OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció de futbol de Burkina Faso

La Selecció de futbol de Burkina Faso és l'equip representatiu del país a les competicions oficials. Està dirigida per la Federació Burkinesa de Futbol (en francès, Fédération Burkinabé de Foot-Ball), pertanyent a la CAF. Anteriorment i fins a l'any 1984, havia rebut el nom aleshores oficial del país, Alt Volta.
És una selecció amb una notable presència internacional, si bé només ha participat en competicions del seu continent, la Copa d'Àfrica de Nacions, que no ha guanyat mai. La seva millor actuació fou el 1998, quan van organitzar el campionat.

## Competicions internacionals
### Participacions en la Copa del Món

* Des de 1930 a 1974 - No participà
* 1978 - No es classificà
* Des de 1982 a 1986 - No participà
* 1990 - No es classificà
* 1994 - Es retirà
* Des de 1998 a 2018 - No es classificà

### Participacions en la Copa d'Àfrica

* Des de 1957 a 1965 - No participà
* 1968 - No es classificà
* 1970 i 1972 - Retirada
* 1974 - No es classificà
* 1976 - No participà
* 1978 - Primera ronda (com Alt Volta)
* 1980 - No participà
* 1982 - No es classificà
* Des de 1984 a 1988 - No participà
* 1990 i 1992 - No es classificà
* 1994 - Retirada
* 1996 - Primera ronda
* 1998 - Semifinals - 4t lloc
* 2000 - Primera ronda
* 2002 - Primera ronda
* 2004 - Primera ronda
* 2006 i 2008 - No es classificà
* 2010 - Primera ronda
* 2012 - Primera ronda
* 2013 - Subcampió
* 2015 - Primera ronda
* 2017 - Tercer lloc

## Vegeu també

* Wilfried Sanou
# Scarus niger

Scarus niger és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Sodwana Bay (Sud-àfrica), les Illes de la Societat, les Illes Ryukyu, Austràlia Occidental i el sud de la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Forsskål, P. 1775. Descriptiones animalium avium, amphibiorum, piscium, insectorum, vermium; quae in itinere orientali observavit... Post mortem auctoris edidit Carsten Niebuhr. Copenhaguen. Descr. Animalium: 1-20 + i-xxxiv + 1-164, map.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Senyoria de Serrallonga

La senyoria de Serrallonga fou una jurisdicció feudal catalana al Vallespir, generalment unida a la senyoria de Cortsaví. Va estar breument separada a la segona meitat del segle xii però el señor Bernat Hug es va casar amb la seva cosina Ermessenda de Cortsaví i va recuperar la unitat de les dues jurisdiccions. A la mort d'Arnau de Cortsaví, senyor de Cortsaví i Serrallonga, la senyoria va passar a la seva germana anomenada Beatriu de Serrallonga, que pel seu matrimoni la va aportar al patrimoni dels vescomtes de Rocabertí

## Senyors de Serrallonga

* Oriol 1020-1036
* Matfred (potser fill) 1036-1078
* Ramon I (fill) 1078-1118
* Fill 1118-?
* Fill ?- abans de 1211
* Bernat Hug de Serrallonga (cosí i marit) abans de 1211-?
* Ramon II ?
* Arnau (casat amb Gueralda d'Urtx) ?-1325
* Beatriu de Serrallonga, casada amb Bernat VII de Rocabertí 1325
* Als vescomtes de Rocabertí

## Referències

* ↑ «Maçanet de Cabrenys - massanetdecabrenys.com - Articles d'en Pere Roura i Sabà». [Consulta: 22 desembre 2018].
# Serra del Ginebre

La Serra del Ginebre és una serra situada al municipi dels Hostalets de Pierola a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 496 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra del Ginestar

La Serra del Ginestar és una serra situada al municipi de Sant Feliu de Llobregat a la comarca del Baix Llobregat, amb una elevació màxima de 277 metres.
# Sis dies de Cremona

Els Sis dies de Cremona era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Cremona (Itàlia). Només es disputà primera edició el 2009. Problemes econòmics impediren la disputa de l'edició del 2010.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 2009 | Sebastián Donadío Walter Pérez | Alexander Aeschbach Franco Marvulli | Angelo Ciccone Marc Hester |

## Referències

* ↑ «Pista: nel 2009 nascerà la Sei Giorni di Cremona» (en italià). [Consulta: 20 desembre 2022].
* 1 2 «6 jours de Cremona (Italie)». [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Sei Giorni di Cremona: vittoria di Perez e Donadio» (en italià). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «ultimaora - flash news 24 Corriere della Sera - Ultime Notizie». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Sis dies de Des Moines

Els Sis dies de Des Moines era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Des Moines (Estats Units d'Amèrica). La seva primera edició data del 1913 i es va disputar fins al 1936 amb només tres edicions.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1913 | Worth Mitten Gordon Walker | Peter Drobach Paddy Hehir | Clarence Carman Martin Ryan |
| 1914 | No disputats |
| 1915 | Worth Mitten Jack Blatz | Peter Drobach Paddy Hehir | Clarence Carman Martin Ryan |
| 1916-35 | No disputats |
| 1936 | Freddy Zach Cecil Yates | Archie Bollaert Eddy Trieste | Henry Sima Charly Yaccino |

## Referències

* ↑ «6 jours de Des Moines (Etats-Unis)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Sis dies de Dresden

Els Sis dies de Dresden era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Dresden (Alemanya). Només es van disputar tres edicions en dos anys. Willy Lorenz i Karl Saldow guanyaren les tres edicions.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1911 | Willy Lorenz Karl Saldow | Richard Grossmann Fritz Schallwig | Willi Marx Fritz Stellbrink |
| 1912 (març) | Willy Lorenz Karl Saldow | Walter De Mara Eugen Stabe | Otto Pawke Karl Rudel |
| 1912 (desembre) | Willy Lorenz Karl Saldow | Iver Lawson George Wiley | Tommy Hall Alfred Halstead |

## Referències

* 1 2 «6 jours de Dresden / Dresde (Allemagne)». [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «L'Auto-vélo», 07-03-1912. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «L'Auto-vélo», 07-12-1912. [Consulta: 10 setembre 2022].
# Sever (metge)

Sever (en llatí Severus, en grec antic Σεβῆρος o Σευῆρος) era un metge grec que menciona Arquígenes, segons diu Galè, que deixa entendre que ja era mort quan Arquígenes en parlava.
Al metge Sever també el cita Aeci que va conservar alguns extractes importants de la seva obra, però potser n'hi hauria que serien de Sever Iatrosofista. En parlen Antoni Musa, Oribasi i Asclepíades Farmació, i per aquestes citacions Sever es pot situar cap al final del segle i. Una de les seves receptes la va recollir Alexandre de Tral·les. Fabricius parla d'un metge anomenat Severià, que és la forma que usa Aeci, per referir-se segurament aquest Sever. També menciona un personatge anomenat Theodosius, però Theodotius era el nom que Sever va donar a un dels seus medicaments.

## Referències

* ↑ W.A.G., 1.Severus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 802
Viccionari
# Sharpita

La sharpita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de Robert Rich Sharp (1881-1960), descobridor del dipòsit d'urani a Shinkolobwe, Zaire, l'any 1915.

## Característiques

La sharpita és un carbonat de fórmula química Ca(UO₂)₆(CO₃)₅(OH)₄·6H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic, i sol trobar-se en forma d'escorces de fibres radials. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la Universitat de Lieja, a Bèlgica.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sharpita pertany a «05.EA - Uranil carbonats, UO₂:CO₃ > 1:1» juntament amb els següents minerals: UM1997-24-CO:CaCuHU, urancalcarita, wyartita, oswaldpeetersita, roubaultita i kamotoïta-(Y).

## Formació i jaciments

És un mineral secundari que va ser descobert l'any 1935 a la zona d'oxidació del dipòsit d'urani hidrotermal de la mina Shinkolobwe, també coneguda com a mina Kasolo, a la localitat de Shinkolobwe, a la Província d'Alt Katanga (República Democràtica del Congo), on sol trobar-se associada a altres minerals com la uranofana, la curita i la becquerelita. També ha estat descrita a Kletno (Baixa Silèsia, Polònia), a Ellweiler (Renània-Palatinat, Alemanya), i a dues localitats franceses: a la mina Le Brugeaud, que es troba a Bessines-sur-Gartempe (Nova Aquitània) i al dipòsit d'urani de Kruth (Gran Est).

## Referències

* ↑ «Sharpite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 maig 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Siegfried Fall

Siegfried Fall (Olomouc, 30 de novembre de 1877 - Theresienstadt, 10 d'abril de 1943) (camp de concentració de Theresienstadt) va ser un compositor, arranjador, pianista i acompanyant austríac.

## Biografia

Siegfried Fall provenia d'una família de músics: el seu pare Moritz i els seus dos germans Leo i Richard eren compositors d'opereta. Després de la seva formació -a la Universitat de Música de Berlín amb Heinrich von Herzogenberg i Max Bruch- va compondre òperes, simfonies, música de cambra i cançons com a compositor independent. El 1899 el seu trio per piano, Op. 4, va rebre el premi Mendelssohn de composició, i va anar a estudiar a Itàlia.
Va treballar com a compositor autònom però no va tenir gaire èxit. Només es van publicar dos cicles de cançons, el seu trio de piano opus 4 i els quartets de corda opus 9. Durant un temps va ser repetidor a l'Òpera Estatal de Berlín. Va escriure reduccions per a piano, parts orquestrals i arranjaments per al seu germà Leo Fall.
La informació sobre el final de la seva vida és contradictòria: segons HaderW 2000, Siegfried Fall va ser deportat de Holleschau/Holešov a Moràvia a Theresienstadt el gener de 1943, on va morir uns mesos després. Al "Registre nomenat de les víctimes de l'Holocaust austríac" (http://www.doew.at), s'indica el 23 de gener de 1943 com a data de deportació a Theresienstadt i el 10 d'abril de 1943 com a data de la mort. Segons Lilian Barta Merlo, una néta de Richard Falls, com el seu germà Richard Fall es va exiliar a França. A Niça va treballar com a pianista de bar i va donar suport al seu germà i a la seva dona Else Fall. Un intent de travessar la frontera suïssa amb esquís va fracassar. Va ser detingut, deportat a un camp de concentració i allí assassinat.

## Referències

* 1 2 3 https://www.lexm.uni-hamburg.de/object/lexm_lexmperson_00000915

## Bibliografia

* Paul Frank, Wilhelm Altmann (ed., Arr.): Resumit breument Tonkünstler-Lexikon. Per a músics i amics de la música, Regensburg 1936, ISBN 3 7959 0083 2.
# Setge de Tarassona

El Setge de Tarassona de 1357 fou un dels episodis de la Guerra dels dos Peres.

## Antecedents

Les causes de la guerra es troben en les pretensions del monarca castellà sobre les terres del sud del Regne de València, incloent-hi Múrcia, Elx, Alacant i Oriola, si bé el desencadenant és un episodi en què nou galeres catalanes, armades per mossèn Francesc de Perellós amb llicència del rei d'Aragó Pere el Cerimoniós, que anaven en auxili de França contra Anglaterra, van arribar a Sanlúcar de Barrameda a la recerca de vitualles i van capturar en aquelles aigües dos vaixells de la República de Gènova, que llavors es trobava en guerra amb Aragó. Pere el Cruel, que es trobava a l'esmentat port, va requerir Perellós perquè abandonés la seva presa; i com l'aragonès no ho fes, es va queixar a Pere el Cerimoniós, que tampoc li va fer cas.
El rei de Castella embarcà a Sevilla i perseguí amb algunes galeres Perellós fins a Tavira, però no va poder atrapar-lo. Segons una memòria de l'època, va ser el primer rei de Castella que es va embarcar per fer la guerra per mar. Si fins aquell moment havien tingut hostilitats, a principis de 1357 li declara la guerra. En la lluita entre els dos regnes cristians, Enric II de Castella (germanastre de Pere I de Castella) amb altres castellans va afavorir Pere el Cerimoniós, i l'infant Ferran (germanastre de Pere d'Aragó i fill d'Elionor de Castella) va ajudar Pere el Cruel.

## El setge

L'any 1357, el Pere el Cruel va penetrar amb ajuda dels mestres de les ordes de Calatrava, Sant Jaume i Alcántara les terres d'Aragó, atacant Trasobares i Calcena i es va apoderar de Tarassona el 9 de març.

## Conseqüències

Amb l'amenaça castellana a Saragossa, a instàncies del cardenal Guillaume de la Jugie, llegat d'Innocenci VI, es va signar el 8 de maig entre ambdós reis una treva d'un any, que Pere el Cerimoniós trencà l'agost recuperant Tarassona.

## Referències

* ↑ Villalon, L. J. Andrew; Kagay, Donald J. The Hundred Years War (Part II): Different Vistas, (en anglès). Brill, 2008, p. Volum 2, p.159. ISBN 9004168214.
* ↑ Juan de Ferreras, Synopsis histórica chronologica de España, v.8, p.70 (castellà)
* ↑ Westerveld, Govert. Biografía de Don Fadrique, Maestre de la Orden de Santiago (1342-1358) (en castellà). Lulu, 2015, p. 60. ISBN 132647359X.
* ↑ «Setge de Tarassona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sisó negre septentrional

El sisó negre septentrional (Afrotis afraoides) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) que habita praderies i sabanes d'Àfrica Meridional, al sud-oest d'Angola, Botswana, Namíbia i Sud-àfrica fins al centre de la Província del Cap.
# Shimshon Amitsur

Shimshon Amitsur (hebreu: שמשון אברהם עמיצור) (Jerusalem, 26 d'agost de 1921 - Jerusalem, 5 de setembre de 1994), amb nom de naixement Shimshon Kaplan, va ser un matemàtic israelià.

## Vida i obra

Tot i haver nascut a Jerusalem, Shimshon Avraham Kaplan va créixer a Tel-Aviv on s'havia traslladat la seva família quan ell tenia uns pocs anys. Gràcies al recolzament dels seus professors de secundària va obtenir els recursos suficients per anar a estudiar a la universitat Hebrea de Jerusalem en la qual es va graduar el curs 1941-42. A continuació es va incorporar a l'Exèrcit britànic, en el qual va servir durant la Segona Guerra Mundial. Entorn de 1945, va "hebraitzar" el seu cognom i el va convertir en Amitsur. La seva experiència militar li va servir per defensar la muntanya Scopus (seu de la universitat) durant la guerra de independència d'Israel. El 1950 va obtenir el doctorat amb una tesi dirigida pel professor Jacob Levitzki.
Amitsur va fer tota la seva carrera acadèmica a la universitat de Jerusalem fins que es va retirar el 1989, excepte algunes estances com professor visitant a diversos indrets del món, com l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton o la universitat Rutgers.
Va publicar un centenar d'obres científiques centrades normalment en l'àlgebra i, més específicament, en els camps de la teoria d'anells, identitats polinomials, identitats racionals, cossos i àlgebres sobre cossos infinits.

## Referències

* ↑ Cohn, 1996, p. 433.
* ↑ Mann, 1996, p. ix.
* ↑ Faith, 2004, p. 323.
* ↑ Amitsur, 2001, p. xv-xviii.
* ↑ Amitsur, 2001, p. 3 i ss.
* ↑ Amitsur, 2001, p. 295 i ss.
* ↑ Mann, 1996, p. xiv.
* ↑ Mann, 1996, p. xv.
* ↑ Mann, 1996, p. xviii.

## Bibliografia

* Amitsur, Shimshon. Avinoam mann, Amitai Regev, Louis Rowen, David J. Saltman, Lance W. Small (eds.). Selected Papers of S. A. Amitsur with Commentary (en anglès). American Mathematical Society, 2001. ISBN 0-8218-2924-6.
* Cohn, P.M. «Obituary Shimshon Avraham Amitsur» (en anglès). Bulletin of the London Mathematical Society, Vol. 28, Num. 4, 1996, pàg. 433-439. DOI: 10.1112/blms/28.4.433. ISSN: 0024-6093.
* Faith, Carl. Rings and Things and a Fine Array of Twentieth Century Associative Algebra (en anglès). American Mathematical Society, 2004. ISBN 0-8218-3672-2.
* Mann, Avinoam «Shimshon Avraham Amitsur 1921-1994» (en anglès). Israel Journal of Mathematics, Vol. 96, Num. 1, 1996, pàg. ix-xxvii. DOI: 10.1007/BF02785528. ISSN: 0021-2172.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Shimshon Amitsur» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «In Memoriam» (en anglès). Einstein Institute of Mathematics. [Consulta: 10 març 2023].
* «Amitsur Centennial Symposium» (en anglès). Israel Institute for Advanced Studies, 2021. [Consulta: 10 març 2023].
* «שמשון אברהם עמיצור» (en hebreu). Israel Academy of Sciences and Humanities. [Consulta: 10 març 2023].
# Serrat dels Corrals (Conca de Dalt)

El Serrat dels Corrals és un serrat contrafort de la muntanya de Sant Corneli, pel seu vessant nord, en el terme municipal de Conca de Dalt, en el seu vell terme d'Aramunt.
Pot considerar-se que arrenca dels Horts d'Aramunt, al sud-oest del poble nou d'Aramunt, a 516,1 metres d'altitud, a ran del riu de Carreu, i s'enfila cap al sud, lleugerament decantat cap a llevant, cap amunt de la muntanya de Sant Corneli, fins, aproximadament, els 925 m. alt., on s'integra, amb el Serrat de la Font de la O, en la muntanya i serra de Sant Corneli.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Shoji Jo

Shoji Jo (Muroran, Hokkaidō, 17 de juny de 1975) és un exfutbolista japonés, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Comença la seua carrera professional al JEF United, el 1994. En la seua primera temporada ja marca 12 gols. Després de tres temporades, marxa al Yokohama Marinos. Les seues actuacions li valen una cessió al Reial Valladolid, de la primera divisió espanyola. No aconsegueix despuntar al club castellà, en part a causa d'una lesió, que només li permet marcar dos gols en 15 partits.
Hi retorna al seu país per militar al Vissel Kobe primer i al Yokohama FC després, on recupera la seua marca golejadora. Amb aquest club aconsegueix pujar a la màxima categoria del país, la J 1, tot retirant-se l'any 2006.
Després de la seua retirada ha actuat com a comentarista esportiu.

## Selecció

Va disputar 35 partits amb la selecció japonesa, amb la qual va marcar set gols. Hi va participar en el Mundial del 1998, així com a la Copa Amèrica de 1999 (Japó hi va ser el país convidat) i la Copa d'Àsia de 1996. Eixe mateix any disputa amb el Japó els Jocs Olímpics d'Atlanta.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Son Casesnoves

Son Casesnoves és una possessió del nord del terme municipal de Llucmajor, Mallorca, situada entre la vila de Llucmajor i el Puig de Randa.
Es troba documentada el segle xvi i pertanyia a mossèn Miquel Casesnoves, del qual en prengué el nom. Antigament s'anomena Torre des Peu des Puig de Randa i Torre d'en Burguet. El 1599 havia passat a Jeroni Garau, canonge de la Seu de Mallorca. Es dedicava a la ramaderia ovina i equina, produint formatge i llana; també tenia vinya i es cultivaven cereals. Disposava d'un alambí per obtenir aigua de roses. Les cases tenien capella, torre, molí de vent i dos cellers. El mobiliari era de luxe. Fou convertida en llatzaret de Llucmajor i voltants durant l'epidèmia de pesta bubònica de 1652-53, i hi moriren 55 persones. Correspon a la possessió actual de Son Casesnoves Vell, ja que hi ha una segregació que és coneguda pel nom de Son Casesnoves d'en Serra.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 204. ISBN 84-8661702-2.
# Son Cladera

Son Cladera o Son Cledera és un barri de Palma, situat entre la Indioteria, Son Fuster i Son Rutlan, que deu el nom a la possessió que hi havia abans que s'urbanitzàs el barri.
El barri de Son Cladera va sorgir els anys 1964-66, quan s'urbanitzaren les terres de la possessió de Son Cladera i s'hi bastiren grans edificis de protecció oficial. Es tracta d'un conjunt de blocs ortogonals, idèntics i distribuïts de forma regular que trencaren la fesomia rural de la zona. Més tard s'anaren urbanitzant altres terres que no eren part de la possessió però que avui en dia es consideren part de la barriada, com la zona de Can Roses, i encara ara hi ha qualque zona rural, cap a la frontera amb Marratxí.
Es tracta d'un barri dormitori, atès que els habitants fan feina fora del barri perquè hi ha poca activitat econòmica, i es troba arraconat entre l'autopista d'Inca i les vies del tren.
L'any 2018 tenia 7.614 habitants.

## Referències

* ↑ Cledera és derivat, possiblement, de cleda: «Son Cledera, Puig de Lofra y Puig de Maçanella: Estos son los nuevos topónimos de Baleares que propone el Nomenclátor Geográfico». Diario de Mallorca, 04-11-2021 [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ «Districtes i barris de Palma». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 25 agost 2019].

## Bibliografia

* PICORNELL, Ciment; RIOS, Pere i SUREDA, Jaume. Conèixer Palma. Ajuntament de Palma. Dipòsit legal PM 342/1990
# Mediothele

Mediothele és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels hexatèlids (Hexathelidae). Fou descrita primer l'any 1978 per Raven & Platnick.
L'any 2017, segons el World Spider Catalog, aquest gènere tenia reconegudes sis espècies, totes de Xile.
* Mediothele anae Ríos & Goloboff, 2012
* Mediothele australis Raven & Platnick, 1978 (espècie tipus)
* Mediothele lagos Ríos & Goloboff, 2012
* Mediothele linares Ríos & Goloboff, 2012
* Mediothele minima Ríos & Goloboff, 2012
* Mediothele nahuelbuta Ríos & Goloboff, 2012

## Referències

* 1 2 «Hexathelidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 19 març 2017].
# Gaviria Hockey Club

El Gaviria Hockey Club (Gaviria HC) és un club d'hoquei sobre herba de la ciutat de Sant Sebastià. Ha jugat en diverses competicions provincials i estatals d'hoquei sobre herba, destacant la consecució de la Lliga espanyola la temporada 1959-60.

## Referències

* ↑ «Gaviria H.C.» (en basc). Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 11 maig 2022].
# Vaquer capbrú

El vaquer capbrú (Molothrus ater) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids (Icteridae) que habita boscos i praderies de gran part d'Amèrica del Nord, al sud d'Alaska, oest i sud del Canadà, la major part dels Estats Units i Mèxic.

## Referències

* ↑ «Vaquer capbrú». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Maine (França)

* Per a altres significats, vegeu «Maine (desambiguació)».
El Maine és una regió francesa que constituí antigament el comtat del Maine. Limita al nord amb Normandia, a l'oest amb Bretanya, al sud amb l'Anjou i la Turena i a l'est amb l'Orleanès. Avui dia comprèn els departaments de Mayenne i Sarthe.

## Orografia

Comprèn dues regions naturals, l'alt Maine i el baix Maine. La primera constitueix la part oriental del Maine i pertany al conjunt de terrenys secundaris de la conca de París, que inclouen el massís del bosc de Perseigne, nucli aïllat dels terrenys antics del massís armoricà. El baix Maine és un altiplà ondulat, on predominen les roques granítiques amb intrusions de roques eruptives.

## Economia

La ciutat principal, Le Mans, és situada en un encreuament de vies de comunicació i a la confluència dels rius Sarthe i Huisne. L'agricultura és variada: al nord hi ha farratge (amb una important explotació ramadera) i conreus d'ordi, blat, patates i uns altres de més recents de fruiters. Al sud la vinya ocupa una certa extensió. Frueix d'una forta tradició la indústria tèxtil, i més modernament s'hi ha desenvolupat la metal·lúrgica, al voltant dels nuclis urbans.

## Història

El comtat del Maine té el seu origen en un comtat carolingi compost per la diòcesi de Mans, formada per les antigues ciutats de Mans i de Jublains. El gendre de Carlemany, Rorgon (o Roricon), en fou nomenat comte 839.
El 1481 tornà a la corona francesa, a la mort de Carles III.