OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'hora d'or femenina

L'hora d'or femenina (coneguda com: L'Heure d'Or féminine o The Ladies Golden Hour) va ser una cursa ciclista femenina que es va disputar als voltants d'Aarhus, a Dinamarca. Només es va organitzar l'edició del 2006 que va formar part del calendari de la Copa del Món de ciclisme femení. La cursa era una contrarellotge per equips.

## Palmarès

| Any | Vencedores | Segones | Terceres |
| 2006 | Univega Pro Cycling Team Nicole Cooke Priska Doppmann Christiane Soeder Karin Thürig Joanne Kiesanowski Sarah Düster (DNF) | Buitenpoort-Flexpoint Amber Neben Loes Gunnewijk Annette Beutler Susanne Ljungskog Linda Villumsen Sandra Rombouts (DNF) | AA Drink Cycling Team Theresa Senff Suzanne de Goede Kirsten Wild Adrie Visser Angela Brodtka (DNF) Natalie Bates (DNF) |

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# L'honor del comandant Lex

L'honor del comandant Lex (original: Springfield Rifle) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per André De Toth, estrenada el 1952. Ha estat doblada al català.

## Argument

La guerra de Secessió fa estralls i, al camp sudista, es retarda l'avenç enemic apoderant-se de les columnes de cavalls enviades per Washington. Acusat de covardia, el comandant Lex Kearny (Gary Cooper) és degradat i acomiadat de l'exèrcit nordista. Decideix llavors enrolar-se a l'exèrcit confederat. Però el coronel Sharpe, comandant de les forces de la Unió, revela a un petit comitè d'oficials que es tracta en realitat d'un estratagema i que Lex és en missió d'espionatge. L'esposa d'aquest últim, Erin, ignorant la veritat, traeix el seu marit donant al cap dels Sudistes, que no és altre que un oficial nordista, detalls que proven el verdader paper de Kearny. El comandant cau així a mercè de l'adversari, però aconsegueix escapar-se a l'últim minut...

## Repartiment

* Gary Cooper: comandant Lex Kearney
* Phyllis Thaxter: Elise Kearney
* David Brian: Austin McCool
* Paul Kelly: tinent-coronel Hudson
* Lon Chaney Jr: Pete Helm
* Philip Carey: Capità Tennick
* James Millican: Matthew Quint
* Guinn "Big Boy" Williams: sergent Snow
* Alan Hale, Jr.: Mizzell
* Martin Milner: Olie
* Wilton Graff: Coronel Sharpe
* Vince Barnett: cuiner
* James Brown: Ferguson
* Poodles Hanneford: Hamel
* Jack Woody: Sims
* Jerry O'Sullivan: Tinent Evans
* Richard Hale:general Halleck
* Ned Young: sergent Poole
* William Fawcett: Ramsey
* Fess Parker: Jim Randolph

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'honor del comandant Lex. esadir.cat.
* ↑ «Springfield Rifle». The New York Times.
# La mentira tiene cabellos rojos

La mentira tiene cabellos rojos és una pel·lícula espanyola del 1960 dirigida per Antonio Isasi Isasmendi amb un guió del propi Isasi i Lluís Josep Comeron, protagonitzada per Arturo Fernández i Analía Gadé.

## Argument

Isabel i Enrique formen una parella d'il·lusionistes, que després d'assolir un gran èxit amb un dels seus números, decideixen casar-se. Però durant la nit de noces Isabel desapareix misteriosament. Enrique es va convencent, a poc a poc, que la seva esposa l'ha abandonat per un altre.

## Repartiment

* Analía Gadé... Isabel Mendoza
* Arturo Fernández... Enrique Solano
* Eulàlia del Pino… Olga
* Laura Granados... Carmen
* Carles Lloret... Carlos
* Milo Quesada... Francisco Soto
* Antonio Molino Rojo... Amic d'Enrique
* Marta Flores ... Invitada de la festa
* Antonio Jiménez Escribano ... Amic d'Enrique
* José María Labernié ... Amic d'Enrique

## Recepció

Fou exhibida per primera vegada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1960, on va formar part de la selecció oficial, tot i que no va aconseguir bones crítiques.

## Referències

* ↑ La mentira tiene cabellos rojos, El País, 20 de novembre de 1990
* ↑ La mentira tiene cabellos rojos (Antonio Isasi-Isasmendi, 1962), nihilushka.blogspot
* ↑ Varios "caballeros" i un fugitivo, ABC, 19 de juliol de 1960
# La família irreal

La família irreal és un musical dirigit per Dagoll Dagom i Minoria Absoluta. Està escrita per Jordi Ventura i Joan Lluís Bozzo, amb la col·laboració de Joan Rufas, Pau Escribano i Jaume Buixó, i dirigit per Joan Lluís Bozzo i Joan Rufas. Es va estrenar el 12 de novembre de 2012 al Teatre Victòria, Barcelona, tot i que prèviament s'havia anunciat la seva estrena pel 8 de novembre. La pre-estrena es va fer el 28 d'octubre al teatre municipal L'Atlàntida de Vic. Els directors musicals són Xasqui Ten i Toni Ten. Amb Jordi Campoy, els germans Ten són els productors i els arranjadors musicals.
Va ser el gran èxit de la temporada amb més de 160.000 espectadors i va tornar l'octubre de l'any següent amb nous gags i noves cançons.

## Repartiment

| Personatge | 1a Temporada 2012 | 2a Temporada 2013 |
| Rei Joan Carles | Toni Albà | Toni Albà |
| Reina Sofia | Mireia Portas | Mireia Portas |
| Príncep Felip | Queco Novell | Queco Novell |
| Princesa Letizia | Agnès Busquests | Agnès Busquets |
| Infanta Cristina | Mònica Pérez | Alexandra Palomo |
| Infanta Elena | Anna Bertran | Anna Bertran |
| Iñaki Urdangarín | David Olivares | David Olivares |
| Jaime de Mariachalar | Xavier Serrano | Xavier Serrano |

## Referències

* 1 2 «LA FAMÍLIA IRREAL. EL MUSICAL». Arxivat de l'original el 2013-01-15. [Consulta: 9 febrer 2013].
* 1 2 «"La Familia Irreal" arriba a TV3». TV3, 04-01-2014 [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ Jordan, M. Josep. «Borbons a escena». El Punt Avui, 13-11-2012. [Consulta: 14 desembre 2019].
* ↑ «Una paròdia de la família reial, als escenaris». la xarxa, 30-10-2012. [Consulta: 14 desembre 2019].
* ↑ «'La família Irreal', la nova comèdia de Dagoll Dagom, fa la pre-estrena a l'Atlàntida de Vic». elter.net, 27-10-2012. [Consulta: 14 desembre 2019].
* ↑ Ruiz, Gemma. «"La família irreal" torna al Teatre Victòria». TV3, 17-10-2013. [Consulta: 14 desembre 2019].
# Lamedont

Lamedont (en grec antic Λαμέδων) va ser, segons la mitologia grega, un rei de Sició, descendent d'Egialeu. El seu pare és Coró, i el seu germà Còrax.
Còrax havia mort sense fills, i el reialme de Sició va passar a mans d'Epopeu. Però Epopeu va caure mort en el combat contra Licos, quan aquest va anar a rescatar la seva neboda Antíope. Quan Epopeu va morir, el va succeir Lamedont, germà de Còrax. Amb Lamedont es va acabar a Sició l'estirp d'Egialeu. La seva filla Zeuxipe es va casar amb Sició, al qual havia demanat ajuda per lluitar contra els aqueus. Sició estava casat amb Feno, una atenesa filla de Clici. Per això l'atenès Ianisc descendent de Clici, va regnar més tard a Sició.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 310. ISBN 9788496061972.
# Langur de Robinson

El langur de Robinson (Presbytis robinsoni) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. Anteriorment era considerat una subespècie del langur llistat (P. femoralis), del qual fou separat basant-se en dades genètiques. Viu al nord de la península de Malaca, incloent-hi el sud de Myanmar i Tailàndia. La Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN) el classifica com a espècie gairebé amenaçada.

## Referències

* ↑ Nijman, V.; Geissman, T.; Meijaard, E. «Presbytis femoralis». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2008, pàg. e.T18126A7665311. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2008.RLTS.T18126A7665311.en.
# Lasiocampa datini

Lasiocampa datini és una espècie de papallona nocturna pertanyent a la família Lasiocampidae, subfamília Lasiocampinae i del gènere Lasiocampa.
* Distribució: Algèria i Tunísia.
* Envergadura del mascle: de 19 a 21 mm.
* Període de vol: d'agost a octubre.
* Plantes nutrícies: Helianthemum.

## Font

* P.C. Rougeot, P. Viette, Guide des papillons nocturnes d'Europe et d'Afrique du Nord, Delachaux et Niestlé, Lausanne 1978.

## Enllaços externs

* Animal Diversity Webː Lasiocampa datini (en).
# Le Falgar

Le Falgar (oficialment Falga) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Le Faouët

* Per a altres significats, vegeu «Le Faouët (Costes del Nord)».
Le Faouët (en bretó Ar Faoued) és un municipi francès al departament d'Ar Mor-Bihan (regió de Bretanya). L'any 2006 tenia 2.882 habitants. A l'inici del curs 2007 el 13,5% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.
Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 2 580 | 2 570 | - | 2 662 | 2 911 | 2 958 | 3 228 | 3 160 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 038 | 2 945 | 2 977 | 2 760 | 2 922 | 3 105 | 3 258 | 3 277 | 3 142 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 260 | 3 526 | 3 702 | 3 727 | 3 760 | 3 561 | 3 567 | 3 893 | 3 307 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 057 | 3 048 | 3 149 | 3 177 | 2 869 | 2 806 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
Llista d'alcaldes :
| Període | Nom | Partit |
| 2001-2008 | Francis Le Pichon | PS |
| 2008- | André Le Corre | |

## Referències

* ↑ Enseignement bilingue (francès) Ofis ar Brezhoneg:
* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Població abans del cens de 1962
* ↑ Le Faouët al web de l'Insee
# Labrichthys

Labrichthys és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Labrichthys unilineatus (Guichenot, 1847)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker P. 1854. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van het eiland Floris. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 6. 311-338.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La Folletière

La Folletière és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Folletière era de 66 persones. Hi havia 25 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. Tots els 29 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 2 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Folletière el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 4 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 34 eren actives i 9 eren inactives. Les 34 persones actives estaven ocupades(20 homes i 14 dones).. De les 9 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a La Folletière hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 231 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Folletière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Folletière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Le Foyer

Le Foyer (La llar) és una comèdia en tres actes de l'escriptor francès Octave Mirbeau, amb la col·laboració de Thadée Natanson, estrenada, en la Comédie-Française de París, al desembre de 1908, després d'un procés intentat pels dramaturgs contra Jules Claretie, l'administrador de la Casa de Molière. Va haver-hi un escàndol i manifestacions públiques d'oposició en algunes ciutats.

## Argument

Com Els negocis són negocis, Le Foyer és una comèdia clàssica de costums i caràcters, on Mirbeau respecta la unitat de temps i la unitat d'acció.
Intel·lectual compromès, Mirbeau crítica la caritat catòlica i denuncia un tabú: l'explotació econòmica i sexual de nenes en llars suposades «caritatives». El baró Courtin, senador monarquista i acadèmic, ha malversat molts diners de la Llar que presideix i no pot reembossar. Però el govern republicà ofega l'escàndol, i al final Courtin es va en creuer pel Mediterrani, per preparar el seu discurs acadèmic sobre els premis de virtut...

## Enllaços externs

* Octave Mirbeau, Le Foyer (en francès).
* Pierre Michel, Pròleg del Foyer Arxivat 2011-08-21 a Wayback Machine. (en francès).
# La Montada

La Montada és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Torallola.
Està situat al sud de Torallola i al nord-est de Sensui. És al costat nord-est de Peraire, al sud-est de lo Rengueret i al sud-oest de lo Comellar.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Simón Rosado Sánchez

Simón Rosado Sánchez (Hervás, 11 de març de 1957 - Barcelona, 11 d'octubre de 2010) fou un sindicalista català d'origen extremeny. Emigrà de jovenet a Barcelona, on va treballar a la fàbrica de motocicletes Derbi, de la que en fou president del comitè d'empresa de 1979 fins a 1985 com a representant de Comissions Obreres de Catalunya, sindicat en el que va ingressar el 1974. Participà activament en la lluita sindicat durant la transició democràtica i fou detingut per primer cop el 1976 arran de la seva participació en la vaga contra la reforma política organitzada per la Coordinadora d'Organitzacions Sindicals. El 1977 fou detingut novament per participar en una protesta contra el conveni provincial siderometal·lúrgic.
Des de 1984 fins a 1988 ocupà la secretaria general de la Unió Comarcal de Comissions Obreres del Vallès Oriental i, posteriorment, va ocupar el càrrec de secretari general de la Federació del Metall i la Mineria de Comissions Obreres de Catalunya. El 2000 Joan Coscubiela i Conesa el va nomenar secretari d'Acció Sindical. Quan el desembre de 2008 Joan Carles Gallego i Herrera fou nomenat secretari general de Comissions Obreres de Catalunya fou nomenat Secretari d'Acció Sindical i Política Sectorial, càrrec des del que fou un dels principals suports d'Ignacio Fernández Toxo, nou secretari de Comissions Obreres.
Políticament, el 1989 va entrar a formar part del comitè central del PCE i en el comitè executiu del PSUC. En els darrers anys fou membre del Consell Nacional d'Iniciativa per Catalunya Verds, partit en el qual va ser militant actiu fins a la seva mort. Des del seu càrrec va assolir importants acords amb empreses com Seat, Nissan i Sony. Va morir l'11 d'octubre del 2010 d'un atac de cor a casa seva. L'any 2011 la Generalitat de Catalunya li concedí, a títol pòstum, la Medalla al treball President Macià.

## Enllaços externs

* Notícia de la seva mort Arxivat 2010-10-12 a Wayback Machine., a economiadigital.cat
* Mor l'històric dirigent de CCOO de Catalunya Simón Rosado a elperiodico.cat
* Simón Rosado, Medalla d'Or al Mèrit en el Treball a títol pòstum a ccoo.cat
# Dhadhar

Dhadhar és un riu de l'Índia al Gujarat.
Neix al vessant occidental de les muntanyes Vindhya a uns 55 km al nord-est de Bhilapur; baixa fins aquesta vila i rep per la dreta al Vishwamitri a la riba del qual hi ha Baroda. Continua el seu curs fins a desaiguar al golf de Cambay. La seva longitud és de 112 km i la seva conca s'estima en 4700 km².

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Chrysichthys teugelsi

Chrysichthys teugelsi és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Costa d'Ivori i Libèria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Charles Swann

Charles Swann és un personatge d'A la recerca del temps perdut de Marcel Proust.
Tots els contemporanis de Proust miraven de descobrir si a la Recerca hi havia «claus» («clés»), correspondències dels personatges amb persones reals, extrem que l'autor negava. No obstant, a la fi de la seva novel·la admet que darrere de Charles Swann s'amagava una persona real: Charles Haas.
Dandi d'ulls verds i nas aguilenc, amb cabells rossos tirant a rogencs i amb bigoti; porta un monocle discret i elegant, i és un gran coneixedor dels dominis de l'art. Swann és el prototipus de l'home fi i distingit qui no es vanta mai de les seves relacions. És no obstant això un amic íntim del Príncep de Gal·les i del Comte de París. Viu durant la seva joventut en un hotel del quai d'Orléans a París (Île Saint-Louis), a l'època on troba Odette de Crécy. Seduït, se n'enamora (el relat d'aquesta història constitueix el capítol «Un amor de Swann» a Pel cantó de Swann). Després del seu matrimoni amb Odette, s'instal·len a la rue des Acacias, i tenen una filla, Gilberte, de la qual s'enamora el narrador. Però aquest ràpidament prendrà consciència que Odette no és pas feta per a ell. A la fi d'Un amor de Swann dirà: «I pensar que he malgastat anys de la meva vida, que n'he volgut morir, que he viscut el gran amor de la meva vida amb una dona que no m'agradava, que no era del meu estil!» Per la gelosia que desenvolupa pel que fa a Odette, Swann prefigura el narrador gelós d'Albertine a Albertine desapareguda.

## Referències

* ↑ Vincens, André «Swann, Charles». Proust, ses personnages. Arxivat de l'original el 2020-09-21 [Consulta: 12 setembre 2018]. Arxivat 2020-09-21 a Wayback Machine.
* ↑ Tadié - 2018, pàgs. 56-57.
* ↑ Proust, Marcel; Gaillard Francesch, Valèria (traducció). «Combray». A: Pel cantó de Swann. Barcelona: Edicions 62, 2011, p. 24 (labutxaca). ISBN 9788499303208.
* ↑ «Connoisseur and well-connected art collector.» Alexander - 2009, pàg. 302.
* ↑ Alexander - 2009, pàg. 302.
* 1 2 3 Alexander - 2009, pàg. 303.
* ↑ Proust, Marcel; Gaillard Francesch, Valèria (traducció). «Un amor de Swann». A: Pel cantó de Swann. Barcelona: Edicions 62, 2011, p. 470 (labutxaca). ISBN 9788499303208.

## Bibliografia

* Alexander, Patrick. «Swann, Charles». A: Marcel Proust's Search for Lost Time. A Reader's Guide to "The Remembrance of Things Past" (en anglès). Nova York: Vintage Books (Random House), setembre 2009, p. 302-310. ISBN 9780307472328.
* Tadié, Jean-Yves. «II. Les personnages. 3. Charles Swann». A: Laura El Makki. Un été avec Proust (en francès). Éditions des Équateurs, 2018, p. 56-61. ISBN 9782849902981.
# Castelnuovo di Garfagnana

Castelnuovo di Garfagnana és un municipi situat al territori de la Província de Lucca, a la regió de la Toscana, (Itàlia).
Castelnuovo di Garfagnana limita amb els municipis de Camporgiano, Careggine, Fosciandora, Gallicano, Molazzana i Pieve Fosciana.

## Galeria

* Centre de la vila
* Vista de la Roca aroistesca
* Campanar del Duomo
* Teatre municipal
* Localització de Castelnuovo di Garfagnana a la prov. de Lucca