OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joana I de Tolosa

Joana de Tolosa, (Tolosa de Llenguadoc, comtat de Tolosa, 1220 - Siena, 1271) fou comtessa de Tolosa i marquesa de Provença (1249-1271). Era filla de Ramon VII i Sança d'Aragó.
No tenia més que nou anys quan el Tractat de París-Meaux del 1229 la va destinar a casar-se amb Alfons de França (1220 † 1271), germà de Lluís IX, rei de França. Fou criada a la cort francesa i no es va beneficiar de la cultura occitana, el que va fer que no tingués cap simpatia pel catarisme, llavors activament combatut per la Inquisició al Llenguadoc i al comtat de Tolosa.
La data del seu matrimoni no és coneguda amb certesa, els historiadors vacil·len entre el 13 de març de 1234 i el 13 de març de 1241. La primera data és la més probable, ja que, com que el propòsit d'aquest matrimoni era de fer passar el comtat de Tolosa sota el control capet, el matrimoni hauria d'haver estat organitzat tan bon punt Joana va estar en edat de casar-se.
El seu marit va rebre en assignació els comtats de Poitiers i d'Alvèrnia el 24 de juny de 1241. Molt aviat va haver de reprimir amb el seu germà una revolta dels barons poitevins, i després, a l'any següent, una revolta dels barons occitans conduïda per Ramon VII de Tolosa, el pare de Joana. El castell de Montségur fou assetjat el 1244.
El 26 d'agost de 1249, Joana i Alfons es van embarcar a Aigüesmortes per acompanyar la setena croada.
Ramon VII va morir el 27 de setembre de 1249 i Alfons i Joana foren proclamats comtes de Tolosa sense estar presents. Blanca de Castella, mare del rei i d'Alfons, i regenta del regne de França, va enviar un senescal a Tolosa de Llenguadoc. Després de la derrota de Mansura (5 d'abril de 1250) i l'alliberament d'Alfons, qui hi havia estat fet presoner, Lluís IX es va quedar a Terra Santa mentre que Joana i Alfons tornaren a França. Prengueren llavors possessió del comtat l'octubre de 1250, fen la seva entrada oficial a la ciutat el 23 de maig de 1251; van confirmar el nomenament del senescal i no van restar a Tolosa de Llenguadoc més que unes poques vegades i per poc temps.
El 1270, la parella va marxar a la vuitena croada, però el rei, malalt, va morir a Tunis. Durant la tornada, la parella igualment malalta, es para al castell de Corneto, prop de Siena. Alfons va morir allí el 21 d'agost de 1271, i Joana el va seguir el dia 25. No tenien fills i el comtat va passar a la corona, en el nebot, fill i hereu de Lluís IX, Felip III de França.

## Referències

* Foundation for Medieval Genealogy : Jeanne de Toulouse
# Tajiri (Osaka)

Tajiri (田尻町, Tajiri-chō) és una vila i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Tajiri forma part del districte de Sennan i és el segon municipi més xicotet de la prefectura d'Osaka. La vila és coneguda per tindre dins del seu terme municipal una secció de l'Aeroport Internacional de Kansai.

## Geografia

El municipi de Tajiri es troba al sud-oest de la prefectura d'Osaka i forma part, juntament amb les viles de Kumatori i Misaki al districte de Sennan i, per aquesta raó, el govern prefectural té adscrita la vila a la regió de Sennan, en record a l'antiga província i al districte del qual Tajiri encara forma part. El terme municipal de Tajiri està format per dues parts geogràfiques ben diferenciades, la part que es troba a terra ferma i la que està a l'illa artificial on es troba l'Aeroport Internacional de Kansai. Tajiri limita amb els termes municipals de Sennan al sud-oest i Izumisano al nord-est, mentres que al nord limita amb la mar de Seto i la badia d'Osaka.

## Història

Fins a l'era Meiji, l'àrea on actualment es troba la vila de Tajiri va formar part de l'antiga província d'Izumi, i en concret, a la regió sud, que encara dona nom a la zona.

## Transport

Part de l'Aeroport Internacional de Kansai que dona servei a la regió del mateix nom, es troba al terme municipal de Tajiri i en concret a una illa artificial a la badia d'Osaka situada front a la costa de Tajiri. En ser aquesta illa artificial un territori compartit per altres municipis, la resta de l'aeroport també es troba dins dels termes municipals d'Izumisano i Sennan. A més de l'aeroport, com a localitat costanera Tajiri també disposa de port recreatiu.

### Ferrocarril

* Ferrocarril Elèctric Nankai
** Estació de Yoshiminosato
** Estació de l'Aeroport de Kansai
* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Estació de l'Aeroport de Kansai

## Referències

* ↑ http://www.town.tajiri.osaka.jp/
* ↑ "航空運送事業の許可について（Peach・Aviation 株式会社）." Ministry of Land, Infrastructure, Transport, and Tourism. juliol 7, 2011 (Heisei 23). Consultat el juliol 21, 2011. "１．本社所在地 大阪府泉南郡田尻町泉州空港中１番地（関西空港内）"
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
# PERI

PERI són les sigles corresponents a Pla Especial de Reforma Interior. És la denominació utilitzada per l'Ajuntament de Barcelona per parlar de zones afectades per plans urbanístics englobats dins el Pla General Metropolità. Alguns exemples en són el PERI de Llacuna, el d'Hostafrancs, el del 22@, Poble Sec Montjuïc, Gràcia, etc.

## Referències

* ↑ Navas Lorenzo, Daniel. Regularitats vs. Irregularitats (tesi). Barcelona: UPC, 2018, p. 214-215.
# Centro Juventud Antoniana

El Centro Juventud Antoniana és un club de futbol argentí de la ciutat de Salta, a la província del mateix nom.

## Història

El club va ser fundat el 12 de gener de 1916, dins de les activitats missioneres dels franciscans juntament amb joves esportistes de la ciutat. Fou primer president l'enginyer Alfonso Peralta i les activitats de l'entitat se centraren inicialment en la dansa, balls tradicionals i el teatre. El 1917 el centro creà el Club Atlético Juventud Antoniana per a la pràctica del futbol, essent primer president Jorge González, actuant, per tant, com una entitat autònoma, fins que passats uns anys acabaren fusionant-se dins del mateix Centre amb el nom original de l'entitat. El 1921 ingressà a la Lliga de Salta i el 1928 guanyà el primer títol. A nivell nacional disputà el campionat argentí els anys 1971, 1973, 1975, 1978, 1983 i 1985.

## Estadi

Després de moure's per diferents terrenys de joc durant els anys 20, el 1928 adquirí el terreny on se situà l'actual estadi. El primer nom que va rebre fou Basílica Mayor, posteriorment canviat pel de Fray Honorato Pistoia. El 24 de maig de 1931 fou inaugurat en un partit que l'enfrontà a l'Estudiantes de La Plata. Està situat entre els carrers Lerma (est), San Luis (nord), Catamarca (oest) i La Rioja (sud) i té una capacitat per a 8.000 espectadors.
La baixa capacitat de l'estadi va fer que a partir de l'any 2002 comencés a utilitzar el camp Padre Ernesto Martearena, de propietat municipal.

## Palmarès

* Torneig Argentino A (2):
** 1995-96, 1997-98
* Campionat de Salta de futbol (20):
** 1928, 1929, 1930, 1931, 1933, 1934, 1935, 1938, 1953, 1957, 1967, 1970, 1972, 1974, 1975, 1988, 1991, 1993, 1995, 1997
* Copa Confraternidad Salta-Jujuy (5):
** 1984, 1988, 1990, 1992, 1999
# De Tijd

De Tijd (en flamenc [də ˈtɛit], i significa El Temps) és un diari flamenc belga fundat l'any 1968 i que pertany al grup de comunicació Mediafin. Aquest grup també edita el diari en francès L'Echo. Ambdós diaris ofereixen notícies de caràcter econòmic i financer, tot seguint l'exemple de Financial Times, Het Financieele Dagblad, FT Deutschland i molts d'altres. De Tijd se centra principalment en líders i gestors empresarials, inversors i responsables polítics dins i fora del camp polític. En els primers anys, el diari es va centrar fortament en la borsa. Els editors de De Tijd se subdivideixen en diversos editors petits amb el seu propi coordinador.

## Referències

* ↑ «De Tijd» (en anglès). https://web.archive.org,+26-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-26. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «European Studies: European News Resources» (en anglès). https://guides.nyu.edu,+30-11-2019. Arxivat de l'original el 2018-10-19. [Consulta: https://guides.nyu.edu/c.php?g=276707&p=1848124].
* ↑ «Belgium: New sizes for L'Echo and De Tijd - News detail | adnative.net» (en anglès). https://web.archive.org,+05-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-05. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «Chiffres déclarés sur l'honneur» (en francès). https://www.cim.be,+30-11-2019.+[Consulta: 30 novembre 2019].
# Salicilat de metil

El salicilat de metil és un èster de l'àcid salicílic i del metanol. Es presenta en moltes plantes de fulla perenne, d'aquí el nom oli de gaulteria. Anteriorment, el salicilat de metil es produïa partir de destil·lats del sucre de les branques de bedoll (Betula lenta ) o del te (Gaultheria procumbens). Avui dia, salicilat de metil es produeix sintèticament mitjançant la barreja d'àcid salicílic i metanol.
    ${\rm {C_{7}H_{6}O_{3}+CH_{3}OH\rightarrow C_{8}H_{8}O_{3}+H_{2}O}}$
El salicilat de metil s'utilitza en cremes, ja que té una olor agradable i estimula el flux sanguini dels capil·lars. També s'utilitza com a agent saboritzant en la goma i en dolços perquè té un gust similar a la menta. També té algunes propietats com antisèptic i per aquest motiu també va ser utilitzat en col·lutoris bucals. El salicilat de metil es pot utilitzar per tractar els animals i els òrgans que es conserven en formaldehid amb fins d'investigació o ensenyament. També es pot emprar per tenyir els teixits que són parcialment transparents. L'efecte és encara més fort quan el teixit ha estat tractat anteriorment amb blau de metilè per obtenir una radiografia per contrast.

## Vegeu també

* Àcid benzoic
# Corné van Kessel

Corné van Kessel (Veldhoven, Brabant del Nord, 7 d'agost de 1991) és un ciclista neerlandès. Professional des del 2009. corre a l'equip Telenet-Fidea Lions. S'ha especialitzat en el ciclocròs.

## Palmarès en ciclocròs

* 2009-2010
** Campió dels Països Baixos sub-23 en ciclocròs

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Marta-Ingrid Rebón Rodríguez

Marta-Ingrid Rebón Rodríguez (Barcelona, 8 de desembre de 1976) o simplement Marta Rebón és una escriptora, traductora i crítica literària catalana.
Es va llicenciar en humanitats i filologia eslava, amb un postgrau en traducció literària de la UPF i un màster en humanitats per la UOC. Col·labora habitualment amb mitjans de comunicació com El país i ha col·laborat, entre d'altres, amb Catalunya Ràdio, Letras Libres o Revista de Libros. Ha traduït nombroses obres d'autors russos al castellà i al català, entre els quals destaquen Nikolai Gógol, Svetlana Aleksiévitx, Vasili Grossman, Borís Pasternak, Liudmila Ulítskaia, Lev Tolstoi, Ievgueni Zamiatin, Iuri Oleixa, Vassili Aksiónov, Fiódor Dostoievski o Mikhaïl Bulgàkov. De l'anglès, ha traduït títols d'autors com Elif Batuman o Aravind Adiga. Ha exercit l'ofici de traductora residint a diversos països, com ara Itàlia, Equador, Rússia, Marroc, Israel o Bèlgica, experiències de les quals es nodreix l'assaig En la ciudad líquida. La seva carrera com a fotògrafa la realitza en parella amb Ferran Mateo dins del duo Rebón-Mateo. El 2017 va fer una estada a la Residència Faber.

## Obres

* En la ciudad líquida, Caballo de Troya, 2017.
* La ventana de Matisse en Los conjurados de Tánger, Sures, 2019.

## Premis i reconeixements

* 2009 - Premi La literatura rusa en España, per Vida y Destino de la Fundació Borís Ieltsin.
* 2009 - Millor obra estrangera per Vida i destí, Premis Qwerty de BTV.
* 2013 - Menció especial premi La literatura rusa en España per la traducció d'El fiel Ruslán de Gueorgui Vladímov

## Referències

* ↑ PAÍS, Ediciones EL «Artículos escritos por Marta Rebón | EL PAÍS» (en castellà). EL PAÍS.
* ↑ Chinchetru, David Flores «Un acto de responsabilidad que parece invisible» (en castellà). Noticias de Rusia | RBTH, 02-05-2011.
* ↑ «Rebón - Mateo» (en anglès). www.rebonmateo.org.. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «“Una buena traducción debe causar en el lector la impresión que el autor pretendía producir”. Entrevista a Marta Rebón» (en castellà). Letras Libres.

## Enllaços externs

* Entrevista en el programa de literatura Página 2 de TVE sobre En la ciudad líquida.
# Tajique

Tajique és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 148 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tajique tenia 148 habitants, 48 habitatges, i 39 famílies. La densitat de població era de 21,1 habitants per km².
Dels 48 habitatges en un 41,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 20,8% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 12,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 10,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.969 $ i la renda mediana per família de 27.969 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.000 $ mentre que les dones 32.500 $. La renda per capita de la població era de 7.645 $. Aproximadament el 34% de les famílies i el 30,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tajique». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tajique». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Meknassa Al Gharbia

Meknassa Al Gharbia (àrab مكناسة الغربية) és una comuna rural de la província de Taza de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.890 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Chantal Janzen

Chantal Janzen (Tegelen, 15 de febrer del 1979) és una actriu, presentadora, cantant i productora de televisió neerlandesa. Ha actuat en múltiples musicals, sèries de televisió i pel·lícules. Treballa per l'organisme de radiodifusió comercial RTL Nederland. Va ser una dels presentadors del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021 a Rotterdam.
Janzen va estudiar al Amsterdamse Hogeschool voor de Kunsten. Ha actuat, entre d'altres als musicals Crazy for You, Kunt u mij de weg naar Hamelen vertellen, mijnheer?, Saturday Night Fever, 42nd Street, Beauty and the Beast, Tarzan, Petticoat, Wicked i Hij Gelooft in Mij. També va cantar com a solista a Musicals in Ahoy (2002 i 2004), Holland zingt Hazes (2013) i Musicals in Concert (2014). Janzen també ha actuat en pel·lícules com Fighting Fish, De dominee, Feestje!, Deuce Bigalow: European Gigolo, Volle maan, Alles is Liefde, Kicks, Het Geheim, Pak van m'n Hart i Loverboy.
Com a presentadora de televisió a l'organisme de radiodifusió AVRO, va presentar entre altres la Gala del Gouden Televizier-Ring (2008, 2009 i 2010). El 2011 va començar a treballar per RTL Nederland, on fa des d'aleshores programes de televisió diversos com Everybody Dance Now, Holland's Got Talent, Chantal blijft slapen, Dance Dance Dance i The Talent Project. El 2014 va signar també un contracte a l'organisme de radiodifusió alemany Sat.1 on va presentar The Voice Kids.
Chantal Janzen té la seva pròpia revista i plataforma en línia &C. Està casada i té dos fills.

## Referències

* ↑ «Presenters» (en anglès). Eurovision.tv. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Chantal Janzen bevallen van zoontje Bobby» (en neerlandès). AD, 30-03-2018. [Consulta: 4 desembre 2019].
# Josep Maria Domènech i Benages

Josep Maria Domènech i Benages (Barcelona, 19 de novembre de 1931 - Mataró, 23 de novembre de 2017) va ser un actor de teatre, cinema i televisió català.

## Trajectòria professional
### Teatre

* 1966. Demà és festa de Jaume Ministral Masià. Estrenada al teatre Talia de Barcelona
* 1967. Aquesta nit improvisem de Luigi Pirandello. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1967. Adrià Gual i la seva època, escrit i dirigit per Ricard Salvat. Estrenat al teatre Romea de Barcelona.
* 1968. Verde doncella d'Emilio Romero, direcció de José María Morera. Estrenada al teatre Windsor de Barcelona.
* 1973. Macbett d'Eugène Ionesco, direcció de José María Morera. Estrenada al teatre Moratín de Barcelona.
* 1991. Timó d'Atenes de William Shakespeare,. Direcció d'Ariel García Valdés. Estrenada al Teatre Lliure de Barcelona.
* 1998. L'auca del senyor Esteve de Santiago Rusiñol. Direcció d'Adolfo Marsillach. Estrenada al Teatre Nacional de Catalunya.
* 2003. Començaments sense fi, de Georges Lavaudant, a partir de Franz Kafka. Estrenada a la Sala Tallers del Teatre Nacional de Catalunya.
* 2006. El malentès d'Albert Camus, direcció de Joan Ollé. Estrenada al teatre Lliure de Barcelona.

### Cinema

* 1997. El color de las nubes. Direcció de Mario Camus.
* 2007. Aqua, el riu vermell. Direcció de Manuel Almiñana
* 2012. El bosc. Direcció d'Óscar Aibar, a partir d'un conte d'Albert Sánchez Piñol.

## Referències

* ↑ Esquela a Capgrós
* ↑ «Josep Maria Domènech i Benages». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Salicilat d'etil

El salicilat d'etil és l'èster format per la condensació de l'àcid salicílic i l'etanol. És un líquid clar, poc soluble en aigua però soluble en alcohol i èter. Té una olor agradable que s'assembla a la gaultèria procumbent i s'utilitza en perfumeria i en aromes artificials.

## Referències

* ↑ Lapczynski, A.; McGinty, D.; Jones, L.; Bhatia, S.; Letizia, C.S.; Api, A.M. «Fragrance material review on ethyl salicylate». Food and Chemical Toxicology, 45, 1, 01-01-2007, pàg. S397–S401. DOI: 10.1016/j.fct.2007.09.043.
# Rutil

«Rutil» té aquests significats:
* Rútil (cognom romà)
* Rutil (peix), Rutilus rutilus
* Rútil, mineral
# Coronation Anthems

Els Coronation Anthems (Himnes de la coronació) són quatre peces compostes per George Frideric Handel (1685- 1759) amb motiu de la coronació del rei Jordi II de la Gran Bretanya el 1727 i que s'han fet servir en les successives coronacions dels reis britànics. Del primer d'aquestes peces, Zadok the Priest també ha estat el motiu per compondre l'Himne de la Lliga de Campions de la UEFA.

## Coronation Anthems

* Zadok the Priest (HWV 258)
* My Heart Is Inditing (HWV 259)
* The King Shall Rejoice (HWV 260)
* Let Thy Hand Be Strengthened (HWV 261)
# Juan Gelabert Margüello

Juan Miguel "Juanmi" Gelabert Margüello (Capdepera, 29 de setembre de 1972) és un exfutbolista mallorquí, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

A Mallorca hi va començar al CE Escolar abans d'entrar a les categories inferiors del RCD Mallorca. Sense debutar amb el primer equip, el 1990 es marxa al castellà CD Venta de Baños, amb qui disputaria una temporada abans de recalar al Palencia CF, de Segona Divisió B. Després de quatre temporades a l'equip palentí, amb qui va estar a punt d'ascendir, recala a l'Elx CF. Amb els valencians aconsegueix l'ascens a Segona Divisió el 1997.
Juga fins a 39 partits i marca el seu únic gol a Primera i Segona Divisió en eixa temporada 97/98. L'Elx però, perd la categoria, i el defensa fitxa per l'Hèrcules CF, amb qui torna a descendir. Després d'una temporada a Segona B amb els herculans, el mallorquí retorna a la categoria d'argent de la mà del Recreativo de Huelva.
A Huelva qualla una gran temporada, sumant 40 partits, que possibiliten el seu fitxatge pel Sevilla FC. Amb els sevillans debuta en primera divisió la 01/02. No es fa amb la titularitat en els dues temporades que hi roman a l'equip sevillà, i el 2003 retorna a la Segona, ara amb el Córdoba CF.
Disputa dues campanyes amb els blanc-i-verds, la primera titular i la segona més discreta. L'estiu del 2005 s'incorpora a l'Sporting de Gijón, amb qui milita altres dues temporades. A les postres, a finals de la temporada 06/07, es veu obligat a deixar la pràctica del futbol ates una lesió a l'ull resultat una pilotada. En total, suma prop de 250 partits entre Primera i Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Juanmi de paso hacia primera Arxivat 2017-01-19 a Wayback Machine. (castellà)
# Superfície mínima de Catalan

En geometria diferencial, la superfície mínima de Catalan és una superfície mínima estudiada originalment per Eugène Charles Catalan el 1855.
Té la propietat especial de ser la superfície mínima que conté un cicloide com a geodèsica. És també escombrada cap enfora per una família de paràboles.
La superfície té les característiques matemàtiques exemplificades per la següent equació paramètrica:
    ${\begin{aligned}x(u,v)&=u-\sin(u)\cosh(v)\\y(u,v)&=1-\cos(u)\cosh(v)\\z(u,v)&=4\sin(u/2)\sinh(v/2)\end{aligned}}$

## Referències

* ↑ Catalan, E. "Mémoire sur les surfaces dont les rayons de courbures en chaque point, sont égaux et les signes contraires." Comptes rendus de l'Académie des Sciences de Paris 41, 1019–1023, 1855.
* ↑ Ulrich Dierkes, Stefan Hildebrandt, Friedrich Sauvigny, Minimal Surfaces, Volume 1. Springer 2010
* ↑ Gray, A. "Catalan's Minimal Surface." Modern Differential Geometry of Curves and Surfaces with Mathematica, 2nd ed. Boca Raton, Florida: CRC Press, pp. 692–693, 1997

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W. "Catalan surface." De MathWorld—Un Recurs del Web Wolfram Arxivat 2022-01-04 a Wayback Machine..
* Weiqing Gu, La Biblioteca de Superfícies.
# Josep Maria Domènech i Graells

Josep Maria Domènech i Graells (Barcelona, 1949) és un periodista català, codirector del documental Balseros.
Membre de l'equip de reporters del programa de Televisió de Catalunya "30 minuts", a partir d'un reportatge realitzat l'any 1994 per a aquest programa sobre set cubans i les seves respectives famílis quan preparaven la seva sortida de Cuba per arribar a la costa dels Estats Units d'Amèrica l'any 2002 va realitzar, en companyia de Carles Bosch i amb el guió del mateix Bosch i David Trueba, el documental Balseros. Amb aquest documental foren nominats al Premi Goya així com al Premi Oscar, esdevenint la primera producció catalana en aconseguir aquest reconeixement.
L'any 2003 fou guardonat, juntament amb Carles Bosch i concedit per la Generalitat de Catalunya, amb el Premi Nacional de Cinema per presentar una aproximació vital, honesta i còmplice al drama personal i familiar de l'emigració de Cuba als Estats Units.
L'any 2005 Domènech fou guardonat amb el Premi Emmy Internacional a la millor fotografia pel documental Balseros.

## Nominacions
### Premis Goya

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2003 | Millor documental | Balseros | Candidata |

### Premis Oscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2004 | Millor documental | Balseros | Candidata |

### Premis Emmy

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2005 | Premi Emmy a la millor fotografia | Balseros | Guanyador |

## Referències

* ↑ Llibre Directores de cine en Cataluña. De la A a la Z. Escrit per Magí Crusells Valeta

## Enllaços externs

* (català) Informació de www.tvcatalunya.com Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.