OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Esperança i glòria

Esperança i glòria (títol original en anglès Hope and Glory) és una pel·lícula britànica dirigida per John Boorman i estrenada el 1987. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.
Té una seqüela: Reina i pàtria (2014).

## Argument

Aquesta pel·lícula comença amb la Segona Guerra Mundial, i és a través de Bill, un noi de 7 anys que viu als afores de Londres, que es veu aquesta guerra. A l'anunci del començament de la guerra amb Alemanya pel Primer Ministre Churchill, el pare de Bill decideix allistar-se a l'exèrcit, per servir la seva pàtria. Des de llavors la seva mare decideix enviar els seus fills a Austràlia, per por a no poder assumir les càrregues. Però una vegada a l'estació, per por, angoixa i amor, decideix no enviar-los, i els porten a Londres, a la casa familiar. La seva vida continua, ritmada per les alertes, les bombes, i les cases destruïdes. Però quan a la seva casa pròpia es cala foc, estan obligats a marxar al camp: a la casa de l'avi. I és amb aquest últim que s'acabarà la pel·lícula, amb qui la guerra sembla no existir, i que tanmateix impacta encara Anglaterra...

## Repartiment

* Sebastian Rice-Edwards: Bill Rowan
* Geraldine Muir: Sue Rowan
* Sarah Miles: Grace Rowan
* David Hayman: Clive Rowan
* Sammi Davis: Dawn Rowan
* Derrick O'Connor: Mac
* Susan Wooldridge: Molly
* Jean-Marc Barr: Bruce Carrey
* Ian Bannen: Avi George
* Annie Leon: Àvia
* Jill Baker: Faith
* Amelda Brown: Hope
* Katrine Boorman: Charity

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica 1988

### Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística 1988

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ The New York Times. Hope and Glory (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* Fitxa del film
# Marbre (metrologia)

El marbre és un instrument elemental de verificació utilitzat en el control de superfícies planes.

## Verificació d'una superfície plana per mitjà del marbre

En aquesta verificació s'aplica el principi geomètric que diu: Dues superfícies planes superposades coincideixen, per tant, tots els punts d'una pertanyen a l'altra. La verificació d'una superfície plana per mitjà del marbre es realitza pel mètode del pintat. Consisteix a pintar degudament el marbre, que és la superfície plana de referència. En lliscar sobre la superfície la cara de la peça a verificar, aquesta es tacarà de colorant: si la cara queda tacada de manera uniforme, es diu que la superfície verificada és plana.

## El marbre

En tecnologia es diu marbre a un bloc de fosa amb una superfície plana que constitueix una superfície de referència. La part inferior del marbre està constituïda per una sèrie de nervis per evitar la deformació de l'esmentada superfície de referència. El marbre es recolza generalment sobre tres punts perquè el suport sigui perfecte sobre qualsevol banc de treball. El colorant emprat sol ser Blau de Prússia o Mini amb oli.

## Ús del marbre

* El marbre i la superfície a verificar han d'estar nets
* El colorant ha d'estar estès uniformement i s'ha de posar una capa molt prima. El gruix del colorant no sol arribar a la centèsima de mil·límetre
* El fregament de la peça sobre el marbre s'ha de fer amb una lleugera pressió
* Els moviments s'han de fer seguint diverses direccions
* La durada del fregament ha de ser molt curta
* La superfície de referència ha de ser sempre major que la superfície a verificar
* Abans de controlar amb el marbre cal comprovar si els defectes de planitud són grans, per a això s'utilitza un regle

## Referències

* ↑ Metrologia
* ↑ Marbre a TERMCAT
* ↑ «Marbre (metrologia)». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ marbres al web de Jingda
* ↑ Verificació de superfícies planes
* ↑ Instrumentos de control a ajuste.wordpress
Viccionari
# Marisol Garrido Valero

Marisol Garrido Valero (Madrid, 15 de juliol de 1956) és una enginyera i doctora agrònoma i formadora i assessora en agricultura biodinàmica.
Es va doctorar en Enginyeria Agrònoma a la Escuela de Ingenieros Agrónomos de Madrid. Va ampliar la seva formació a l'ETSIA de Madrid, a l'Institut d' Investigació SHR-Polanowice a Polònia, a la Universitat de Hohenheim, Stuttgart a Alemanya i a Stavanger a Noruega.
Va ser professora i investigadora de la Universidad Europea de Madrid com a Directora del Departament de Medi Ambient on va desenvolupar diferents projectes de la Unió Europea i d'altres organismes de cooperació internacional a Llatinoamèrica i Filipines.
Va fundar el Instituto de Estudios para la Vida Rural Sostenible i va ser cofundadora de la Sociedad Española de Agricultura Ecológica. Destaca per l'organització i dinamització de la certificació Demèter a Espanya en agricultura biodinàmica i va ser directora de Demèter Espanya.
S'ha preocupat sempre per l'alimentació de qualitat i suficient per a tota la humanitat, per la salut del planeta i dels éssers humans. Per això ha orientat sempre els seus estudis en el desenvolupament de l'agricultura respectuosa amb la terra i en la producció d'aliments sans.
Actualment es dedica a la formació de pagesos i tècnics en l'àmbit de l'agricultura biodinàmica i ecològica. També fa assessorament per a la recuperació i millora dels sòls degradats
És autora i coautora de nombrosos articles, monografies i llibres d'investigació i divulgació en agricultura i medi ambient.

## Referències

* Agricultura biodinàmica. Marisol Garrido.
* Acerca de la tierra y su fertilidad.
* Radio Televisión Española. Las tierras de la Tierra.
# Numeri Fabi Buteó

* Per a altres significats, vegeu «Numeri Fabi Buteó (pretor 173 aC)».
Numeri Fabi Buteó (llatí: Numerius Fabius M. f. M. n. Buteo) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Fàbia, una família patrícia, i pertanyia a la branca dels Fabi Buteó. Era germà del cònsol de l'any 245 aC, Marc Fabi Buteó.
Va ser elegit cònsol l'any 247 aC durant la Primera Guerra Púnica i va dirigir el setge de Drèpana. L'any 224 aC va ser mestre de la cavalleria del dictador Luci Cecili Metel.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 518.
# Key Biscayne

Key Biscayne és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 10.507 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Key Biscayne tenia 10.507 habitants, 4.259 habitatges, i 2.900 famílies. La densitat de població era de 3.169,4 habitants/km².
Dels 4.259 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.599 $ i la renda mediana per família de 107.610 $. Els homes tenien una renda mediana de 86.322 $ mentre que les dones 46.765 $. La renda per capita de la població era de 54.213 $. Cap de les famílies i l'1,46% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Key Biscayne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Key Biscayne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Al-Hajjaj ibn Yússuf ibn Matar

* No s'ha de confondre amb Al-Hajjaj ibn Yússuf.
Al-Hajjaj ibn Yússuf ibn Matar (àrab: الحجاج بن يوسف بن مطر) (786 - c. 833) va ser un matemàtic de Bagdad del segle ix.
No es coneix res de la seva vida. Només se sap que va ser el primer traductor dels Elements d'Euclides i de l'Almagest a l'àrab presumptament d'originals en grec.
L'únic manuscrit antic que es conserva de la seva traducció dels Elements d'Euclides es troba a la Biblioteca de la Universitat de Leiden (Manuscrit 399.1) i conté comentaris d'An-Nayrizí. Es considera que aquesta traducció d'Al-Hajjaj va ser utilitzada per Adelard de Bath a començaments del segle xii i per Gerard de Cremona al segle xiii per a fer-ne sengles traduccions al llatí.

## Referències

* ↑ Brentjes, Sonja a Thomas Hockey et al. (eds.).The Biographical Encyclopedia of Astronomers. Springer. New York, 2007. Pàgines 460-461. ISBN 9780387351339
* ↑ Va ser editat el 1897 per Heiberg, J.L. i Besthorn, R.O.. Codex Leidensis 399,1. Euclidis Elementa eæ interpretatione Al-Hadschdschadschii cum commentariis Al-Narizii. Copenhaguen, 1897
* ↑ Clagett, 1953, p. 16 i ss.
* ↑ Young, 2004, p. 311 i ss.

## Bibliografia

* Busard, H.L.L.. The First Translation of Euclid's Elements Commonly Ascribes to Adelard of Bath, Books I–VIII and Books X.36–XV.2. Pontifical Institute of Medieval Studies, 1983. ISBN 9780888440648.
* Clagett, Marshall «The Medieval Latin Translations from the Arabic of the Elements of Euclid with Special Emphasis of the Versions of Adelard of Bath». Isis, Vol. 44, 1-2, 1953, pàg. 16-42. DOI: 10.1086/348186. ISSN: 0021-1753.
* Young, Gregg de «The Latin Translation of Euclid's Elements Attributed to Gerard of Cremona in Relation to the Arabic Transmission» (en anglès). Suhayl, Vol. 4, 2004, pàg. 311-383. ISSN: 1576-9372.
# Bernat Marquès i Rullan

Bernat Marquès i Rullan (Sóller, 1869 - Illetes, Calvià, 1937) fou un polític mallorquí. Va emigrar el 1885 a Puerto Rico on va fer fortuna. Fundà l'empresa mallorquina Frío Balear. Durant la Segona República va ser el president d'Esquerra Republicana Balear a Sóller. Es casà amb Catalina Mayol, germana de la política i escriptora Maria Mayol i Colom, amb qui tingué Jéanne Marquès Mayol, empresària republicana.
Home de posició acomodada, demòcrata i moderat, no es coneix cap motiu que expliqui el seu assassinat. Els historiadors han fet observar la particular virulència feixista contra les persones vinculades a l'esquerra amb una bona posició econòmica (culpables de traïció de classe) que, a vegades, desembocà en represàlies brutals.
Les acusacions que argumentà el fiscal militar Ricardo Mulet Fiol contra Marquès i la seva família són ben poc convincents. Dia quinze de gener de l'any 1937, a la caserna del Carme, comparegueren davant un tribunal militar Bernat Marquès i Rullan, Catalina Maiol, Josep Rovira i Sellarés i els fills dels dos primers, Bernat, Josep, Joana, María Lluïsa i Catalina. El Tribunal va ser dur en extrem en les seves conclusions: Bernat Marquès, Catalina Maiol i les seves filles Maria Lluïsa i Catalina, foren condemnats a mort. La revisió de la condemna certificà la pena de mort de Bernat Marquès mentre que la seva esposa i els cinc fills quedaren condemnats entre 3 i 5 anys de reclusió. Finalment, l'any 1940 pogueren sortir de la presó. Bernat Marquès, en canvi, va ser afusellat en el Fort d'Illetes dia cinc de juny de 1937.

## Referències

* ↑ Capellà, Llorenç Diccionari Vermell p. 100-101

## Enllaços externs

* Biografia de Bernat Marquès a Fideus
# Estació de trens de Tétange

L'Estació de trens de Tétange (en luxemburguès: Gare Téiteng; en francès: Gare de Tétange, en alemany: Bahnhof Tetingen) és l'estació de trens de la ciutat de Tétange al sud-oest de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 60 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb les Terres Roges al sud del país. Tétange és la segona parada del ramal de la línia principal a Noertzange que condueix cap a Rumelange.

## Servei

Tétange rep els serveis ferroviaris pels trens de Regionalbahn (RB) i Regional Express (RE) amb relació entre la Ciutat de Luxemburg - Noertzange - Rumelange (línea 60b).

## Referències

* ↑ «Horaris L60b» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 24 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Tétangel
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Kayl | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60b | | Rumelange | Rumelange |
| Noertzange | Kayl | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60b | | Rumelange | Rumelange |
# Bascharage

Bascharage (luxemburguès Nidderkäerjeng, alemany Niederkerschen) és una ciutat de la comuna de Käerjeng i antigua comuna del sud-oest de Luxemburg, en el cantó de Capellen.
El 2001, la vila de Bascharage, que és situada al centre de la comuna, tenia 4.550. Altres viles de l'antigua comuna són Hautcharage i Linger.

## Burgmestres de l'antigua comuna

* 1858-1893 J.-Nic. Schumacher
* 1894-1902 Pierre Schütz
* 1903-1917 Jules Hemmer
* 1918-1928 Jean Peschong
* 1929-1946 Théophile Aubart
* 1946-1957 Nicolas Meyers
* 1958-1987 Robert Steichen
* 1988-1990 Marcel Gillen
* 1990-1994 André Siebenbour
* 1994-1999 Jos Thill
* 1999-2007 Jean Christophe
* 2007-2010 Jeannot Halsdorf
* 2010-2011 Michel Wolter
# Oulad Daoud

Oulad Daoud (àrab أولاد داود) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.978 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Marisol González (presentadora espanyola)

Marisol González és una locutora de ràdio i presentadora de televisió basca ja retirada, nascuda a Sant Sebastià el 18 de desembre de 1942.

## Trajectòria

Després de ser triada Miss Guipuzcoa, va tenir ocasió de convertir-se en locutora de Ràdio Guipuzcoa. Va ingressar en TVE en 1962, substituint a Ana María Solsona en els estudis de Miramar de Barcelona, fins que en 1966 és traslladada a Prado del Rey, com a locutora de continuïtat. Es va fer especialment popular per la seva labor en diferents programes de Televisió espanyola durant les dècades dels anys 60 i 70, destacant-ne "Club Mediodía", els diumenges, amb Joaquín Prat, i l'espai per a persones amb discapacitat auditiva Hablamos. En els 70 va passar als serveis informatius, participant en Tele-Revista i en diversos telenotícies, sobretot els del cap de setmana.
Aquesta popularitat li va servir també per a participar en algunes pel·lícules de l'època com Los subdesarrollados (1968) o El astronauta (1970), ambdues amb Tony Leblanc.
Estava casada amb el també periodista Fernando Gayo. Es va retirar de TVE quan aquest va ocupar un lloc diplomàtic en l'ambaixada espanyola a Viena el 1979.

## Trajectòria a TV

* Estilo (1962)
* Aquí España (1966)
* Especial Nochevieja (1966)
* Club mediodía (1967)
* Festival de Benidorm (1969)
* Canción 71 (1971)
* Siempre en domingo (1972)
* Tele-Revista (1974)
* Revistero (1975-1976)
* Hora 15 (1977)
* Hablamos (1977)
* Gaceta cultural (1979)

## Referències

* ↑ Marisol González a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Club Mediodía a carta-de-ajuste.blogspot

## Enllaços externs

* Marisol González al web de la revista TP
* Marisol González a cincuentopia.com
# Micromonas

Micromonas és un gènere d'algues verdes unicel·lulars de la família de les mamiellàcies. Les espècies d'aquest gènere són de les cèl·lules eucariotes més petites i presenten un únic flagel.

## Taxonomia

El gènere Micormonas inclou quatre espècies:
* Micromonas bravo Simon, Foulon & Marin, 2017
* Micromonas commoda Baren, Bachy & Worden, 2016
* Micromonas polaris Simon, Foulon & Marin, 2017
* Micromonas pusilla (Butcher) Manton & Parke, 1960

## Referències

* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species - Micromonas I.Manton & M.Parke, 1960». [Consulta: 31 octubre 2021].
# Al Achsasi al Mouakket

Muhàmmad al-Akhsassí al-Muwàqqit —en àrab محمد الاخصاصي الموقت, Muḥammad al-Aẖṣāṣī al-Muwaqqit— fou un astrònom egipci que va fer un calendarium i un catàleg d'estrelles anomenat Ad-durrat al-mudiyya fi-l-amal aix-xamsiyya (Perles brillants sobre les operacions solars), escrit al Caire en 1650.
Al-Akhsassí va ser xeic de la Gran Mesquita de la Universitat d'al-Àzhar i, de fet, el seu làqab al-Muwàqqit reflecteix la seva posició de regulador dels temps i les hores a la mesquita. La seva nisba al-Akhsassí el connecta amb un poble a l'Oasi del Faium. No hi ha còpies del seu llibre pels astrònoms occidentals o historiadors de la ciència fins al 1895; per tant no va aparèixer en les bibliografies franceses i angleses dels catàlegs de biblioteques del segle xix.

## Notes

* ↑ Transcripció i traducció d'E. B. Knobel, "En un catàleg d'estrelles en el Calendarium de Al Achsasi Al Mouakket," Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 55 (1895:429f).
* ↑ Knobel 1895:429.
* ↑ Knobel 1895.
# Eurysolen gracilis

Eurysolen gracilis és una espècie d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies, l'única del gènere Eurysolen.
# Laca de garança

La laca garança és una tonalitat de vermell i un pigment pictòric. El pigment també es coneix com a henna vera, henna oriental, i roja.

## Descripció

Es tracta d'un pigment d'origen orgànic i vegetal, que deriva de roja (Rubia Tinctorum). És una de les varietats de laca més estables. De vegades és feta de fustes menys valuoses. Els tons d'aquesta laca poden anar del carmesí intens fins al marró vermellós. Aquesta laca és molt transparent i es pot utilitzar tant en pintura al tremp com en pintura a l'oli. Tanmateix, és una varietat de color que triga molt a assecar-se.

## Vegeu també

* garança (tintura)

## Nota

* ↑ Info su frammentiarte.it
# Batalla d'Ayacucho

La batalla d'Ayacucho fou una de les batalles de les Guerres d'independència hispanoamericanes

## Antecedents

El moviment independentista va enfortir-se, aprofitant la inestabilitat política espanyola durant el Trienni Liberal.

## Batalla

La batalla es va desenvolupar a la Pampa de la Quinua o Ayacucho, al Perú, el 9 de desembre de 1824.

## Conseqüències

Aquesta batalla va ser l'últim gran enfrontament terrestre de les guerres d'independència iberoamericanes (1809-1826) i va suposar el final definitiu del domini espanyol a l'Amèrica del Sud. La victòria dels independentistes va suposar la independència del Perú, i el final per tant, del virregnat del Perú. El reconeixement per part d'Espanya d'aquesta independència es va produir amb el Tractat de París el 14 d'agost de 1879.

## Referències

* ↑ Luis Martínez Delgado, Historia extensa de Colombia
* ↑ Documentos para la historia de la guerra separatista del Perú, Volum 3
* ↑ Jorge Basadre, El Perú Republicano y los fundamentos de su emancipación
* ↑ Tratado adicional al de paz y amistad celebrado entre la República del Perú y el Reino de España, al llibre Las relaciones entre el Perú y España (1821-2000)

## Enllaços externs

* Vídeo peruà de la batalla 2009 escenificada a les pampes d'Ayacucho (castellà)
# Oulad Delim

Els Oulad Delim (àrab أولأد دليم) són una tribu saharaui principalment d'origen àrab. Antigament es considerava que tenien l'estatut de hàssan és a dir, formaven part de la casta guerrera. Els Oulad Delim parlaven àrab hassania. Segons Ibn Khaldoun, Lleó l'Africà i Luis del Mármol Carvajal eren la tribu més septentrional de les cinc tribus Banu Hassan (una branca dels banu maqil) establerts al Sàhara.
Tradicionalment vivien a les regions del sud del Sàhara Occidental (Río de Oro), especialment al voltant de la ciutat de Dakhla i a la regió entre Nouadhibou i Idjil (nord-oest de la Mauritània). Tenien àmplies connexions tribals amb les tribus del nord de Mauritània. Són musulmans de l'escola malikita del sunnisme. Es dividien en cinc fraccions: Ludeicat, Serahna, Ulad Baamar, Ulad Jaliga i Ulad Tagueddi, endemés de dues fraccions més a Azawad: Oulad Salem i Oulad Moulat.
El seu estil de vida tradicional era nòmada, basat en el pasturatge de camells. Foren actius en la resistència a l'avenç del colonialisme europeu durant el segle xix, però després que Espanya consolidés el seu control sobre el Sàhara espanyol el 1884, molts Oulad Delim s'inscriviren en l'Agrupació de Tropes Nòmades i altres forces auxiliars espanyoles.

## Vegeu també

* Djema'a

## Referències

* ↑ Els Ouad Delim Arxivat 2016-09-15 a Wayback Machine. a tribusdumaroc.fr
* 1 2 Attilio Gaudio, Les Populations du Sahara occidental (éd Karthala, 1993), p. 169
* ↑ Attilio Gaudio. Le Dossier de la Mauritanie. Nouvelles Editions Latines, 1978, p. 281-282.
# Noorderhaaks

Noorderhaaks, també anomenat Razende Bol, és un illot sorrenc situat al sud-oest de Texel (al qual pertany administrativament). El seu origen és atribuïble als corrents que es generen a l'estret de Marsdiep (que separa Den Helder de Texel) per efecte de la marea i l'ompliment i buidament del mar de Wadden. Orfe d'equipament per fixar-lo, es desplaça amb una velocitat de 100 metres l'any en direcció l'estret, pel que s'especula si s'acabarà unint a Texel.
És emprat pels militars neerlandesos com a camp d'entrenament. Malgrat això, se'l considera força verge, i serveix de refugi a diverses menes d'ocells i foques.
La seva superfície correspon a la d'una ciutat mitjana, amb uns 3 quilòmetres de longitud.
# Amazilia

Amazilia és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Antany eren ubicades dins aquest gènere un nombre molt major d'espècies, però un estudi filogenètic molecular publicat el 2014, va mostrar que aquest gran gènere era polifilètic. El taxó va ser revisat i moltes espècies van ser traslladades a Leucolia, Saucerottia, Amazilis, Uranomitra, Chrysuronia, Polyerata, Chionomesa, Elliotomyia i Chlorestes. Actualment s'inclouen 5 espècies dins aquest gènere:
* colibrí amazília canyella (Amazilia rutila).
* colibrí amazília de Yucatán (Amazilia yucatanensis).
* colibrí amazília de Tzacatl (Amazilia tzacatl).
* colibrí amazília d'Hondures (Amazilia luciae).
* colibrí amazília de manglar (Amazilia boucardi).

## Referències

* ↑ McGuire, Jimmy A; Witt, Christopher C; Altshuler, , Douglas L; Remsen, J V «Phylogenetic Systematics and Biogeography of Hummingbirds: Bayesian and Maximum Likelihood Analyses of Partitioned Data and Selection of an Appropriate Partitioning Strategy» (en anglès). Systematic Biology, 56, 5, 10 2007, pàg. Pages 837–856. DOI: https://doi.org/10.1080/10635150701656360 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ «Amazilia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)