OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhombolytrum

Rhombolytrum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. És originari de Sud-amèrica. Comprèn 5 espècies descrites i d'aquestes, només n'hi ha 2 d'acceptades. El gènere va ser descrit per Heinrich Friedrich Link i publicat a Hortus Regius Botanicus Berolinensis 2: 296. 1833.

## Espècies acceptades

A continuació es brinda un llistat de les espècies del gènere Rhombolytrum acceptades fins a gener de 2014, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor (nom científic), abreujat segons les convencions i usos.
* espècie tipus: Rhombolytrum rhomboideum Link
* Rhombolytrum monandrum (Hack.) Nicora & Rúgolo

### Sinònims

(Els gèneres marcats amb un asterisc (*) són sinònims probables)
*Gymnachne Parodi.

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2007-11-20. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ Rhombolytrum a PlantList
* ↑ «Rhombolytrum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 16 gener 2014].
* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 27.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-11. [Consulta: 27 juny 2008].

## Bibliografia

* Clayton, W. D. & S. A. Renvoize. 1986. Genera graminum. Grasses of the world. Kew Bull., Addit. Ser. 13: 1–389.
* Missouri Botanical Garden. MO Generic Names in Use
* Soreng, R. J. 2003. Rhombolytrum. In Catalogue of New World Grasses (Poaceae): IV. Pooideae. Contr. U.S. Natl. Herb. 48: 602–603. View in BotanicusView in Biodiversity Heritage Library
* Soreng, R. J., G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, E. J. Judziewicz, T. S. Filgueiras & O. N. Morrone. 2003 and onwards. On-line taxonomic novelties and updates, distributional additions and corrections, and editorial changes since the four published volumes of the Catalogue of New World Grasses (Poaceae) published in Contr. U.S. Natl. Herb. vols. 39, 41, 46, and 48. http://www.tropicos.org/Project/CNWG:. In R. J. Soreng, G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, T. S. Filgueiras, E. J. Judziewicz & O. N. Morrone (editors) Internet Cat. New World Grasses. Missouri Botanical Garden, St. Louis.

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Rhombolytrum. A: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 5 de març del 2010)
# Nombre de Kirpitxiov (transferència de calor i massa)

* No s'ha de confondre amb Nombre de Kirpitxiov (flux).
El nombre de Kirpitxiov $(Ki)$ és un nombre adimensional que s'utilitza en la transferència de calor i massa, així com en la mecànica de fluids. Aquest nombre rep el nom de Mikhaïl Víktorovitx Kirpitxiov, enginyer rus.

## Ki$_h$

En la transferència tèrmica, el nombre de Kirpitxiov $(Ki_{h})$ representa la intensitat de transferència externa en relació amb la intensitat de la transferència interna d'un objecte.
Es defineix de la següent manera:
    $Ki_{h}={\frac {h\,\Delta T_{1}\,L_{c}}{k\,\Delta T_{2}}}$
on:
* $h$ = coeficient de transferència tèrmica.
* $\Delta T_{1}$ = diferència de temperatura entre la superfície de l'objecte i el medi.
* $\Delta T_{2}$ = diferència de temperatura entre els punts designats per la longitud característica (dins de l'objecte).
* $L_{c}$ = longitud característica.
* $k$ = conductivitat tèrmica.

## Ki$_m$

En la transferència de massa, el nombre de Kirpitxiov $(Ki_{m})$ representa la intensitat de transferència externa en relació amb la intensitat de la transferència interna. S'utilitza particularment en problemes d'assecat de sòlids porosos on representa la relació entre l'evaporació del líquid i la difusió d'aquest últim en el sòlid.
Es defineix de la següent manera:
    $Ki_{m}={\frac {G\,L_{c}}{D\,\rho \,\Delta u}}$
on:
* $G$ = cabal màssic del líquid evaporat a la superfície.
* $L_{c}$ = longitud característica.
* $D$ = coeficient de difusió.
* $\rho$ = densitat del sòlid
* $\Delta u$ = diferència del contingut de líquid en el sòlid (percentatge).

## Referències

* ↑ Hall, Carl W. Laws and Models: Science, Engineering and Technology (en anglès). Boca Raton: CRC Press, 2000. ISBN 8449320186.
# Ossinkovski

Ossinkovski (en rus: Осинковский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Sergent Reckless

Sergent Reckless era una euga de cavall de Mongòlia que s'uní al Cos de Marines dels Estats Units el 26 d'octubre de 1952, com un cavall de càrrega, i eventualment va ser promogut al rang de sergent pel Comandant de la Infanteria de Marina després de la Guerra de Corea. Un soldat el va comprar per $ 250 a un noi coreà que necessitava diners per comprar una cama artificial per la seva germana. Reckless va servir amb el grup Recoilless Rifle Platoon, de l'Anti-Tank Company, cinquè regiment de marina, 1a Divisió de Marina. Va fer 51 viatges en solitari durant un període de 5 dies en una batalla de març de 1953. El seu full de servei aparèixer al Saturday Evening Post i la revista LIFE. Es va retirar als Estats Units després de la guerra i va morir al maig de 1968. El 26 de juliol de 2013 li van dedicar una estàtua, una placa i una foto en honor seu a la Base dels Marines, Marine Corps Base Camp Pendleton estables.

## Referències

* ↑ Equestrian News, 2012.
* ↑ Hoffman, 1992, p. 78-85.
* ↑ Blackman, Jr., 2012, p. 4.
* ↑ Miller, 2013.

## Bibliografia

* Bartel, Bill «Marines Honor Equine Comrade From Korean War». The Virginian Pilot, 27-07-2013 [Consulta: 27 juliol 2013]. Arxivat 26 de desembre 2014 a Wayback Machine.
* Blackman, Jr., Robert R. «President's Notes» (PDF). Sentinel. Marine Corps Heritage Foundation, Fall-Winter 2012. Arxivat de l'original el 2013-10-10 [Consulta: 29 juliol 2013]. Arxivat 2013-10-10 a Wayback Machine.
* Coakley, Lesli «The four-legged Marine in Korea». Marines, 20, 9, setembre 1991 [Consulta: 27 juliol 2013].
* Geer, Andrew. Reckless, Pride of the Marines. Nova York: E. P. Dutton, 1955.
* Giaffo, Lou. Gooch's Marines. Pittsburgh, PA: RoseDog Books, 2013. ISBN 978-1-4349-3399-7.
* Hoffman, Nancy Lee White «Sgt Reckless: Combat Veteran». Leatherneck Magazine, 75, 11, novembre 1992. Arxivat de l'original el 28 de novembre 2016 [Consulta: 27 juliol 2013]. Arxivat 28 de novembre 2016 a Wayback Machine.
* Kilgannon, Corey «Remembering a Beloved Horse and Decorated Marine». The New York Times, 09-11-2012 [Consulta: 27 juliol 2013].
* Litalien, Dennis «Reckless Earns Place in Marine Corps History». Marines, 13, 6, 1984 [Consulta: 27 juliol 2013].
* Miller, Joshua Rhett. «Statue of Korean War Horse Reckless to be Unveiled at Marine museum in Virginia». Fox News, 25-07-2013. [Consulta: 27 juliol 2013].
* Staff «Hoofed Heroine Sgt. Reckless». The Tuscaloosa News, 21-05-1968.
* Staff «Sgt Reckless Dies; Heroic Marine Mare». The Equestrian News, 12-11-2012. Arxivat 26 de desembre 2014 a Wayback Machine.
* Staff. «Ultimate Marine (Puller vs Butler)». Marine Corps News, 10-04-2013. Arxivat de l'original el 31 de juliol 2013. [Consulta: 29 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Sergeant Reckless and her foal Fearless at Camp Pendleton
* Sergeant Reckless - Korean War Horse Hero video
# Lumbricus

Lumbricus és un gènere de cucs anèl·lids que conté alguns dels cucs de terra més comuns a Europa. Aquest gènere consta de prop de 700 espècies. En català tenen el nom comú de tartany o tartanya.

## Referències

* ↑ «Checklist of Lumbricidae, etc.». YNU, 2007. [Consulta: 26 maig 2008].
# Inharrime

Inharrime és una vila i posto de Moçambic, situat a la província de Maputo, al costat de la llacuna Poelela. En 2007 comptava amb una població de 8.106 habitants. Assolí l'estatut de vila el 9 de maig de 1972. És un nus ferroviari del CFM Sul que enllaça amb Inhambane.

## Casa Laura Vicuña

Casa Laura Vicuña és una institució fundada a Inharrime en 2004 per les Germanes Salesianes de Moçambic. Ofereix diversos serveis a la comunitat circumdant, incloent un orfenat que proporciona una llar per a 90 nenes de tres anys o més, una gran granja i ramadera, un forn i una escola secundària (a partir del 2011). Les germanes i els seus col·laboradors ofereixen classes d'alfabetització a les dones locals i ofereixen suport a l'educació nutricional dels nens de famílies sense prou recursos suficients.

## Suport internacional

L'ONG Friends of Inharrime serveix el poble del districte d'Inharrime en conjunt amb l'escola i orfenat de les Germanes Salesianes situada al districte. Els programes previstos inclouen el suport nutricional als nens a través d'un programa de patrocini (donacions mensuals d'aliments a cada nen), així com el suport financer per pagar per l'educació i les despeses mèdiques.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 14 febrer 2017].
* ↑ «Friends of Inharrime Website». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Friends of Inharrime
# Gendun Drup

Gendun Drup o Gyalwa Gendun Drubpa (en tibetà: དྒེ་འདུན་འགྲུབ་, en xinès: 根敦珠巴), (1391-1474), primer dalai-lama. El seu nom de naixement fou Pema Dorje. Fou deixeble de Je Tsongkhapa.
Va néixer en un estable, en una tribu nòmada. La nit del dia del seu naixement, uns bandits van atacar el campament de la seva tribu i tots van fugir, deixant el nadó entre uns arbusts. Diuen que l'endemà, un corb el protegia de l'atac d'altres aus de rapinya, i que el corb era Mahakala, la forma irada d'Avalokiteshvara, el bodhisattva de la Compassió.
Es va criar fent de pastor fins que va fer els set anys. Després es va traslladar al monestir de Nartang, i va arribar a ser un dels pensadors més valorats del seu país cap a la meitat de la seva vida.
Alguns dels seus textos més importants són:
* Sol en el camí cap a la llibertat, comentari inclòs al Abhidharma-kosha
* Destruir les forces del mal, poema èpic sobre la vida i obres de Siddhartha Gautama
* Cant de la muntanya nevada de l'est, poema dedicat a Je Tsongkhapa
* Oda a la venerable Khadiravani Tārā, homenatge a la bodhisattva Tārā
El succeí el dalai-lama Gendun Gyatso.
# Riu Lotru

El Lotru és un riu afluent dret del riu Olt a Romania. La seva font i naixement es troba a les muntanyes Parâng. Alimenta els embassaments Vidra, Malaia i Brădișor. Desemboca a l'Olt a Golotreni, prop de la ciutat de Brezoi. Passa per les comunes Voineasa, Malaia i Brezoi. La seva longitud és de 83 km i la seva mida de conca és de 990 km².

## Referències

* ↑ Lotru (jud.
# Ossinovski

Ossinovski - Осиновский (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 28 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Christian Bertilsson

Christian Bertilsson (Kristianstad, 5 de setembre de 1991) és un ciclista suec inactiu. Practicava tant el ciclisme de muntanya com el de carretera.
Va començar a destacar el 2009 mercès a vèncer el Campionat de Suècia de Ciclisme de Muntanya en la categoria júnior. La temporada del 2010, va guanyar la tercera etapa de la cursa de carretera Hammarö 3-dagars. A més, va ser segon en un tram del Bureloppet, en què també va quedar quart de la general.
El 2011 va iniciar la carrera professional quan es va unir mitjançant el seu primer contracte a l'equip CykelCity.se, suec però de projecció internacional. La primera medalla sènior la va obtenir el mateix any en assolir el bronze en la pista curta del Campionat de Suècia de Ciclisme en Ruta.
El 2012 es va mantenir en l'equip, però la temporada següent va signar amb Team People4you-Unaas Cycling. Finalment, el 2014, va canviar-se al Development Team Giant-Shimano, vinculat al Team DSM.
Amb tot, va caure en una depressió i tenia atacs de pànic, fins al punt d'internar-lo en un hospital psiquiàtric un dia que va perdre la consciència a l'aeroport de Nova York.
Així doncs, va decidir retirar-se de l'esport, si més no de les competicions professionals. També va participar en un llibre d'experiències entorn de la salut mental junt amb set altres esportistes d'elit nacionals, inclosos Magnus Muhrén i Linus Thörnblad, que es titula På andra siden väggen.

## Victòries

* 2009: Campionat de Suècia de Ciclisme de Muntanya (Júnior)
* 2012: Färs and Frocta Sparbank GP
* 2012: Pròleg de la Gira per Jämtland
* 2013: Sandby GP
* 2013: Sista Chansen

## Referències

* ↑ «Hammarö 3-dagars» (en anglès). Cycling Archives. [Consulta: 9 agost 2022].
* 1 2 Jonsson, Fredrik. «Inlagd på psyket – blev hotad till livet» (en suec). Expressen, 05-12-2018. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «The team | team people4you» (en anglès). Wix, 2013. [Consulta: 9 agost 2022].
* 1 2 «Christian Bertilsson» (en anglès). ProCyclingStats.com. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Christian Bertilsson» (en alemany). Radsportseiten. [Consulta: 9 juliol 2022].
* ↑ Larsson, Jacob. «”Levde ett liv som inte var värt att leva”» (en suec). Aftonbladet, 04-12-2018. [Consulta: 9 agost 2022].
# Serrat de Pitrau

El Serrat de Pitrau és una muntanya de 839 metres que es troba al municipi d'Àger, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Isabel d'Orleans (duquessa de Guisa)

Isabel d'Orleans, duquessa de Guisa (Castell d'Eu 1878 - Larache 1961). Princesa de sang de França de la casa dels Orleans amb el tractament d'altesa reial que esdevingué duquessa de Guisa i esposa del cap de la Casa Reial dels Orléans.
Nascuda al castell d'Eu, al departament francès de Seine-Maritime, el dia 7 de maig de l'any 1878, essent filla del príncep Felip d'Orléans i de la princesa Maria Isabel d'Orléans. Isabel era neta per via paterna del príncep Ferran Felip d'Orleans i de la duquessa Helena de Mecklenburg-Schwerin mentre que per via materna ho era del príncep Antoni d'Orléans i de la infanta Lluïsa Ferranda d'Espanya.
Isabel era filla del cap de la casa reial dels Orléans. Aquest fet, sumat al prestigi intel·lectual del comte de París feu que els seus fills contraguessin matrimoni dins de les principals cases reials catòliques europees. Isabel fou educada en un selecte ambient en què la cultura, i principalment la història, jugaven un rol primordial.
El 30 d'octubre de l'any 1899 es casà a Twickenham (tradicional exili dels Orléans a Anglaterra) amb el príncep Joan d'Orléans, fill del príncep Robert d'Orleans i de la princesa Francesca d'Orléans. Joan esdevingué el Cap de la Casa dels Orleans a la mort del príncep Felip d'Orléans l'any 1926 sense descendència.
Els ducs de Guisa, coneguts internacionalment com els Guisa, tingueren quatre fills:
El 21 d'abril de l'any 1961, la princesa Isabel de Guisa morí a Larache, al Marroc, on els Orléans posseïen una important finca agrícola i ramadera.
# Casa Cases (Figueres)

La Casa Cases és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre històric de la ciutat, molt a prop de la Rambla de Figueres, de planta baixa i dos pisos acabat en cornisa semicircular amb decoració floral. La planta baixa, reformada, acull un local comercial. El primer pis, principal, presenta una tribuna en pedra de dos finestrals semicirculars separats per columnes de fust cilíndric prim i sostingut per mènsules. En el segon pis hi ha balcó, sobre la tribuna del primer trobem un guardapols de decoració floral. La coberta és per terrassa amb barana amb balustrada i un arc superior amb pedra i decorat amb motius florals, sostingut per una mena de pinacles laterals amb medallons i decoració floral.

## Referències

* ↑ «Casa Cases». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Resolució 2104 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2104 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de maig de 2013. Després de recordar la Resolució 2046 (2012), el Consell va acordar ampliar el mandat de la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA) per mig any, fins al 30 de novembre de 2013 i va elevar el nombre d'efectius a 5.326, a petició d'ambdues parts.
El Consell lloa els esforços dels presidents del Sudan i del Sudan del Sud, Omar al-Bashir i Salva Kiir Mayardit, per desmilitaritzar la zona de frontera segura desmilitaritzada i organitzar el control conjunt de les fronteres, instant-los a que resolguin les seves diferències amb el diàleg i no pas la violència ni la provocació. També va observar que tot i que havia millorat l'estabilitat a Abyei, encara hi havia violència comunitària i que s'havia retardat la posada en marxa de la policia regional.

## Referències

* ↑ ONU. «SC grants 6-month mandate extension to UNISFA», 29-05-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Novo-Bulgari

Novo-Bulgari (en rus: Ново-Булгары) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 533 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Ostasi III Polentani

Ostasi III Polentani fou fill i successor d'Obizzo Polentani com a senyor de Ravenna.
Obizzo va morir el 31 de gener de 1431. Venècia va enviar un proveditore per controlar al jove Ostasi que només va ser senyor de fet.
El 1438 Nicolò Piccinino, al servei del duc de Milà, després d'apoderar-se de Bolonya va envair Ravenna, i va forçar a Ostasi a aliar-se amb els Visconti i abandonar l'aliança veneciana. Venècia va enviar vaixells que es van apoderar sense problemes de la ciutat el 1440 i el febrer de 1441 van declarar la senyoria annexionada.
Ostasi, la seva dona i el fill foren enviats desterrats a Candia (Creta) i va morir en un convent franciscà probablement assassinat el 1447.
Es va casar el 1425 amb Costanza Migliorati, que va morir el 1430, i en segones noces (1431)amb Ginevra Manfredi, de la que va tenir el seu únic fill Girolamo Polentani.
# Gymnotus ucamara

Gymnotus ucamara és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 19 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja invertebrats aquàtics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Ucayali al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Albert, J. S. & W. G. R. Crampton, 2003. Seven new species of the neotropical electric fish Gymnotus (Teleostei, Gymnotiformes) with a redescription of Gymnotus carapo (Linnaeus). Zootaxa Núm. 287: 1-54.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Crampton, W.G.R., N.R. Lovejoy i J.S. Albert, 2003. Gymnotus ucamara: a new species of neotropical electric fish from the Peruvian Amazon (Ostariophysi: Gymnotidae), with notes on ecology and electric organ discharges. Zootaxa 277:1-18.
* ↑ Crampton, W.G.R., N.R. Lovejoy i J.S. Albert, 2003.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sant Vicenç de Cabdella

Sant Vicenç de Capdella és església parroquial, romànica, del poble de Cabdella, en el terme municipal de la Torre de Cabdella (Pallars Jussà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional. Està situada damunt d'una roca, a la part més alta del poble.

## Descripció

L'església de Sant Vicenç de Capdella està situada sobre una roca a la part més elevada del poble. És d'una sola nau, amb volta de canó, absis semicircular orientat a llevant que té una finestra de mig punt de doble esqueixada i arcuacions llombardes molt planes de doble relleu, de pedra tosca (diferent de la resta de la pedra), que recorden les esglésies de la Vall d'Aran i la Vall de Boí. La nau és coberta amb voltes d'aresta entre arcs torals i l'absis és amb volta de quart d'esfera. A l'interior s'han descobert restes de pintura mural romànica. L'accés de la façana de ponent presenta una portalada de dos arcs de mig punt en degradació. El campanar de torre de planta quadrada, una capella i la sagristia són afegits posteriors.
Al Museu d'Art de Catalunya es conserva una imatge talla de Crist, que ha perdut la policromia, de la segona meitat del segle xii, procedent d'aquesta església. Numerada amb MAC 3.936 del seu inventari, hi ha una imatge de fusta que representa Jesucrist clavat a la creu.
Al Museu Diocesà d'Urgell es conserva una lipsanoteca romànica procedent també d'aquesta església.
En les excavacions dutes a terme l'any 2009 per l'equip de l'arqueòleg Albert Roig i Deulofeu s'han fet descobertes importants a l'interior del temple, com restes de pintures romàniques i altres. Està en curs d'estudi de cara a la propera restauració, i encara no es coneixen en detall totes les troballes fetes.

## Història

El primer esment del lloc i de l'església de Capdella el trobem en l'acta de consagració del monestir de Santa Maria de Senterada que és de l'any 1042. Es troba un nou esment l'any 1131 quan el prevere de Capdella dona a Santa Maria de la Seu el delme d'una masia de la seva propietat. Al 1314 Sant Vicenç apareix com a església parroquial de l'ardiaconat de Tremp. L'any 1790, en la relació de Francisco de Zamora, es diu que l'església era en bon estat. L'any 1904, formava part de l'arxiprestat de Gerri de la Sal. Actualment depèn de l'església parroquial de Mont-ros.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Vicenç de Cabdella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa [et al.]. "Sant Vicenç de Cabdella". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya