OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ahmose Pen-Nekhebit

Ahmose Pen-Nekhebit ("el de la deessa Nekhebit") va ser un soldat egipci de principis de la dinastia XVIII, que es va distingir en les guerres lliurades pels primers governants del Nou Regne i que, en la seva vellesa, es va convertir en un alt funcionari i tutor de fills reials.

## Biografia

El seu nom, així com la ubicació de la seva tomba, dona fe que va néixer a la ciutat de Nekheb (actual El Kab), quan Egipte es trobava encara parcialment sota el domini dels hicsos. És contemporani de l'honorat almirall Ahmose, fill d'Ibana, també originari de Nekheb.
Ahmose Pen-Nekhebit en jeroglífic :
Tal com s'indica a la seva autobiografia gravada a la seva tomba, va participar en les campanyes militars d'Amosis I (que van culminar amb l'expulsió definitiva dels hicsos), d'Amenofis I (sota el regnat del qual va rebre “l'or del valor" per la seva acció a la terra de Cuix), de Tuthmosis I (durant la seva campanya contra Mittani, per la qual encara va rebre nombrosos honors), i potser de Tuthmosis II (en una possible campanya a l'Àsia de la qual no hi ha cap altre certificació).
Quan va envellir, Tuthmosis I el va nomenar tutor de la seva filla Hatxepsut i, al final de la seva vida, encara tenia l'honor de ser el “pare adoptiu” de la seva filla, Neferure. Va morir sota el regnat de Tuthmosis III, després d'haver servit durant els governs successius de cinc reis, tots esmentats a la seva biografia. Portava els títols de governador, herald, tresorer principal i portador del segell reial.
A la seva tomba s'hi menciona al seu germà Khaemuaset i a la seva dona Ipu, que pot ser la mateixa persona que la mainadera reial homònima, mare de Satiah, Gran Esposa Reial amb rei Tutkmosis III.

## Referències

* ↑ Breasted, 1906, p. 17ff, 40 et seq.
* ↑ Lalouette, 1995, p. 163.
* ↑ Lalouette, 1995, p. 167.

## Bibliografia

* Breasted, James Henry. Ancient Records of Egypt (en anglès). vol. 2. Chicago: University of Chicago Press, 1906. ISBN 90-04-12989-8.
* Lalouette, Claire. Thèbes ou la naissance d'un Empire (en francès). París: Flammarion, 1995. ISBN 2-0808-1328-5.
# Torre de les Guàrdies

La Torre de les Guàrdies és una obra del Perelló (Baix Ebre) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Torre de telegrafia òptica, de planta quadrada, amb planta baixa atalussada i dos pisos superiors. A l'alçada de la planta baixa trobem petites obertures, tres per cada costat, a mode d'espitlleres. Als pisos superiors s'obren finestres rectangulars sobre l'eix central. La coberta no es conservava. Es va rehabilitar al març de 2015.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* ↑ «Torre de les Guàrdies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «MB45 Torre de les Guàrdies. El Perelló». Col·legi Oficial d'Enginyers Tècnics de Telecomunicació a Catalunya.

## Enllaços externs

* «Torre de les Guàrdies». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Malix

Malix és un antic municipi del Cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Plessur. L'1 de gener juntament amb Parpan va formar el nou municipi de Churwalden.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Manel Pujol Baladas

Manel Pujol Baladas (Vic, Osona, 1947) és un pintor català resident a Mèxic, considerat una de les principals figures de la pintura llatinoamericana contemporània.
Estudià disseny gràfic i pintura a l'Escola Massana. Ha realitzat unes cinquanta exposicions en diferents països, com Espanya, Mèxic, Estats Units i França. Es traslladà a Mèxic el 1998. A més d'haver participat en exposicions individuals, Pujol Baladas ha format part d'exposicions col·lectives, al costat d'artistes com Joan Genovés, Cuixart, Guinovart, Barceló, entre d'altres.
La seva obra es troba repartida en diferents museus internacionals, entre els quals es podrien incloure el Museu d'Art Contemporani de Denver, el Museu d'Art de Querétaro, el Museu d'Antropologia de Santiago de Compostel·la, el Museu Olímpic de Lausana, etcètera. Pujol segueix el model d'altres pintors catalans i espanyols de reconeguda trajectòria com Picasso, Dalí i Miró. Pel que fa a la seva ideologia, Pujol és defensor que la imatge neix a partir del so.

## Algunes exposicions
### Individuals

* Galería Retana (Bilbao, 1977)
* Galería Tramontán (Barcelona, 1979)
* Blackbird (Mèxic D.F., 2006)
* Diálogos Sinfónicos. De Mahler a Pettersson (Mérida, Mèxic, 2011)

### Col·lectives

* Artultim, al costat de Bartolotzi i Carbó Berthold (Manlleu, 1965)
* Colectiva de artistas españoles (CONACULTA, 2006)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Manel Pujol Baladas / Biografía». pujolbaladas.com. Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 18 novembre 2012].
* 1 2 «Manel Pujol Baladas - Artista Español - Biografía». LatinAmericanArt, 2012. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ «Artistas: Manel Pujol Baladas». Galería Ethra. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ «Manel Pujol Baladas / Artículos». pujolbaladas.com. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 novembre 2012].
* ↑ «Manuel Pujol, el “falsificador” de Dalí». Milenio, 03-08-2008. [Consulta: 18 novembre 2012].
# Maines

Els Maina o Meena són un grup de pobles indígenes que viuen al llarg de la riba nord del riu Marañón a Amèrica del Sud. Parlaven diverses varietats d'omurano.
Els Maina van ser una de les primeres tribus de la regió superior de l'Amazones que van ser evangelitzades per l'Església Catòlica, la qual cosa va portar a nomenar diverses jurisdiccions i àrees després de la tribu, inclosa la província de Mainas, que incloïa la major part de l'actual Equador i el nord del Perú, a l'est de la Cordillera principal, incloses les conques del Huallaga i Ucayali.
Els Maina eren una de les moltes cultures antigues que jugaven amb pilotes de goma com a joguines. L'anomenaven "caucho" que combinava les paraules "caa" (fusta) i "ochu" (plorar), feta per extracció de la saba d'un arbre que deien "heve" i deixant-la assecar en un sòlid jugable que avui anomenem goma.

## Referències

* ↑ «Maina Indians». Catholic Encyclopedia.
* ↑ Duniawebid.com "Public Web Dictionary" Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine. June 16, 2009.
* ↑ cauchospuntes.com, "Natural Rubber" Arxivat 2009-01-30 a Wayback Machine., June 16, 2009.
# Marc Anneu Sèneca

Marc Anneu Sèneca (en llatí Marcus Anneus Seneca) va ser un retòric romà nadiu de Còrdova (en llatí Corduba) on va néixer en data incerta però en el segle i aC i probablement una mica abans de l'any 60 aC. Tenia rang eqüestre i és també conegut com a Sèneca el Pare, Sèneca el Vell o Sèneca l'Orador per distingir-lo del seu fill, el filòsof del mateix nom (Sèneca el Jove). Diu que considerava que havia sentit parlar tots els grans oradors a excepció de Ciceró, i que potser hauria pogut escoltar Ciceró si les guerres civils no l'haguessin retingut a casa seva (intram coloniam meam).
Va anar força jove a Roma, segurament a inicis del regnat d'August, ja que diu que havia vist declamar Ovidi davant d'Arel·li Fusc. Després va tornar a Hispània on es va casar amb Hèlvia amb la que va tenir tres fills: Luci Anneu Sèneca, Luci Anneu Mel·la (o Mela, que va ser el pare del poeta Lucà) i Marc Anneu Norat (aquest darrer era el fill gran i va agafar el nom de Luci Juni Galió de Juni Gal·lió el seu pare adoptiu).
Va ser un home de lletres en un moment en què la falsa eloqüència i la retòrica estaven de moda, i dotat amb una memòria prodigiosa. Va escriure (ja gran) Controversiarum Libri decem, dirigit als seus fills, obra de la que es conserven el segon, setè, vuitè i desè llibres, i que conté uns exercicis retòrics moltes vegades farcits de llocs comuns. Una altra obra atribuïda era el Suasoriarum Liber, que també parla d'exercicis retòrics d'escàs valor. Va morir en data incerta probablement cap al final del regnat de Tiberi i segurament a Roma o almenys a Itàlia.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/785?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=SenecaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 777. ]
# Loxodera

Loxodera és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Loxodera bovonei
* Loxodera caespitosa
* Loxodera epectinata
* Loxodera ledermannii
* Loxodera rhytachnioides
* Loxodera rigidiuscula
* Loxodera strigosa
# Lox

El lox (en ídix: לאַקס) és un filet de salmó salmorrat. És un tipus de producte de salmó que se serveix sovint sobre un bagel amb formatge crema, i sol estar guarnit amb tomàquet, ceba a rodanxes, cogombres i tàperes.
La paraula lox (anglès dels Estats Units) deriva de la paraula ídix per a salmó, לאַקס laks, que en última instància deriva de la paraula germànica per a salmó, *laks-. La paraula lox té relació amb nombroses llengües germàniques; per exemple, el salmó curat als països escandinaus es coneix amb diferents versions del nom gravlax o gravad laks (lax o laks significa "salmó" en les llengües escandinaves). La seva àmplia distribució probablement significa que existia en la seva forma actual en una llengua protoindoeuropea.
Productes similars:
* El Nova o salmó de Nova Escòcia, de vegades anomenat Nova lox. Es cura amb una salmorra més suau i després es fuma en fred.
* El salmó escocès o d'estil escocès. Una barreja de sal i de vegades sucres, espècies i altres aromes s'aplica directament a la carn del peix; això s'anomena "salmorrat sec" o "estil escocès". A continuació, s'esbandeix la barreja de salmorra i es fuma el peix.
* Salmó fumat d'estil nòrdic. El peix és curat amb sal i fumat en fred.
* Gravad lax o gravlax, un mitjà nòrdic tradicional per preparar salmó. El salmó es recobreix amb una barreja d'espècies, que inclou anet, sucres i sal. Sovint se serveix amb una salsa dolça de mostassa i anet.

## Vegeu també

* Salmó fumat
* Sashimi

## Referències

* ↑ «No Schmear Job: A Brief History of Bagels and Lox», 21-09-2013.
* ↑ Canavan, Hillary Dixler. «The Classic Bagel and Salmon Sandwich at Russ & Daughters in New York City», 30-06-2014.
* ↑ «Online Etymology Dictionary». etymonline.com.
* ↑ «lox». Online Etymology Dictionary.
* ↑ «The English Word That Hasn’t Changed in Sound or Meaning in 8,000 Years». Nautilus, 13-05-2019. Arxivat 5 de maig 2020 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-05-05. [Consulta: 24 febrer 2021].
# Marco Marcato

Marco Marcato (San Donà di Piave, Venècia, Vèneto, 11 de febrer de 1984) és un ciclista italià, professional des del 2005. Actualment forma part de l'equip UAE Abu Dhabi.
En el seu palmarès destaca la victòria a la París-Tours del 2012.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Eslovènia
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Vuelta a Chihuahua
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Irlanda
* 2009
** Vencedor de la classificació dels joves de la Volta a Luxemburg
* 2011
** 1r al Tour de Vendée
* 2012
** 1r a la París-Tours
** Vencedor d'una etapa de l'Étoile de Bessèges

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. No surt (12a etapa)
* 2019. Abandona (19a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2011. 89è de la classificació general
* 2012. 67è de la classificació general
* 2014. 80 de la classificació general
* 2017. 56è de la classificació general
* 2018. 126è de la classificació general
* 2020. 111è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 76è de la classificació general
* 2017. 113è de la classificació general
* 2018. 69è de la classificació general
* 2019. 99è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Marco Macina

Marco Macina (30 de setembre de 1964) és un exfutbolista sanmarinès de la dècada de 1980.
Va arribar a jugar a la Serie A italiana al Bologna, jugant també a AC Milan, Parma FC, Reggiana i Ancona.
També fou internacional amb San Marino.

## Referències

* ↑ Gazzetta dello Sport. «Chiorri, stella Tricolor a Cuba» (en italian). [Consulta: 27 gener 2007].
* ↑ International Matches 1990 - Europe, July-December a rsssf
# Luci Fulvi Curi

Luci Fulvi Curi (en llatí: Lucius Fulvius Curius) va ser un magistrat romà que va viure al segle iv aC. Formava part de la gens Fúlvia, una família de les més il·lustres de Roma que era d'origen plebeu.
Va ser elegit cònsol l'any 322 aC amb Quint Fabi Màxim Rul·lià. És el primer Fulvi que apareix a la història de Roma i és possible que hagués estat abans cònsol de Tusculum quan aquesta ciutat es va revoltar contra Roma, i al rebutjar la revolta i passar al camp romà va ser premiat amb el mateix càrrec que tenia. Va derrotar els tusculans i els annals diuen que també, ell i el seu col·lega, van vèncer als samnites.
L'any 313 aC segons els Fasti, va ser magister equitum del dictador Luci Emili Mamercí Privernes al que va acompanyar al setge de Saticula, però Titus Livi dona com a dictador a Gai Peteli Libó i a Marc Fosli Flaccinator com a magister equitum. Segons Livi, Saticula ja havia estat presa el 315 aC. El nom que li dona Titus Livi és Luci Fulvi Curb (Lucius Fulvius Curvus).

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VIII,38; IX,21
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 188.
# Manuf al-Ulya

Manuf al-Ulya (àrab: منوف العليى, Manūf al-ʿUlyà; copte: ⲟⲛⲟⲩϥⲉ; grec antic: Όνοὕφις) fou una antiga ciutat d'Egipte, corresponent a la moderna Menuf o Menouf, a la governació de Menufeya.
Fou seu d'un bisbe sota els romans d'Orient i a la conquesta àrab fou convertida en capital d'una kura o districte. En temps dels fatimites la governaven un àmil (perceptor d'impostos) i un cadi. Sota el califa al-Mustànsir es van reagrupar diverses kures que van formar províncies i Manuf fou la capital de l'anomenada Manufiyya, amb el wali residint a la ciutat del qual depenia també la petita província d'Ibyar, al nord-oest. Sota els mamelucs fou donada en iqtà. L'antiga població va desaparèixer i van esdevenir ruïnes i se'n va formar una de nova, no gaire lluny. El 1826 va perdre el rang de capital de la mudiriyya d'al-Minufiyya (governació de Menufeya) que va passar a Shibin al-Kum (Shibin el-Kom), on resta. La nova Manuf és capital d'un màrkaz o districte.

## Referències

* Enciclopèdia de l'islam, VI, 439
# Manuf

«Manuf» té aquests significats:
* Manuf al-Sufla, ciutat d'Egipte desapareguda al segle X prop de Tanta, governació d'Al-Gharbiya.
* Manuf al-Ulya, ciutat d'Egipte en ruïnes, corresponent a l'actual Manuf o Minuf, a la Governació de Menufeya.
# LuxLeaks

LuxLeaks (també coneguda com a Luxemburg leaks o filtracions de Luxemburg) és una investigació periodística realitzada pel Consorci Internacional de Periodistes d'Investigació basada en informació confidencial sobre decisions fiscals preses entre 2002 i 2010 que van permetre ajustos dels preus de transferència globals, i que està connectada amb una directiva europea que afecta el règim fiscal de Luxemburg. Les filtracions van permetre, el novembre de 2014, posar a disposició del públic els noms de 376 empreses multinacionals involucrades en aquestes decisions fiscals, com ara Cargill, Citigroup, GlaxoSmithKline, Volkswagen, McGraw-Hill, British American Tobacco, Reckitt Benckiser, Timberland, General Electric, Credit Suisse, Pepsi, Ikea, Accenture, Burberry, Procter & Gamble, Heinz, JP Morgan, FedEx, Abbott Laboratories, Amazon, Deutsche Bank, Apple, Verizon, Vodafone, Gazprom, HSBC, Bradesco, Banco Itaú, Intelsat, Macquarie Bank.
Les revelacions de LuxLeaks (que no són part de WikiLeaks) van atreure atenció i debat internacional sobre les pràctiques d'evasió fiscal a Luxemburg i a altres llocs. Al centre de l'escàndol es troba el President de la Comissió Europea Jean-Claude Juncker, aleshores primer ministre i ministre de finances de Luxemburg.

## Vegeu també

* Consorci Internacional de Periodistes d'Investigació
* Swiss Leaks
* WikiLeaks

## Referències

* ↑ El Confidencial «Guía rápida para no perderse en los papeles de Luxleaks». El Confidencial, 14-12-2014 [Consulta: 1r juny 2016].
* ↑ Wayne, Leslie; Carr, Kelly. «Lux Leaks Revelations Bring Swift Response Around World» (en anglès). International Consortium of Investigative Journalists, 06-11-2014.
* ↑ Boland-Rudder, Hamish; Wayne, Leslie; Carr, Kelly. «‘Lux Leaks' causes ‘tax storm’ of government, media response» (en anglès), 19-11-2014. [Consulta: 19 gener 2015]. «At the center of the “Lux Leaks” controversy is Jean-Claude Juncker, new president of the European Commission. Juncker was Luxembourg’s prime minister at the time many of the country’s tax-avoidance rules were enacted.»
# Lux (Badalona)

Lux va ser una revista periòdica publicada a Badalona el 1907, òrgan de l'Escola Moderna local.
Era una revista pedagògica i il·lustrada, l'objectiu de la qual era defensar, promoure i protegir l'ensenyament racionalista i contribuir de forma desinteressada en la culturització de la societat fora de fanatismes i supersticions. Van sortir publicats un total de sis números, el primer va aparèixer el 23 de març de 1907 i el darrer el 31 d'agost de 1907.
Dirigida per Teodor Sanmartí Marquet, tenia la seu al passeig de Martínez Campos, 4, i funcionava com a òrgan de l'Escola Moderna de Badalona, una de les diverses que havia fundat Francesc Ferrer i Guàrdia a Barcelona i la seva rodalia, sostinguda per la Sociedad Protectora de la Enseñanza Racionalista. Malgrat la curta vida que va tenir, s'hi troba algun escrit signat per Ferrer i Guàrdia, que llavors estava a la presó Model de Madrid.
L'Escola Moderna va tenir el suport de les societats obreres sindicalistes i anarquistes i diversos sectors progressistes i republicans locals, però va tenir problemes amb les autoritats i va ser tancada, pel que sembla arran de pressions polítiques de les elits conservadores i reaccionàries a l'Ajuntament de Badalona, possible raó per la qual va desaparèixer també la revista.

## Referències

* 1 2 3 4 García Pons, Enrique. Historia de la prensa badalonesa 1868-1939 (en castellà). Badalona: Ajuntament de Badalona, 1979, p. 99-100.
* ↑ Checa Godoy, Antonio. Historia de la prensa pedagógica en España (en castellà). Sevilla: Universidad de Sevilla, 2002, p. 271.
* 1 2 «Revista Lux». CEDALL. [Consulta: 6 abril 2021].

## Enllaços externs

* «Revista Lux digitalitzada». CEDALL.
# LuxAnimation

LuxAnimation és un estudi d'animació luxemburguès amb seu al poble de Doncols. La companyia va ser fundada el 2002 per Lilian Eche i Ariane Payen. L'empresa treballa amb moltes companyies diferents per produir programes i pel·lícules animades. Des de 2006, LuxAnimation ha estat propietat de MoonScoop Group. El juny de 2010 LuxAnimation va obrir un departament anomenat Luxatelier, dedicat a projectes audiovisuals per a cinema i televisió.

## Produccions televisives destacades

* Robotboy (només la primera i segona temporades)
* Iron Man: Armored Adventures
* Cosmic Cowboys
* Futbol galàctic
* Delta State
* Skyland
* Mikido
* The Large Family
* Luke and Lucy
* Le Petit Nicolas

## Pel·lícules destacades

* 9
* Dragon Hunters
* Luke and Lucy: The Texas Rangers
* Titeuf
* The Prodigies

## Col·laboracions destacades

* Cartoon Network
* France 2
* France 3
* Nelvana
* RAI
* TF1
* Telegael

## Referències

* ↑ CMG Acquires Worldwide Sales Rights To Louis La Chance
* ↑ Toon Boom Pre-Sells Studio V3.5
* ↑ M6 grows Little Nick
# Margarida (Planes)

Margarida és un poble del terme municipal de Planes, a la comarca del Comtat (País Valencià), del qual dista 4 km en direcció est. L'any 2009 tenia 62 habitants.
Alqueria d'origen àrab, va ser conquerida per Jaume I, però va romandre com a lloc de moriscos, tot sumant 26 focs en el moment de l'expulsió. A mitjans del segle xix tenia 138 habitants.

## Llocs d'interés

* Castell de Margarida.
* Església parroquial de Sant Francesc.

## Referències

* ↑ «Margarida (Planes)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario Madoz
# Maria Carme Poblet Casanovas

Maria Carme Poblet Casanovas (l'Espluga de Francolí, 7 de novembre de 1953) és una escriptora catalana. El 2013 va guanyar el 31 Premi de Narrativa Ribera d'Ebre, amb la novel·la històrica: Pluja sobre terra molla,publicada el setembre de 2014 per Cossetània Edicions en català i després en castellà. També ha escrit el llibre de relats per adults Tretze relats de vertigen, L'allargada ombra d'una perversió i Els crims de la Pobla, publicada per Brau Edicions.

## Referències

* ↑ Maria Carme Poblet guanya el 31è Premi de Narrativa de la Ribera d'Ebre amb «Pluja sobre terra molla»
* ↑ «Maria Carme Poblet guanya el 31 Premi de Narrativa de la Ribera d'Ebre amb 'Pluja sobre terra molla'». La Vanguardia, 29-08-2017 [Consulta: 5 setembre 2017].
* ↑ Seguí, Ester «Pluja sobre terra molla». Núvol, 26-10-2014 [Consulta: 5 setembre 2017].
# Marià Gómez Fajardo

Marià Gómez Fajardo (?, 5 d'agost de 1919 - Barcelona, 17 de gener de 2005) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Fou jugador del FC Barcelona durant la temporada 1937-38, en la qual disputà dos partits de la Lliga Catalana de Futbol, competició guanyada pel Barça. Durant els anys 1940 fou jugador del Gimnàstic de Tarragona, el CD Tortosa i el CE Europa.

## Referències

* ↑ «Necrològiques». El Periódico de Catalunya, 18-01-2005. Arxivat de l'original el 2016-04-23. [Consulta: 17 febrer 2016].
* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Manto (esposa de Tiberí)

D'acord amb la mitologia grega, Manto fou una endevina itàlica, muller del rei Tiberí (o del déu-riu Tíber) i mare d'Aucne. Va donar nom a la ciutat de Màntua. Sovint era confosa amb Manto, filla de Tirèsias.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: edicions 62, 1997, p. 142. ISBN 8429741461.