OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raquel Garcia i Ulldemolins

Raquel Garcia i Ulldemolins (Barcelona, 19 de febrer de 1972) coneguda com a Raquel Gu, és una il·lustradora, traductora, autora de còmic i d'humor gràfic catalana.

## Biografia

Llicenciada en Filologia Anglesa, va treballar com a editora a Salvat fins al 2008 i després es va establir pel seu compte. El seu primer llibre es va publicar el 2011, Canallades, tot el que sempre has sospitat dels nens i ells mai no t’explicaran, amb pròleg de Carles Capdevila.
Ha col·laborat amb treballs d'il·lustració, humor gràfic i articles en premsa i televisió, en mitjans com JotDown, TV3, Núvol, Principia, National Geographic, Time Out i editorials com Edebé i Santillana. A TV3, participa a Els matins com a comentarista i també fa il·lustracions en directe.
Ha estat il·lustradora de portades de llibres, entre quals destaca el disseny de la coberta del llibre Tombuctú de Paul Auster a l'editorial Quintetos. Ha col·laborat al blog de divulgació científica Mati y sus mateaventuras juntament amb la matemàtica i divulgadora científica Clara Grima. El blog va ser guardonat amb el premi bitàcoles 2011.
El 2014, va participar en l'antologia Enjambre de l'editorial Norma, creada amb obres d'autores espanyoles de còmic. A més, ha treballat en altres àrees dins de la il·lustració, com per exemple, en llibres infantils. La seva primera obra en aquest gènere va ser Dracàleg, un catàleg de dracs i dragones d'Ediciones B el 2015. La seva última obra Estic estupenda! de l'editorial Angle, publicada el novembre de 2017. Va ser una de les sis autores, entre les quals estaven Carla Berrocal i Ana Belén Rivero, que van participar en l'exposició sobre el treball de Núria Pompeia a la Biblioteca Ignasi Iglésias-Can Fabra, durant el període 2017-2018.

## Referències

* 1 2 3 «Raquel Gu» (en castellà). humoristan.org. [Consulta: 20 abril 2018].
* 1 2 «Presentes, autoras de tebeo de ayer y hoy».
* 1 2 «Premis Liberpress | 2016 Raquel Gu». www.premisliberpress.cat. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Mati y sus mateaventuras | El blog de Clara Grima y Raquel GU» (en castellà). Mati y sus mateaventuras. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Pequeño LdN: ¡Mati finalista de los Premios Bitácoras!» (en castellà). pequenoldn.librodenotas.com. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Estic estupenda!». www.angleeditorial.com. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Dones Dibuixades» (en castellà). Dones Dibuixades. Arxivat de l'original el 21 d'abril de 2018. [Consulta: 20 abril 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina personal de Raquel Gu. Arxivat 2018-04-21 a Wayback Machine.
* Vídeo sobre l'exposició Presents: Autores de còmic d'ahir i avui.
# Cantó de Pantin

El cantó de Pantin és un cantó francès del departament del Sena Saint-Denis, situat al districte de Bobigny. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Pantin
* Le Pré-Saint-Gervais

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-217 du 21 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de la Seine-Saint-Denis
# Hemigrammus microstomus

Hemigrammus microstomus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1918. The American Characidae (Part 2). Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 2): 103-208, 9-11, 13, 17-29, 33, 78-80, 93.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Rimou

Rimou (en bretó Rivoù, en gal·ló Rimou) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 345 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 417 | 447 | 415 | 386 | 351 | 305 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001- | Pierre Legrand |
| -2008 | Daniel Bourges |
| 2008- | Nicole Paire |
# Celler de cal Mestres

El celler de cal Mestres és un celler tradicional del nucli de Les Gunyoles, al municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès). És un edifici de planta irregular, adaptat al terreny natural, amb tres naus. Combina les naus amb encavallades de fusta amb zones de sostre pla. Combina la pedra de maçoneria irregular amb el totxo, tot buscant el joc estilístic de la combinació de materials. Els paraments són de pedra i els recercats i elements decoratius, de ceràmica. Els vanos estan coberts amb arc escarser a la nau central amb timpà i òcul sobre l'accés i decoració mixtilínia, mentre que tenen llinda plana a la zona de façana de teulada terrassada, que es corona amb barana calada de totxo vist. Les entrades laterals són les típiques d'aquest tipus de construcció per tal de permetre descarregar i emmagatzemar el raïm. Al seu interior es conserven les botes de vi.

## Referències

* ↑ «Celler de cal Mestres». Diputació de Barcelona.
# Forces Especials Poloneses

Les Forces Especials Poloneses (en polonès, Wojska Specjalne) - són les forces especials de les Forces Armades de Polònia. La seva base principal es troba a Cracovia. Aquestes unitats, tenen una estructura separada de les forces de l'Exèrcit, l'armada i la Força Aèria. Disposen de 5 unitats de comandos (inclosos el GROM i 1.er Regiment de Comandos). Tenen prop de 2.700 homes. Les Forces Especials de la República de Polònia ha estat desplegades com a reforç en algunes operacions de l'OTAN.

## Objectius de les unitats de les forces especials poloneses

Els objectius militars de les forces especials poloneses són:
* Assegurar la independència i la sobirania de la República de Polònia.
* Donar suport militar a les forces de terra de l'Exèrcit polonès, l'Armada polonesa i Força Aèria Polonesa per defensar la República de Polònia, juntament amb les nacions aliades de l'OTAN.
* La defensa i la protecció de tots els ciutadans de la República de Polònia.
* El reconeixement militar del camp de batalla.
* L'entrenament i el desenvolupament de les seves unitats militars i de la seguretat nacional polonesa.
* Les accions ofensives i defensives.
* La preparació del camp de batalla.
* Lluitar contra la insurgència sense perdre el suport de la població.
* Portar a terme operacions antiterroristes.
* Interrupció de les rutes de subministrament de l'enemic en el camp de batalla.
# Morgan ap Pasgen

Morgen ap Pasgen (520? – 550?) va ser un rei de Powys que visqué al segle vi, fill de Pasgen ap Cyngen. El seu regnat correspon al període de la història gal·lesa coneguda pels anys foscos, i molt poca informació ha arribat al present. Mort possiblement sense fills, el succeí en el tron el seu oncle Brochwel Ysgithrog.
# Cantó de Palinges

El cantó de Palinges és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Charolles. Té 7 municipis i el cap és Palinges.

## Municipis

* Grandvaux
* Martigny-le-Comte
* Oudry
* Palinges
* Saint-Aubin-en-Charollais
* Saint-Bonnet-de-Vieille-Vigne
* Saint-Vincent-Bragny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Yves Delaunay | Divers droite |
| 1951-1964 | Joseph Metrot | Divers droite |
| 1964-1969 | Jean Daval | Centrista |
| 1969-1976 | Paul Claudon | RI |
| 1976-1982 | André Béraud | PS |
| 1982-1988 | Daniel Lacroix | Divers droite |
| 1988-2000 | Paul Nigay | RPR |
| 2000- | Paul Pluchaud | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.317 | 4.492 | 4.240 | 4.057 | 4.025 | 3.815 | 4.043 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Hemigrammus parana

Hemigrammus parana és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Marinho, M.M.F., Carvalho, F.R., Langeani, F. & Tatsumi, F.L. 2008. A new Hemigrammus Gill from upper rio Parana system, Southeastern Brazil (Characiformes: Characidae). Zootaxa, 1724: 52-60.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Roda d'Alcantarilla

La Roda d'Alcantarilla (també coneguda com a Roda de l'horta és una sínia situada en la localitat d'Alcantarilla, Múrcia. Està situada a la vora del Museu Etnològic d'Alcantarilla i juntament amb aquest és Bé d'interés Cultural (BIC) des del 30 de juliol de 1982.

## Història

La primera construcció, que data del segle xv, era de menor grandària que l'actual i s'utilitzava per a poder regar les terres de la zona alta d'Alcantarilla, Múrcia, aixecant l'aigua de la séquia d'Alquibla o de Barreras (procedent de la contraparada) a la séquia del Turbedal.
La Roda d'Alcantarilla sempre fou de fusta fins al segle xix de la que se sap que tenia 56 catúfols i regava unes 800 tafulles. En 1890 es va construir una roda de majors proporcions amb capacitat per a doblegar el seu rendiment.
La sínia actual, ja construïda en metall, fou instal·lada en 1956 per la Societat Metal·lúrgica Naval i Terrestre d'Alacant, amb les mateixes mitjanes de la sínia de 1890. Té 11 metres de diàmetre, 1,90 metres d'ample i 8 metres d'alçada des de la superfície de l'aigua que passa per la séquia d'Alquibla.
La roda actua compta amb 72 catúfols, 36 en cada corona. Aquestes peces estan buides i són les encarregades d'agafar l'aigua i buidar-la després en el canal es desemboca a l'aqüeducte.
Per a entendre la utilitat i importància de la roda no s'ha d'oblidar el proper aqüeducte que trasllada gran part de l'aigua fins a la propera sínia. Ess tracta d'un aqüeducte compost de 25 arcs dels quals alguns ja han desaparegut.

## Vegeu també

* Torre de Cope.
* Castell de Sant Joan de les Águilas.
* Torre dels Moscats.
* Torre del Pedró.
* Torre de Sant Baldiri.
* Parc Regional de Cap Cope i Puntes de Calnegre.

## Referències

* ↑ Detall de la inscripció al registre del BIC.
* ↑ «Rueda o noria de Alcantarilla». Región de Murcia Digital. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina Web de la Regió de Múrcia (secció Roda d'Alcantarilla).
* Altres detallas en la pàgina web de la Regió de Múrcia.
* Página Web sobre Alcantarilla (apartado de monumentos) Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.
# Lorda (Alta Garona)

Lorda (francès Lourde) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 22 agost 2010].
# Receptors GABAA

Els receptors GABA de tipus A (GABA$_A$) són canals iònics de les membranes de les neurones que són activats per fixació de l'àcid gamma-aminobutíric (GABA). Aquests receptors ionòtrops tenen una gran importància en la fisiologia dels mamífers. El GABA és el principal neurotransmissor inhibidor dins el cervell. Aquests canals participen de les propietats estructurals importants amb els receptors de l'acetilcolina ionòtrops i els receptors de la serotonina 5HT-3 ionòtrops.
Els canals GABA$_A$ són la font de moltes molècules farmacològiques:
* les benzodiazepines, com el diazepam.
* els barbitúrics
* els Alcohols, ce que expliquen els seus efectes anestèsics
* Els anestèsics en general
** Agents anestèsics volàtils com l'halotà o el cloroform
** intravenosos, dits hipnòtics, com el propofol
* convulsants, com la picrotoxina
* els àcids gama hidrobutírics.
El receptor GABA es compon de cinc subunitats glicoproteiques, comprenent cadascuna entre 450 i 550 aminoàcids, que s'organitzen al voltant dels ions clorurs (i hidrogencarbonats).

## Notes i referències

* ↑ La glicina hi té un paper activant els canals GABA del tipus C (GABA$_C$)
# Cantó de Pampalona

El cantó de Pampalona és un cantó francès del departament del Tarn, situat al districte d'Albi. Té 9 municipis i el cap cantonal és Pampalona.

## Municipis

* Lo Mairac
* Jocavièlh
* Borionac de Mirandòl
* Montauriòl
* Molarés
* Pampalona
* Santa Gèma
* Tanús
* Trebanh

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1988 | André Alousque | PS |
| 1988-2008 | Roger Lagorsse | PS |
| 2008- | Guy Malaterre | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.056 | 4.433 | 4.322 | 3.965 | 3.872 | 3.656 | 3.821 |
# Hakea leucoptera

Hakea leucoptera és una espècie d'angiosperma de la família de les proteàcies (Proteaceae) endèmica d'Austràlia. El nom koori o aborigen que se li dona és el de booldoobah. És similar a Hakea tephrosperma de la que es diferencia per les seves fulles argentades i flors glabres.

## Descripció

Hakea leucoptera és un arbust d'uns 2-5 metres d'alçada amb branques ascendents. La capçada és més aviat oberta o poc densa. Les fulles són de tipus linear, punxegudes i en forma d'agulla, de 3 a 8 cm de llarg per 1,5 mm d'ample. Són rígides, rectes i presenten pèls blancs aportant-li un aspecte pubescent.
Les flors creixen en grups de 18 a 45 en inflorescències en forma de raïm. Presenten pèls blancs, tenen una corol·la de color blanc a groc, el periant fa unes mides d'uns 3 a 5 mm de llarg. El fruit és llenyós, fins a 30 mm de llarg de forma ovoide amb punta poc assenyalada. Les llavors presenten ales de color pàl·lid que li dona el nom científic.

## Cultiu

Aquesta espècie ha estat cultivada durant molts anys, però és sobretot adequat per a zones de baixa humitat de l'estiu. A les zones humides pot créixer amb èxit des de fa alguns anys, però pot col·lapsar durant la nit. L'espècie és tolerant a gelades moderades i les flors són atractives per aquelles aus que també s'alimenten de nèctar i pol·len. L'espècie creix i floreix millor en un molt bon drenatge, en llocs assolellats però tolerarà una mica d'ombra. Tolera sòls relativament durs, és a dir, de tipus calcari; tolera també les gelades moderades.

## Etimologia

* Hakea: el nom genèric és en referència a Baron Christian Ludwig von Hake (1745 - 1818), va ser un horticultor alemany, un dels patrons de la botànica.
* leucoptera: epítet específic que prové de les paraules gregues leucos (blanc) i pteron (ales) que fa referència a les expansions semblant a ales de les llavors i que són de color blanc-gris.

## Referències

* ↑ «Hakea leucoptera a EOL» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2015].
* ↑ «Hakea leucoptera a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2015].
* ↑ http://www.biodiversitygateway.com.au/SWSR_Guide/pdf/plant%20description/sm%20trees%20shrubs_1.5_8m/H/Hakea%20leucoptera.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Gledhill, David. «Glosari». A: The Names of Plants (en anglés). 4a ed.. United States of America: Cambridge, 2008, p. 189. ISBN 9780521685535.
# Roda (desambiguació)

«Roda o la Roda» té aquests significats:
* Roda, dispositiu capaç de girar
* Roda, en les embarcacions, continuació de la quilla
* Roda hidràulica, aprofita l'energia hidràulica
* Roda de fira, certa atracció de fira
* Toponímia:
** Roda de Berà, municipi del Tarragonès
** Roda de Eresma, municipi de la província de Segòvia
** Roda d'Isàvena, poble del municipi d'Isàvena, a la Baixa Ribagorça
** Roda de Ter, municipi d'Osona
** La Roda (Sant Salvador de Guardiola), muntanya del Bages
** La Roda (Albacete), municipi de la província d'Albacete
** La Roda de Andalucía, municipi de Sevilla
** Bisbat de Roda, bisbat centrat en Roda d'Isàvena creat a mitjans del segle X que s'integrà amb el de Barbastre al segle XII
** La Pobla de Roda, municipi de la Ribagorça
** Les Masies de Roda, municipi d'Osona
* Organitzacions: La Roda Club de Fútbol, equip de futbol manxec del municipi de La Roda (Albacete)
# Cercavores de l'Himàlaia

El cercavores de l'Himàlaia(Prunella himalayana) és un ocell de la família dels prunèl·lids (Prunellidae). Emparentat amb el cercavores, viu en les zones altes de les principals cadenes muntanyoses de l'Àsia central, des de Russia, en el Massís de l'Altai, fins al Tien Shan, a Afganistan, passant per Mongolia, el Kazakhstan, Tajikistan i Turkmenistan. A l'hivern es desplaça a cotes i latituds més baixes, arribant a l'Himalàia de l'Índia i el Nepal. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Cercavores de l'Himàlaia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ «Altai Accentor (Prunella himalayana)» (en anglès). Handbook of the Birds of the World Alive. [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ «Waxbills, parrotfinches, munias, whydahs, Olive Warbler, accentors, pipits» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 730. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Altai Accentor. Prunella himalayana» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Cala Ronyosa

La cala Ronyosa és una platja natural del municipi de Vandellós i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) situada al sud de la central nuclear de Vandellòs i al nord de la platja de l'Almadrava. Té una longitud de 739 metres i una amplada mitjana de 30 metres, formada per sorra, grava i còdols. En el rereplatja es formen dunes rampants.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Rakúsy

Rakúsy és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1288.
# Lord and Lady Algy

Lord and Lady Algy és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures dirigida per Harry Beaumont i protagonitzada per Tom Moore i Naomi Childers. La pel·lícula, basada en la l'obra de teatre homònima de R.C. Carton (1898), es va estrenar l'1 de setembre de 1919.

## Argument

Lord i Lady Algernon “Algy” Chetland se separen amigablement, ja que no deixen d'admirar-se mútuament, després que el marit trenqui la promesa de deixar d'apostar. Lord Algy decideix recuperar la seva fortuna apostant tot el que li queda per un cavall en una carrera. Quan el Gran Derby s'acosta, Lady Algy s'assabenta dels plans del seu marit i veu que aquell cavall no pot guanyar. Lady Algy fa amistat amb Jethroe que li recomana d'apostar per un altre i ella ho fa amb l'esperança de guanyar prou per recuperar les pèrdues del seu marit.
Mentrestant, el germà gran de Lord Algy, un home molt faldiller, flirteja amb l'esposa d'un amic del seu germà, el magnat del sabó Brabazon Tudway. Algy s'assabenta que volen fugir plegats i fingeix cooperar, permetent que usin les seves cambres per a trobar-se, amb l'esperança de persuadir la Mrs. Tudway perquè es quedi amb el seu marit. .
El cavall d'Algy perd la carrera però guanya el de Lady Algy. Brabazon Tudway descobreix la seva dona a les cambres de Lord Algy i el sospita que aquest està seduint la seva dona. En aquell moment arriba Lady Algy, dona un cop d'ull a la situació i convençuda de la innocència del seu marit arregla diplomàticament la situació convencent Brabazon de que la seva dona es trobava allà per conèixer-la a ella. Quan marxen, Lady Algy explica a Lord Algy del seu èxit amb la carrera i es reconcilien.

## Repartiment

* Tom Moore (Lord Algy)
* Naomi Childers (Lady Algy)
* Leslie Stuart (Jethroe)
* Frank Leigh (marquès de Quarmby)
* William Burress (Brabazon Tudway)
* Alec B. Francis (Swepson)
* Philo McCullough (Standage)
* Mabel Ballin (Mrs. Tudway)
* Kate Lester (Mrs. Vokins)
* Hal Taintor (Annesley)
* Herbert Standing (paper indeterminat)
* Jack Duffy (paper indeterminat)

## Referències

* ↑ «Tom Moore in Lord and Lady Algy». Exhibitors Herald, 20-09-1919, pàg. 71.
* ↑ «Tom Moore». Motion Picture News, 12-07-1919, pàg. 433.
* ↑ «Lord and Lady Algo» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 8 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Lord and Lady Algy al catàleg de l'American Film Institute