OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anthony Albanese

Anthony Albanese (Darlinghurst, 2 de març de 1963), de nom complet Anthony Norman Albanese, és un polític australià, actual primer ministre d'Austràlia. Líder del Partit laborista australià (ALP) des de 2019, i parlamentari per Grayndler des de 1996. Albanese fou el 15è viceprimer ministre d'Austràlia durant el segon govern de Kevin Rudd, i ministre del gabinet de Rudd i Gillard entre 2007 i 2013.
Albanese va néixer a Sydney, fill d'un italià i una mare australoirlandesa, qui el va criar com a mare soltera. Va assistir a l'escola St Mary's Cathedral College, i posteriorment va estudiar economia a la Universitat de Sydney. Es va unir al partit laborista australià (ALP) com a estudiant. Albanese va ser elegit a la Cambra de Representants d'Austràlia a les eleccions de 1996, guanyant l'escó per Grayndler, a Nova Gal·les del Sud.
Després de la victòria de l'ALP a les eleccions de 2007, Albanese va ser nomenat líder parlamentari i va assumir diversos càrrecs ministerials. Durant les tensions entre Kevin Rudd i Julia Gillard des de 2010 a 2013, Albanese va demanar repetidament unitat al partit. El 2013 esdevindria viceprimer ministre.
Després de la derrota de sorpresa de l'ALP a les eleccions de 2019. Shorten va dimitir i Albanese va esdevenir el líder del partit, convertint-se també en cap de l'Oposició.
A les eleccions de 2022, Albanese va portar el seu partit a una victòria decisiva contra Scott Morrison, de la coalició Liberal-Nacional, fent història com el primer italoaustralià a esdevenir primer ministre. Va jurar el càrrec el 23 de maig de 2022.

## Referències

* ↑ Wu, David. «Five Labor MPs to be immediately sworn in ahead of key Quad trip». Sky News Australia, 22-05-2022. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ Murphy, Katharine. «Anthony Albanese kicks off Labor leadership race with call for policy shift». The Guardian, 19-05-2019. [Consulta: 20 maig 2019].
* ↑ Martin, Sarah «Anthony Albanese elected unopposed as Labor leader» (en anglès). The Guardian, 27-05-2019 [Consulta: 27 maig 2019].
* ↑ «Australia election 2022: Scott Morrison to stand down as Liberal leader after conceding defeat; Labor hopeful of majority government – live update» (en anglès). the Guardian, 21-05-2022. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Anthony Albanese sworn in as Prime Minister». The New Daily, 23-05-2022 [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ Worthington, Brett «Anthony Albanese and four senior frontbenchers sworn in ahead of Quad trip». ABC News, 23-05-2022 [Consulta: 23 maig 2022].
# Architecture in Helsinki

Architecture in Helsinki és un grup de música Indie pop avant-garde australià del suburbi de Backyard a Melbourne. El grup consta de Cameron Bird, Gus Franklin, Jamie Mildren, Sam Perry i Kellie Sutherland. La majoria dels seus membres poden tocar diversos instruments. La música d'Architecture in Helsinki es caracteritza per una gran varietat de sons, obtingudes per mitjans electrònics i de l'experimentació amb el gran nombre d'instruments, incloent-hi els instruments de bronze, flautes, sintetitzadors analògics, samplers, un glockenspiel (també conegut com a Lira), una tuba, un clarinet, un trombó, trompetes i instruments més comuns com la bateria, guitarres i baix elèctric. El seu segon àlbum, "In case we die" (2005) va ser gravat amb 41 instruments. Architecture in Helsinki va començar a tocar al voltant de l'any 2000, jugant amb freqüència en diverses gires a nivell nacional i algunes internacional. Han fet gira pels EUA amb grups com Death Cab For Cutie i Clap Your hands i programes oberts d'artistes com David Byrne, The polifònica Spree, Yo la tengo i Belle & Sebastian.

## Discografia
### Àlbums

* Fingers Crossed (2003) – Trifekta
* In Case We Die (2005) – Tailem Bend/Bar/None Records/Moshi Moshi
* Places Like This (2007)
* Moment Bends (2011)

### Remixes

* We Died, They Remixed (2006, àlbum de remescles) - Tailem Bend/Bar/None Records

### Senzills i EP

* "Like A Call" (2003) - Trifekta, esgotat
* "Kindling" (2003) - Trifekta, esgotat
* "Keepsake" (2004) - Trifekta, esgotat
* "Do The Whirlwind" (2005) - Tailem Bend, esgotat
* "Maybe You Can Owe Me/It'5!" (2005) - Moshi Moshi, esgotat
* "Do the Whirlwind" (2005) version británica - Moshi Moshi
* "Wishbone" (2006) – Moshi Moshi

## Vídeos musicals

* "Like a Call" (2003) – Dirigit per Isobel Knowles
* "Kindling" (2003) – Dirigit per Kellie Sutherland
* "It'5!" (2005) – Dirigit per Isobel Knowles i Ali Dullard
* "Do the Whirlwind" (2005) version australiana – Dirigit per Paul Robertson
* "Do the Whirlwind" (2006) version britànica – Dirigit per Nima Nourizadeh
* "Wishbone" (2006) – Dirigit per Isobel Knowles
* "Hold Music" (2007)
* "That Beep" (2008)

## Referències

* ↑ «In Case We Die a desconcierto.com». Arxivat de l'original el 2007-04-04. [Consulta: 22 juny 2012].
# Architecture for Control Networks

Architecture for Control Networks (amb acrònim anglès ACN) és un conjunt de protocols de xarxa per al control d'equips de tecnologia d'entreteniment, especialment els que s'utilitzen en actuacions en directe o instal·lacions a gran escala. Per exemple, equips d'il·luminació, àudio o efectes especials. ACN està gestionat per Entertainment Services and Technology Association i la seva primera versió oficial va ser ANSI Standard E1.17-2006 - Entertainment Technology - Architecture for Control Networks. L'estàndard es va revisar i publicar posteriorment com a ANSI E1.17-2010.
ACN es va dissenyar inicialment per posar-se en capes a la part superior d'UDP/IP i, per tant, s'executarà sobre la majoria de transports IP, incloses les xarxes Ethernet estàndard i de baix cost i 802.11 (Wi-Fi).
ACN defineix una arquitectura de protocol comú, dos protocols de xarxa principals (SDT, DMP), un llenguatge de descripció de dispositiu (DDL) i una sèrie de "Perfils E1.17 per a la interoperabilitat" (coneguts com a EPI o perfils d'interoperabilitat) que defineixen com els elements de l'arquitectura ACN s'ha d'utilitzar en un context determinat per aconseguir la interoperabilitat. Per exemple, proporcionant valors o intervals específics per als paràmetres de temporització que s'utilitzen en un entorn de xarxa concret.
S'ha criticat el desglossament d'ACN en subprotocols, perfils d'interoperabilitat i altres petites peces ja que dificulta la lectura i la comprensió d'ACN, però fa que l'arquitectura sigui molt modular i netament estratificada i això ha permès que moltes de les peces s'utilitzin en altres contextos o substituïssin o revisin sense canviar les altres peces. Per exemple, DMP s'ha operat a través de TCP i SDT tal com es defineix a l'estàndard inicial, DDL s'ha adaptat amb pocs canvis per descriure els dispositius als quals s'accedeix DMX512 (ANSI E1.31/Streaming ACN) i s'han vist diversos perfils d'interoperabilitat.

## Referències

* ↑ «Architecture for Control Networks» (en anglès). https://www.lighttech-hg.de.+[Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ «ANSI E1.17-2015 - Entertainment Technology - Architecture for Control Networks (ACN)» (en anglès). https://webstore.ansi.org.+[Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ «Device Description Language».

## Vegeu també

* Open Control Architecture
# Aristogíton (desambiguació)

Aristogíton és el nom dels següents personatges:
* Aristogíton el tiranicida, que va assassinar Hiparc el 514 aC (vegeu Harmodi i Aristogíton)
* Aristogíton d'Atenes, orador i polític atenenc
* Aristogíton de Tebes, escultor grec
# Artàban d'Alexandria

Artàban d'Alexandria (grec antic: Ἀρτάβανος, o bé Ἀρτάπανος) fou un historiador grec d'època incerta, probablement del segle ii aC.
Artàban va escriure un llibre sobre els jueus (περὶ Ἰουδαίων), on donava dades sobre la vida d'Abraham, Josep i Moisès, que en part ha estat conservat per Climent d'Alexandria a les seves Stromata (I. 23, 154) i per Eusebi de Cesarea en la Præparatio Evangelica (IX. 18, 23).

## Referències

* ↑ 3.Artabanus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 368
# Apol·lònides de Siracusa

Apol·lònides de Siracusa (en llatí Apollonides, en grec Ἀπολλωνίδης), fou un dignatari de la ciutat de Siracusa a Sicília.
A la Segona Guerra Púnica, quan la ciutat estava dividida entre els partidaris de Cartago i els de Roma, va insistir que calia prendre un o altre camí però no restar dividits, ja que la divisió portaria inexcusablement la ruïna de la ciutat. Va deixar entreveure que per ell era millor ser aliats dels romans, segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ 11.Apollonides a Syracusan a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 237
# Averbode

Averbode és un antic municipi de Bèlgica als Kempen meridionals a la província de Brabant Flamenc. Va ser un municipi independent de 1928 fins a l'1 de gener del 1977 quan va fusionar amb Scherpenheuvel-Zichem. El 2006 tenia 3289 habitants. Es troba a una elevació boscosa que fa la divisòria d'aigües del Dèmer al sud i del Kalsterloop (Nete) al nord i que formava la frontera històrica entre el ducat de Brabant i el comtat de Loon. Era un poble rural amb unes poques masies i granges disperses. Va conéixer el seu apogeu a la primera meitat del segle XX quan la devoció per a la Mare de Déu i el Sagrat Cor de Jesús va crear un turisme de romeria.

## Llocs d'interés

* L'Abadia d'Averbode, un monestir norbertí fundat el 1135 per Arnold II de Loon coneguda per a la seva biblioteca i l'editorial de llibres de text.
* El paisatge protegit de la vall del Dèmer

## Referències

* ↑ «Averbode». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vandeputte, Omer (ed.). «Averbode». A: Gids Voor Vlaanderen 2007 (en neerlandès). Tielt: Lannoo, 2007, p. 1033-34. ISBN 9789020959635.
* ↑ «Averbode» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed 2017. [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ «Demervallei tussen Aarschot en Diest» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed 2017. [Consulta: 5 febrer 2018].

## Bibliografia

* Gerits, Trudo Jan; Janssens, Joris; van Diest, Marcel. Ontdek mooi Averbode: kennismaking met het landschappelijk en bouwkundig erfgoed van Averbode (en neerlandès). Heemkring Averbode, 1976, p. 96.
* Laureys, Leon. Averbode: gemeente 1928-1976: wording en groei (en neerlandès). Heemkring Averbode, 1978, p. 199.
# Arundinaria pumila

L'Arundinaria pumila és una espècie de bambú, del gènere Arundinaria de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. La seva classificació taxonòmica i, en conseqüència, el nom científic, ha estat controvertida, dins del procés general que afectat totes les arundinàries: alguns autors, doncs, l'anomenen Pleioblastus pumilus ((Mitford) Nakai), Pleioblastus humilis var. pumilus ((Mitford) D.C.McClint.) o Sasa pumila ((Mitford) E,G.Camus) i la situen en altres gèneres. Plants of the World Online la dona com a sinònima de Pleioblastus argenteostriatus (Regel) Nakai).
Nativa de l'Àsia (Japó): Honshū, Kyūshū, Shikoku.

## Descripció

Creix entre un i tres metres. És una planta perenne, amb flors hermafrodites i pol·linitzades pel vent; floreix amb intervals de molts anys. El seu extens sistema d'arrels en fa una bona eina en la lluita contra l'erosió del sòl.

## Referències

* ↑ «Arundinaria pumila Mitford | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 23 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Usos del bambú (anglès)
# Arundinaria viridistriata

La Arundinaria viridistriata és una espècie de bambú, del gènere Arundinaria de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. La seva classificació taxonòmica, i el nom científic en conseqüència, ha estat controvertida, dins del procés general que afectat totes les arundinàries: alguns autors, doncs, l'anomenen Pleioblastus viridistriatus ((Regel) Makino), Pleioblastus auricomus (Mitford), Bambusa viridistriata (Regel), Sasa auricoma ((Mitford) E.G.Camus) i la situen en altres subgèneres de la mateixa tribu.
D'origen japonès, es fa al Caucas, l'est d'Àsia i Nova Zelanda. Se l'anomena kamuro-zasa en japonès i Geun se en coreà.

## Descripció

Creix fins a un metre i mig d'alt. És una planta perenne i les fulles són grogues ratllades de verd. Floreix amb intervals de molts anys, encara que això no deixa la planta tan afeblida com en eltres espècies de bambús. Suporta temperatures de -22 °C.
Varietats cultivades: A. viridistriata fo. "chrysophylla" ((Makino) Nemoto 1936), A. viridistriata "hortensis" (Makino 1926), A. viridistriata "vagans" ((Gamble) Nakai 1934).

## Referències

* ↑ «Sorting Pleioblastus names».

## Enllaços externs

* L'arundinaria viridistriata a la GrassBase (anglès)
* Descripció Arxivat 2008-03-15 a Wayback Machine. (francès)
# Autopistes d'Eslovàquia

Les autopistes a Eslovàquia es divideixen en autopistes i vies ràpides.
Aquestes autovies són gestionades per l'empresa estatal NDS (Autopistes Nacionals d'Eslovàquia), establerta el 2005. La primera autopista moderna dins Eslovàquia era l'autopista cap a Praga, la construcció de la qual va ser iniciada el 2 de maig de 1939.
NDS actualment està gestionant i mantenint 432 km d'autopistes (diaľnica) i 288 km d'autovies (rýchlostné cesty).

## Autopistes

Les autopistes a Eslovàquia, en eslovac: Diaľnica (abbr. D), es defineixen amb vies de dos carrils en cada direcció, amb carril d'emergència. El límit de velocitat és 130 km/h o 80 mph. Els seus signes de carretera són blancs en vermell.
* Autopista D1
* Autopista D2
* Autopista D3
* Autopista D4

## Autovies

Les autovies a Eslovàquia (rýchlostné cesty) són definides com una via ràpida de dos carrils amb estàndards més baixos que els d'una autopista, però amb les mateixes restriccions. El límit de velocitat és 130 km/h o 80 mph. Els seus signes de carretera són blancs en vermell.
* Autovia R1
* Autovia R2
* Autovia R3
* Autovia R4
* Autovia R5
* Autovia R6
* Autovia R7
* Autovia R8
* Autovia R9

## Enllaços externs

* NDS - Lloc web oficial
* BenzinSK - Tot el què necessites a les carreteres eslovaques
# Astèrix als Jocs Olímpics (pel·lícula)

Astèrix als Jocs Olímpics (Astérix et Obélix aux Jeux Olympiques, en francès) és una co-producció alemanya, espanyola, francesa i italiana, de Frédéric Forestier i de Thomas Langma basada en el còmic homònim. Es va estrenar el 8 de febrer del 2008, i hi apareixen actors com a Gérard Depardieu, Alain Delon, Clovis Cornillac, Elsa Pataky o Santiago Segura.

## Argument

Per conquistar a la princesa Irina, el guerrer Alafolix desafia al fill de Cèsar, Brutus, que també busca l'amor de la noble. Ambdós s'afrontaran als Jocs Olímpics de Grècia per l'amor de la princesa.

## Repartiment

* Clovis Cornillac (Astèrix)
* Gérard Depardieu (Obèlix)
* Alain Delon (Cèsar)
* Benoît Poelvoorde (Brutus)
* Vanessa Hessler (Irina)
* Santiago Segura (Doctormabus)
* Stéphane Rousseau (Alafolix)
* Jamel Debbouze (Numeròbis)
* Michael Schumacher (Michael)
* Adriana Karembeu (Agecanonix)
* Zinédine Zidane (Numeròbis II)

## Rodatge

La pel·lícula va ser rodada a la Ciutat de la Llum a Alacant, i en altres localitats de la província del País valencià així com a la província d'Almeria de la comunitat Andalusa.

## Doblatge en català

La pel·lícula no es va estrenar en català, en gallec ni en euskera als cinemes tot i haver-se rodat a Espanya. El DVD sí que inclou la versió catalana.

## Referències

* ↑ «Duelo al sol de Coppola y los chinos por la Ciudad de la Luz» (en castellà). El Mundo, 01-02-2015. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Asterix En Los Juegos Olimpicos» (en castellà). Amazon.es. [Consulta: 1r juliol 2012].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula amb escenes a Almeria (francès)
# Bachaquero

Bachaquero és una ciutat veneçolana, capital del municipi Valmore Rodríguez, al nord-oest del país, en l'estat Zulia. Per a 2005, aquesta ciutat tenia uns 49.320 habitants.

## Referències

* Atlas del Estado Zulia. Emilio Strauss, William Fuenmayor, José Romero. (en castellà)
# Bachem Werke

Bachem Werke GmbH, també coneguda com a Bachem-Werk,va ser una empresa alemanya existent durant la Segona Guerra Mundial que va produir peces per a motors de pistó i altres components aeronàutics. Va ser coneguda pel desenvolupament de Bachem Ba 349 Natter.
Fundada el 1942 pel Dipl Ing Erich Bachem, exdirector de Fieseler, Bachem va començar dedicant-se a donar suport a l'esforç de guerra d'Alemanya produint peces que s'ensamblarien i es transformarien en motors de pistó per a la Luftwaffe i altres components aeronàutics en fusta. En resposta a l'augment dels atacs i els bombardejos devastadors dels aliats, Bachem va participar en un projecte per a un avió no convencional que interceptés formacions de bombarders enemics. Aquest avió seria anomenat Bachem Ba 349 Natter. Es van dur a terme algunes proves amb l'aeronau, però mai no va entrar en combat. Amb el final de la guerra, l'empresa va deixar d'existir.

## Notes

* ↑ segons les fonts

## Referències

* ↑ Bachem Ba 349 Natter.. Osprey Pub Co, 2018. ISBN 978-1-4728-2010-5.
* ↑ Green, William, 1927-2010.. The warplanes of the Third Reich;. London,: Macdonald & Co, 1970. ISBN 0-356-02382-6.
* ↑ «Bachem-Werke GmbH». [Consulta: 31 març 2020].
# Barbus petenyi

Barbus petenyi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Danubi (al seu pas per Hongria, Bulgària i Romania).

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ FisBase
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus petchkovskyi

Barbus petchkovskyi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Angola.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bandera de les Illes Òrcades

La nova bandera oficial de les Illes Òrcades fou la guanyadora d'una consulta popular durant el febrer i març de 2007. La consulta convidava a escollir el disseny preferit dins un grup reduït de cinc dissenys escollits per la cort de Lord Lyon King of Arms, l'autoritat heràldica d'Escòcia. El disseny guanyador amb un 53% dels 200 vots emesos fou el de Duncan Tulloch de Birsay
Els colors vermell i groc formen part dels escuts d'armes reials d'Escòcia i Noruega, un lleó rampant d'or sobre un camp de gules en l'escut noruec i a la inversa en l'escocès. El color blau es pren de la bandera d'Escòcia i també representa el mar i el patrimoni marítim de les illes.
La nova bandera s'assembla a les banderes de Noruega (blanc en lloc de groc) i d'Åland (colors invertits). La qüestió de la suposada similitud amb la bandera utilitzada pel partit feixista Nasjonal Samling de Vidkun Quisling va aparèixer al diari "The Orcadian" el maig de 2007 i la controvèrsia del disseny continua viva. Aquesta bandera però no va incloure la creu blava que les fa més clarament distingibles. També cal assenyalar que una bandera vermell i groga va ser, i segueix sent, utilitzada per la població de la província sueca d'Escània anys abans que ho fes el Nasjonal Samling. Una bandera de creu groga sobre vermell també és utilitzada per la població finlandesa de parla sueca.

## Bandera antiga

L'anterior bandera no oficial va ser creada a mitjan la dècada de 1990 i atribuïda a Magnus de les Òrcades. Aquesta presenta una creu nòrdica vermella sobre un camp groc. Magnus Erlendsson fou conte de les illes de 1108 a 1117. No obstant això, no hi ha res que connecti a la creu vermella sobre groc, sent aquesta una atribució d'avui dia. Aquesta bandera no tenia estatus oficial, després de ser rebutjada per l'autoritat heràldica d'Escòcia degut a la seva similitud amb les armes de l'Ulster. Històricament, la creu vermella sobre fons groc s'associa amb la bandera de la Unió de Kalmar, un estat escandinau medieval del que les illes en formaven part.

## Banderes amb Creu nòrdica a les Illes Britàniques

Les banderes amb creu nòrdica a les Illes Britàniques són usades per fer una al·lusió a una herència nòrdica o gaelico-nòrdica. Moltes no són oficials.
* Bandera de les Illes Shetland
* Bandera de l'antic ríding de West Riding of Yorkshire

## Vegeu també

* Creu nòrdica
* Orkney flag

## Referències

* ↑ «Decision Time For New Orkney Flag» (en anglès). 14 febrer 2007. Orkney Islands Council. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2007. [Consulta: 21 abril 2016].
* ↑ «Orkney Community Flag» (en anglès). Arxivat de l'original el 28 de setembre 2007. [Consulta: 21 abril 2016].
* 1 2 «Postman designs new Orkney flag» (en anglès). 10 abril 2007. BBC News. [Consulta: 21 abril 2016].
* ↑ «Controversy continues over Orkney's flag» (en anglès). Orkneyjar News. Arxivat de l'original el 10 de març 2016. [Consulta: 21 abril 2016].
# Bartolomeo di Breganze

Bartolomeo di Breganze o da Vicenza (Breganze, 1200 - Vicenza, 1270) va ser un bisbe de Vicenza, fundador de l'orde militar de la Milícia de Jesucrist. Va ser un religiós dominic. El 1233 va fundar la Milícia de Jesucrist, un orde militar per a combatre l'heretgia. Va ser bisbe de Vicenza del 1256 al 1270, que va morir. En conflicte amb Ezzelino III da Romano, va exiliar-se a París, on va obtenir del rei Lluís IX de França una de les espines de la corona de Jesucrist: tornat a Vicenza va fer aixecar-hi l'església de la Santa Corona per a guardar-hi la relíquia. Mort en olor de santedat, va ser venerat des de la seva mort. El culte va ser confirmat l'11 de setembre del 1793 per Pius VI, que el proclamà beat. La seva festivitat és el 27 d'octubre.
# Bartomeu Avaces

Bartomeu Avaces (Tarragona finals segle xv - ?), fou un jurista i escriptor català en llengua llatina.

## Biografia

Fou doctor en ambdós drets, exercí d'advocat a Tarragona i només se'n té coneixement pel tractat de Torres Amat

## Obres

* Ordo procedendi contra inuasores, secundum consuetudines tarraconenses.

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic
* ↑ Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0)
* Fèlix Torres Amat Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes Barcelona, 1836