La Luna" en TV1». La Vanguardia, 02-05-1989.
* ↑ «Julia Otero en "La Luna"». Diario ABC, 16-02-1989.
* ↑ «Julia Otero entrevista a Alfonso Guerra en 'La luna'». El País, 19-12-1989.
* ↑ «Paul McCartney, 12 horas en España». El País, 19-06-1989.
* ↑ «Cliff Richard esta noche en "La Luna"». La Vanguardia, 28-11-1989.
# Escalament

L'escalament és un camp de la psicometria que té l'objectiu de construir escales de mesura.
L'escalament parteix de l'existència d'un continu latent o subjacent al llarg del qual els constructes psicològics i, sobretot, els objectes psicològics, s'ordenen de forma escalable. Aquest continu no es pot observar directament. A més suposa que els objectes psicològics (estímuls, subjectes o respostes) poden situar de forma ordenada al llarg d'aquest continu.

## Mètodes d'escalament

Segons el tipus d'estímul es pot parlar de:
* Mètodes d'escalament psicofísic
* Mètodes d'escalament psicològic

## Referències

* ↑ Escalament
* ↑ «La psicometría» (en castellà), 01-05-2007. [Consulta: 8 juliol 2022].
# Laurel (Maryland)

Laurel és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 19.960 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Laurel tenia 19.960 habitants, 8.931 habitatges, i 4.635 famílies. La densitat de població era de 2.038,8 habitants per km².
Dels 8.931 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,9% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 48,1% no eren unitats familiars. En el 37,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 42,9% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 6,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Laurel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Laurel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.