OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estearat de liti

Estearat de liti és un compost químic amb la fórmula LiO₂C(CH₂)$_{16}$CH₃. Està formalment classificat com un sabó (una sal d'un àcid gras). L'estearat de liti és un sòlid tou blanc, preparat per la reacció de l'hidròxid de liti amb l'àcid esteàric.
L'estearat de liti i el liti 12-hidroxiestarat són sabons de liti i són components del greix de liti.

## Referències

* ↑ Angelo Nora, Alfred Szczepanek, Gunther Koenen, "Metallic Soaps" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2005 Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a16_361

## Enllaços externs

* chemical land
# Este (desambiguació)

«Este» té aquests significats:
Biografia:
Geografia:
* Este (Elba): un afluent esquerre de l'Elba.
* Este (Pàdua): ciutat de la província de Pàdua.
Miscel·lània:
# Estearat

Estearat és una forma aniònica de l'àcid esteàric, fórmula C$_{17}$H$_{35}$COO$^−$.

## Exemples

* Estearat de liti, LiO₂C(CH₂)$_{16}$CH₃
* Estearat de sodi, Na(C$_{17}$H$_{35}$COO)
* Estearat de calci, Ca(C$_{17}$H$_{35}$COO)₂
* Estearat de magnesi, Mg(C$_{17}$H$_{35}$COO)₂
# Estereotips sobre els valencians

Els estereotips sobre els valencians són el conjunt de generalitzacions sobre el mode de ser dels valencians que poden o no reflectir la realitat. Tradicionalment, estos estereotips es donaven al context de l'Estat espanyol. Tanmateix, amb la fluïdesa de les comunicacions arran de la tercera globalització, els diferents estereotips poden difondre's a llocs més llunyans.
Una de les percepcions sobre els valencians és la d'un territori amb multiplicitat d'elements festius de caràcter exòtic. Tot i haver-se encunyat un terme per a referir-se a esta percepció del País Valencià, el Levante feliz, autors com Antoni Ariño troben ja l'estereotip en l'obra del segle xviii El carácter del pueblo valenciano, de Vicente Franco.
Pel que fa a l'àmbit acadèmic, existeix una percepció del poble valencià com a indefinit, en contrast, o respecte, a Catalunya i Castella.
L'estereotip que moltes generacions de valencians han vist com a més definidor de la personalitat pròpia ha estat el del Levante feliz, expressió encunyada als mitjans periodístics de Madrid republicà durant la Guerra Civil Espanyola, presentava una imatge idíl·lica del País Valencià que enrailava amb l'imaginari de la burgesia citrícola valenciana de finals del Segle XIX i dels renaixentistes conservadors de Teodor Llorente. Al relat madrileny del Levante Feliz, però, se li sumaven nous elements com l'ús del terme Llevant com a evocadora d'una llunyania difusa, orientalitzadora; i el terme Feliç en referència a la llunyania de la Guerra, la llunyania inicial dels bombarders i de la fam.
L'expressió fon popularitzada pel periodista José Luis Salado de La Voz. Tanmateix, ell utilitzava l'expressió amb un significat diferent del que finalment feu fortuna, ja que per a ell el Levante feliz era aquell, entre Cartagena i Roses, on es refugiaren diversos membres de les elits madrilenyes al Madrid encerclat. L'expressió arribà a València i arribà a ser criticada per diaris republicans com ara El Mercantil Valenciano i El Pueblo, que arribaren a interpretar-la com un atac a la població valenciana en el seu conjunt.
Molt citada en terres valencianes és la frase del Comte-Duc d'Olivares, al segle xvii, per la qual es concebia els valencians com a més molls que la resta de pobles de la Corona d'Aragó.

## Referències

* ↑ Company, 2007, p. 111.
* 1 2 3 4 Company, 2007, p. 107.
* ↑ Informe del Consell Valencià de Cultura sobre el terme "Levante" de 1996, realitzat per Manuel Bas Carbonell i Francesc Pérez i Moragón
* ↑ Company, 2007, p. 115.
* 1 2 3 4 5 Company, 2007, p. 116.
* ↑ Company, 2007, p. 117.
* ↑ Company, 2007, p. 114.

## Bibliografia

* Company, Rafael «El Levante festero i la reinvenció dels estereotips sobre els valencians. Com ens veuen d'exòtics.». Revista valenciana d'etnologia, 2, 2007, pàg. 107-146. Arxivat de l'original el 2016-10-09. ISSN: 1885-1533 [Consulta: 20 novembre 2017].
# Falottaïta

La falottaïta és un mineral de la classe dels minerals orgànics. Rep el nom de la mina Falotta, a Suïssa, la seva localitat tipus.

## Característiques

La falottaïta és un oxalat de fórmula química MnC₂O₄·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, sent publicada per primera vegada el 2016. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Es deshidrata lentament (durant diversos mesos) en condicions ambientals formant lindbergita dihidratada. Els cristalls transparents i incolors originals es tornen blancs i opacs durant el procés de deshidratació.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba depositada a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Basilea, a Suïssa, amb el número d'espècimen: s69.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Suïssa, concretament a la mina Falotta, situada a Surses, dins la regió d'Albula (Grisons). També ha estat descrita al districte de Kahlenberg, dins el districte de Goslar (Baixa Saxònia, Alemanya). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Falottaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r setembre 2021].
# Fepime

Fepime Catalunya, Federació d'Empresaris de la Petita i Mitjana Empresa de Catalunya, és la patronal que representa les micro, petites i mitjanes empreses de Catalunya.
Fundada l'any 2000, Fepime representa, de manera directa i indirecta, vora 400 organitzacions territorials i sectorials.
Fepime defensa la pime catalana com a motor del creixement econòmic i social de Catalunya, l'eix mediterrani, l'estat Espanyol i Europa. Treballa perquè el marc polític i econòmic afavoreixi el desenvolupament de les pimes, que representen la pràctica totalitat del teixit empresarial català i donen feina a tres quartes parts dels treballadors a Catalunya.
Cada 3 anys, Fepime realitza el Congrés de la Micro, Petita i Mitjana empresa de Catalunya, que actualment compta amb 3 celebracions.

## Referències

* ↑ «Rosell (CEOE) ve "prácticamente imposible" derogar la reforma laboral por su complejidad» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-07-03. [Consulta: 3 juliol 2018].
* ↑ «Fepime inicia el congreso de la micro, pequeña y mediana empresa en Tarragona». La Vanguardia.
# Ferabràs

Ferabràs (forma occitana; en francès és Fierabras) és una cançó de gesta —hi ha debat sobre si és occitana o francesa originàriament— de temàtica èpica carolíngia. La documentació indica que va ser escrita entre 1230 i 1240 en occità i que consta d'uns cinc mil versos. Per altra part, les versions franceses (llengua d'oïl) documentades són anteriors (cap al 1170) i alguna d'estes arriba a tindre més de sis mil versos.
Consta de narracions de batalles i enmig la història d'una sarraïna que es fa cristiana per amor. Carlemany ataca Espanya per a recuperar les relíquies de la Passió, en mans de l'emir Balan, el fill del qual, Ferabràs, és un heroi virtuós. Vençut per Olivier en un combat, és il·luminat per l'Esperit Sant i es converteix al cristianisme. Atacat pels sarraïns, és tancat pel seu pare a una torre. Però la seva germana Floripar, enamorada de Guiu de Borgonya, ajuda Rotllà i Carlemany a vèncer Balan, qui morirà en negar-se a convertir-se al cristianisme. Es tracta d'una exaltació dels cristianisme com a virtut fantàstica més que com a fe.
El bàlsam de Ferabràs era un poció màgica que va trobar el cavaller en les seves aventures i que funcionava com a guaridor universal. La seva fama es va perllongar més enllà de les històries carolíngies i apareix com un motiu al Quixot.

## En la cultura popular

A alguns pobles valencians es pronuncia com Ferrabràs i s'utilitza com a malnom afectuós o com a nom per a designar a xiquets entremaliats.

## Referències

* ↑ Lafont, Robert «Les origines occitanes de la chanson de geste : le cas de F(i)erabras». Cahiers de Civilisation Médiévale, 41, 164, 1998, pàg. 365–373. DOI: 10.3406/ccmed.1998.2734.
* ↑ Ferrabràs

## Bibliografia

* Robèrt Lafont i Christian Anatole (1973) Història de la literatura occitana Dopesa, Barcelona.

## Enllaços externs

* Der Roman von Fierabras a Google.books
# FIVA

El FIVA o Fitxer Informatiu de Vehicles Assegurats, és una base de dades de caràcter públic gestionada pel Consorci de Compensació d'Assegurances, que està operativa des de 1996. La llei li atribueix la finalitat de subministrar les dades necessàries perquè les autoritats competents (Guàrdia Civil, Policia Municipal, Policia Nacional o Autonòmica, Ambulatoris d'urgències, centres d'ITV, etc.) puguin saber les dades sobre l'assegurança d'un vehicle. Facilita el control de l'assegurança obligatòria d'una banda i permet disposar en cas d'accident de les dades relatives a l'empresa d'assegurances que cobreix la responsabilitat civil dels vehicles implicats.
La base de dades d'assegurances conté les dades relatives a tots els vehicles donats d'alta a Espanya (o amb autorització de residència a Espanya) que tenen assegurada la cobertura de responsabilitat civil obligatòria.
Les empreses d'assegurances i reassegurances del ram de l'automòbil tenen l'obligació de subministrar diàriament al FIVA a través del Sistema de Transferència de Dades (sistema EDITRAN), les altes i baixes dels vehicles assegurats, identificables mitjançant la seva matrícula i un codi identificatiu de la marca, subministrant, en el cas de les altes, la data d'inici de vigència de l'assegurança així com la data de fi de vigència del període d'assegurança en curs, la categoria del contracte i, en el cas de les baixes, la data de fi de vigència de l'assegurança. La informació continguda a la base de dades (només a efectes informatius), té presumpció de veracitat llevat que es provi el contrari.
L'obligatorietat de portar a sobre el certificat d'assegurança d'un vehicle segueix en vigor i es pot ser multat pel fet de no portar-lo, però en canvi qualsevol agent de l'autoritat pot saber mitjançant una simple trucada a la seva central de guàrdia, si el vehicle està assegurat o no.

## Referències

* ↑ «FIVA Fitxer Informatiu de Vehicles Assegurats (FIVA)». Consorci de Compensació d'Assegurances. Arxivat de l'original el 2017-02-27. [Consulta: 26 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Consorci de Compensació d'Assegurances
# FINCA Afghanistan

FINCA Afghanistan és una organització sense ànim de lucre de microfinances i una filial de FINCA International. La seva seu es troba a Kabul, Afganistan. FINCA Afganistan va ser fundada l'1 d'agost de 2003 a través de subvencions i préstecs subministrats per diversos donants i organismes de finançament. Sa Majestat la Reina Rània de Jordània va anunciar el llançament del programa en 2002.

## Referències

* ↑ «Her Majesty Queen Rania of Jordan's website, 16 de setembre de 2003». Arxivat de l'original el 27 de setembre de 2007. [Consulta: 24 abril 2007].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de FINCA (anglès)
* Microfinance Investment Support Facility for Afghanistan (MISFA) (anglès)
# FJD

FJD té els següents significats:
* Joventut Lliure Alemanya (del seu nom en alemany Freie Deutsche Jugend), organització juvenil oficial de la República Democràtica Alemanya
* FJD també és el codi ISO 4217 del dòlar fijià, moneda oficial de les illes Fiji
Viccionari
# Ferro de Wolfsegg

El Ferro de Wolfsegg (o Cub de Salzburg) és un petit tros de ferro trobat dins d'un bloc de carbó al poble de Wolfsegg (Àustria). Aquest objecte és interessant perquè el seu origen és desconegut. De vegades s'ha adduït com a prova que allí van existir, en èpoques prehistòriques, civilitzacions que van sobrepassar al gènere humà modern en el desenvolupament tecnològic.
Un informe que va aparèixer a la revista Nature (volum 35, 11, novembre de 1886, pag 36) descriu l'objecte com «gairebé un cub», «amb una incisió profunda». El ferro mesura 67 mm d'alt, 67 mm ample, i 47 mm en la part més gruixuda. Pesa 785 g, i el seu pes específic és 7,75. És possible que l'objecte sigui un meteorit de ferro, considerant la seva composició i la superfície característicament picada. És poc probable que un meteorit obtingués aquesta forma peculiar.
El Ferro de Wolfsegg va ser examinat el 1966 al Museu d'Història Natural de Viena. L'opinió final del Doctor Kurat del Museu i el comitè del Geologisches Bundesanstalt a Viena és que l'objecte és simplement ferro artificial. Podria ser que aquests objectes de ferro fossin usats com llast en maquinària primitiva d'explotació minera. No obstant això, no apareix cap prova que aquests blocs de ferro fossin fabricats per a la mineria.

## Oopart

El Ferro Wolfsegg és considerat per alguns com un out-of-place artifact (OOPArt), i que sovint s'expressa com un fet en la literatura paranormal que va desaparèixer sense deixar rastre en 1910, del Museu de Salzburg. De fet, com s'esmenta anteriorment, és al Museu Heimathaus de Vöcklabruck, Àustria, que és on es va prendre la fotografia de dalt. Altres autors també ho descriuen erròniament com "un cub d'acer perfectament mecanitzat".

## Referències

* ↑ Noorbergen, Rene. Secrets of the Lost Races: New Discoveries of Advanced Technology in Ancient Civilizations. TEACH Services, Inc., 2001, p. 43. ISBN 1-57258-198-0.
* ↑ Short, Robert. Out of the Stars. Buy Books, 2003, p. 69. ISBN 0-7414-1504-6.
* ↑ Sagan, Carl; Jerome Agel. Carl Sagan's Cosmic Connection. Cambridge University Press, 2000, p. 206. ISBN 0-521-78303-8.

## Bibliografia

* Noorbergen, Rene. 2001. "Secrets of the Lost Races: New Discoveries of Advanced Technology in Ancient Civilizations", TEACH Services, Inc ISBN 1-57258-198-0.
* Nature (1886.11.11) V35, P36
* L'Astronomie 1886, pàg. 463
* Short, Robert. 2003. "Out Of The Stars", Infinity Publishing, ISBN 0-7414-1504-6

## Vegeu també

* Pilar de ferro de Delhi
* Objectes fora de lloc

## Enllaços externs

* The Book of the Damned - Chapter 9
# Ferro de llança

El ferro de llança o, simplement, ferro és la punta de la llança, que comprèn la fulla i el cub amb què s'assegura l'asta.
Les puntes metàl·liques de les armes d'asta, dels estendards i de les banderes també reben el nom de ferro. Antigament, es reservava el terme a les fulles de les armes d'asta, els metalls de la qual eren de formes molt variades; i particularment s'ha aplicat a les puntes de metall agusades de les diferents classes de llança.

## Galeria

* Alabardes i llances
* Espuntons
* Corsesca
* Punta de llança ibera de la Bastida de les Alcusses (Museu de la Prehistòria de València)

## Referències

* ↑ «ferro». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Séptima acepción de hierro en el DRAE
* ↑ Antonio Martínez. (1849). Catálogo de la Real Armería, mandado formar por...José Maria Marchesi: Glossario compuesto de varias palabras cuya esplicacion es necesaria para la intelijencia del catalogo que antecede, p. 72
* ↑ J.D.W.M. (1863) Diccionario militar: Contiene las voces técnicas, términos, locuciones y modismos antiguos y modernos de los ejércitos de mar y tierra, p. 515
* ↑ Enrique de Leguina. (1912) Glosario de voces de armería, p. 653

## Vegeu també

* Alabarda
* Espuntó
* Corsesca
* Bec de Corbin
# Fairmount (Indiana)

Fairmount és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2006 tenia 2.866 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairmount tenia 2.992 habitants, 1.226 habitatges, i 859 famílies. La densitat de població era de 785,9 habitants/km².
Dels 1.226 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.843$ i la renda mediana per família de 44.033$. Els homes tenien una renda mediana de 31.136$ mentre que les dones 23.041$. La renda per capita de la població era de 18.029$. Entorn del 7,4% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairmount». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairmount». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fairmount Heights

Fairmount Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 1.508 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairmount Heights tenia 1.508 habitants, 498 habitatges, i 361 famílies. La densitat de població era de 2.156,5 habitants/km².
Dels 498 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,9% hi vivien parelles casades, en un 26,7% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.250 $ i la renda mediana per família de 53.304 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.107 $ mentre que les dones 34.327 $. La renda per capita de la població era de 17.966 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairmount Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairmount Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eupherusa

Eupherusa és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

El colibrí nimfa de Mèxic era inclòs al gènere Thalurania però ha estat recentment ubicat a Eupherusa arran estudis moleculars recents.
El gènere està format per 5 espècies.
* colibrí nimfa de Mèxic (Eupherusa ridgwayi).
* colibrí d'Oaxaca (Eupherusa cyanophrys).
* colibrí cua-ratllat (Eupherusa eximia).
* colibrí ventrenegre (Eupherusa nigriventris).
* colibrí de Guerrero (Eupherusa poliocerca).

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. Pages 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
# Euphagus

Euphagus és un dels gèneres d'ocells, de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010), aquest gènere conté dues espècies:
* Euphagus carolinus - quíscal del Canadà.
* Euphagus cyanocephalus - quíscal de Brewer.
# Falciot fosc

El falciot fosc (Cypseloides niger) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae).

## Descripció

* És el falciot més gran d'Amèrica del Nord, amb una llargària de 18 – 19 cm i un pes de 45 g.
* Gairebé completament negre, amb la cua lleugerament forcada.

## Hàbitat i distribució

Vola molt alt, criant en parets rocoses prop de cascades de les muntanyes del sud-est d'Alaska, Colúmbia Britànica, sud-oest d'Alberta, nord-oest dels Estats Units, Califòrnia i altres Estats del sud-oest, Mèxic, Amèrica Central i les Antilles. Les poblacions del continent fan moviments migratoris poc coneguts.

## Referències

* ↑ «Falciot fosc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ «Black Swift Cypseloides niger in Canada» (en anglès). COSEWIC Assessment and Status Report, 2015.
# Falciot frontblanc

El Falciot frontblanc (Cypseloides storeri) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita sobre boscos i zones obertes de les muntanyes de l'oest de Mèxic, a Michoacán, Jalisco i Guerrero.

## Hàbitat

Els registres d'aquesta espècie han estat ocasionals, i no existeixen més dades sobre l'extensió del seu hàbitat, encara que se sap que s'estén entre els 1.500 m i els 2.500 m entre el bosc montà tropical o subtropical i la transició del caducifoli/sec tropical, en zones amb nombroses cascades i barrancs de l'oest de Mèxic. Aquest és el motiu pel qual el seu estat de conservació es classifica com de dades insuficients.

## Morfologia

La longitud del bec és 4,8 mm, les ales 135 mm, la cua 42,6 mm i 17,3 mm el cap. El pes corporal és de 39,5 grams. El plomatge principalment és de color sèpia, encara que més clar en la part inferior del cos i més fosc en el plec de les ales. Les plomes del front, els costats del cap, la barbeta i la gola tenen acabat blanc. Cames i peus negrós.

## Població

S'ha estimat la seva població en menys de 50.000 individus.

## Referències

* ↑ «Falciot frontblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ Ardeola. Ardeola.
* ↑ del Hoyo, J.; Elliott, A.; Sargatal, J. 1999. Handbook of the Birds of the World, vol. 5: Barn-owls to Hummingbirds. Lynx Edicions, Barcelona, Spain.
* ↑ Adolfo Navarro et al. «Cypseloides storeri, A new species of swift from Mexico» (en anglès). The Wilson Bulletin p.55-64, 1992. [Consulta: 4 maig 2014].
* ↑ A. Panjabi in litt. 2008