OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacques Barrot

Jacques Barrot (Sinjau, 3 de febrer de 1937 - Neuilly-sur-Seine, 3 de desembre de 2014) fou un polític francès que va tenir diversos càrrecs de ministre al seu país. També va,ser vicepresident, comissari Europeu de Transport i Comissari de Justícia, Llibertat i Seguretat a la Comissió Barroso.

## Biografia

Va néixer el 3 de febrer de 1937 a la ciutat occitana de Sinjau, població situada al departament de l'Alt Loira. Va estudiar dret a la Universitat de París i va continuar amb estudis de sociologia.
Comença l'activitat política a la seva regió natal com a membre de la Unió per a la Democràcia Francesa (UDF). L'any 1966 esdevé membre del Consell General de la regió de l'Alt Loira, del qual va ser president entre el març de 1976 i el març de 2001.
L'any 1967 fou elegit diputat a l'Assemblea Nacional francesa per la seva regió. Ocupà diversos càrrecs polítics en diversos governs de Jacques Chirac i Raymond Barre. Finalment l'abril de 1978 va ser nomenat Ministre de Comerç i el juliol de 1979 Ministre de Sanitat i de Seguretat Social en dos governs d'aquest últim. El maig de 1995 fou novament nomenat ministre Ministre de Treball i Afers Socials en el govern d'Alain Juppé, càrrec que va ocupar fins al juny de 1997.
Membre de la Unió pel Moviment Popular (UMP) l'abril de 2004 fou nomenat Comissari de Política Regional en la Comissió Prodi en substitució del dimissionari Michel Barnier, que va esdevenir ministre d'Afers Exteriors de França. En la formació de la Comissió Barroso el novembre de 2004 fou nomenat comissari del Transport i Vicepresident d'aquesta.
Morí el 3 de desembre de 2014 a Neuilly-sur-Seine, municipi limítrof de París, als 77 anys, mentre viatja en metro.

## Referències

* ↑ «L'homme politique français Jacques Barrot est mort» (en francès). LeMonde.fr, 03-12-2014. [Consulta: 7 desembre 2014].
* ↑ «El excomisario europeo y exministro francés Jacques Barrot muere con 77 años» (en castellà). ElPeriodico.com, 03-12-2014. [Consulta: 26 març 2016].

## Enllaços externs

* (anglès) Informació de Jacques Barrot a la Comissió Europea
# Trefilovka

Trefilovka - Трефиловка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 481 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Triana (Sevilla)

Triana és un dels onze districtes en què està dividida a efectes administratius la ciutat de Sevilla, capital de la comunitat autònoma d'Andalusia, a Espanya. Està situat a l'oest del municipi. Limita al sud amb el districte de Los Remedios; a l'est, amb els districtes Casco Antiguo i Macarena; al nord, amb el districte Norte i el municipi de Santiponce, i l'oest, amb els municipis de Camas, Tomares i San Juan de Aznalfarache.
Triana pren el seu nom de l'antic barri tradicional homònim, situat al costat del riu Guadalquivir, a l'altra riba del nucli històric i considerat un dels barris més populars de la ciutat, per tenir una identitat molt accentuada. En l'actualitat, segons la divisió oficial del barris de l'Ajuntament de Sevilla, el districte comprèn els barris de Triana Casco Antiguo, Barrio León, El Tardón-El Carmen, Triana Este i Triana Oeste.

## Ubicació

Triana està situada a la riba dreta del Guadalquivir, i a l'oest del nucli històric de la ciutat antiga, es troba unit actualment al centre de la ciutat pel Pont d'Isabel II (conegut popularment com a pont de Triana) que travessa el riu. En la mateixa riba i confrontant amb Triana es troba el barrio de los Remedios.

## Etimologia

Segons la mitologia, la deessa Astarté fugint de la persecució amorosa d'Hèrcules, fundador mitològic de la ciutat de Sevilla, va venir a refugiar-se en la riba occidental del Guadalquivir fundant Triana.
També ha suscitat interès per als investigadors l'origen del seu nom. Tradicionalment, es va vincular al seu passat com colònia romana fundada per Trajà, l'emperador nascut a Itàlica, Trajana-Triana. Segons alguns autors, el nom, provindria d'una fórmula de compromís entre els celtibers i els romans, Tri,tres del romà i Anna, riu, d'origen celtiber, ja que per aquesta zona el riu es dividia en tres. Això és el que sosté Justino Matute Gavira en la seva obra Aparell per a descriure la història de Triana i de la seva església parroquial; "altres dedueixen el seu nom de Trans amnem, expressió amb què els llatins significaven el que està més enllà del riu ... i encara els àrabs per aquesta mateixa circumstància cridaven a Triana Ma wara an-Nahr, que val tant com allèn el riu: la transfluvial, encara que més comunament li deien Atrayana o Athriana..."

## Veïns il·lustres

* Paquita Rico (1929), actriu i cantant.

## Referències

* ↑ «Mapa de barris del Districte Triana». Arxivat de l'original el 2007-11-09. [Consulta: 6 juny 2011].
* ↑ Passolas Jaúregui, Jaime. Paseando por la Sevilla antigua. Castillejo. ISBN 84-8058-143-3.
* ↑ «LOS INICIOS HISTORICOS».
# La cançó de les balances

La cançó de les balances és una cançó de Josep Maria Carandell de l'any 1968 interpretada per Ovidi Montllor i inclosa a l'àlbum La fera ferotge Discophon-Discmedi.
És una de les més populars cançons del cantautor d'Alcoi, ja que s'aprèn en moltes escoles i es fa servir per a certàmens poètics. En aquesta cançó, d'una manera marcadament reivindicativa, es parla de la figura d'un rei que era un tirà. Segurament en aquesta cançó Josep Maria Carandell aprofitava per fer una crítica del dictador. Com la resta de cançons del disc van dedicades a fer crítica social com els autors de la Nova Cançó.

## Enllaços externs

* Poema de la cançó de les balances

## Referències

* ↑ «La cançó de les balances» (en castellà). La Zamarra de Gustavo. [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «La cançó de les balances» (en espanyol). Amnistia Internacional. [Consulta: 15 abril 2015].
# Donald Allan

Donald John Allan (Melbourne, 24 de setembre de 1949) és un ciclista australià que fou professional del 1974 al 1989. Va combinar la carretera amb la pista. El 1972, com a ciclista amateur, va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic. Com a professional va guanyar una etapa a la Volta a Espanya del 1975. També ha obtingut la victòria en disset curses de sis dies, la majoria fent parella amb Danny Clark.
El seu germà David, també fou ciclista professional.

## Palmarès en ruta

* 1970
** 1r al Examiner Tour of the North
* 1972
** 1r al Examiner Tour of the North
* 1973
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa a la Scottish Milk Race
* 1975
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta als Països Baixos

### Resultats al Tour de França

* 1974. 103è de la classificació general
* 1975. 85è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1975. 52è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Palmarès en pista

* 1976
** 1r als Sis dies de Gant (amb Danny Clark)
* 1977
** 1r als Sis dies de Münster (amb Danny Clark)
* 1978
** 1r als Sis dies de Londres (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Herning (amb Danny Clark)
* 1979
** Campió d'Europa de Madison (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Gant (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Maastricht (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Melbourne (amb Hilton Clarke)
* 1980
** 1r als Sis dies de Münster (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Londres (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Hannover (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Múnic (amb Danny Clark)
* 1981
** 1r als Sis dies de Múnic (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Madrid (amb Faustino Rupérez)
** 1r als Sis dies de Rotterdam (amb Danny Clark)
* 1982
** 1r als Sis dies de Gant (amb Danny Clark)
** 1r als Sis dies de Herning (amb Danny Clark)

## Referències

* 1 2 «ALLAN Don (Donald John)». [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Donald Allan». [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Donald Allan» (en anglès australià). [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Don ALLAN» (en italià). [Consulta: 27 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Sant Andreu de Pujol Melós

Sant Andreu de Pujol Melós és una església que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès).

## Descripció

Sant Andreu de Pujol Melós és una església romànica construïda damunt de la preromànica.
És d'una sola nau, coberta amb volta apuntada i absis quadrat que recobreix el de l'església primitiva. Arc presbiteral apuntat. La construcció és a partir d'un parament de pedres escairades a cops de maceta en fileres. L'absis és sobre dos podis i hi ha un altre podi al frontis, que està format per tres fileres de pedres fent escala. Un tercer podi, és a l'angle de la nau i l'absis. La porta està al costat sud, amb arc de mig punt i adovellada. Hi ha una finestra a la paret que tanca l'absis, prolongació de la primitiva, amb arc de mig punt monolític. Finestra a la nau, al costat sud, de doble esqueixada i arc de mig punt adovellat i una finestra al frontis, similar a l'anterior.
L'orientació de la nau és al nord-est. Les mides són 6,20x11,70 metres.

### Notícies històriques

Ni la primitiva església ni l'actual, no estan esmentades en l'Acta de Consagració de l'any 839. L'església està dedicada a Sant Andreu.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Andreu de Pujol Melós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Navès
# Jaswant II Rao Holkar

Maharajadhiraj Raj Rajeshwar Sawai Shri Jaswant Rao II Holkar XIV Bahadur (Indore 6 de setembre de 1908-Bombai 5 de desembre de 1961) fou maharaja d'Indore. Va succeir al seu pare Tukoji III Rao Holkar que va abdicar al seu favor el 26 de febrer de 1926 sent instal·lat al tron el [11 de març] de 1926 sota un consell de regència, fins a arribar als 21 anys, sent llavors investit de plens poder el 9 de maig de 1930. L'1 de gener de 1935 fou nomenat cavaller de l'orde de l'estrella de l'Índia. Va establir un consell legislatiu pel seu estat i va crear un gabinet amb un primer ministre i tres ministres.
L'11 d'agost de 1947 va signar el document d'accessió a l'Índia i va incloure l'estat a la Unió de Madhya Bharat el 28 de maig de 1948 sent segon Rajpramukh fins al 31 d'octubre de 1956. Després va treballar per l'ONU.
Es va casar a Indore el 1924 amb Maharani Shrimant Akhand Soubhagyavati Sanyogita Bai Sahib Holkar (+ 1937); el 1938 es va casar amb Margarita Lawler, una americana de la que es va divorciar el 1943.
Va morir a l'hospital a Bombai el 5 de desembre de 1961 deixant un fill (Maharajkumar Shrimant Richard Shivaji Rao Holkar Bahadur) nascut el 1944 (exclòs de la successió per la natura irregular del matrimoni del seu pare i mare) i una filla, Maharanidhiraja Rani Rajeshwar Sawai Shrimant Akhand Soubhagyavati Usha Devi Maharaj Sahiba Holkar que va heretar els títols i drets.

## Referències

Genealogia
# Tàngara arlequinada de la Hispaniola

La tàngara arlequinada de la Hispaniola (Spindalis dominicensis) és un ocell de la família dels espindàlids (Spindalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de bosc i vegetació secundària de l'illa de la Hispaniola, incloent l'illa de la Gonâve.

## Referències

* ↑ «Tàngara arlequinada de la Hispaniola». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Trial de Sant Llorenç 2001

L'edició de 2001 del Trial de Sant Llorenç fou la 33a d'aquesta prova, organitzada pel Motor Club Terrassa. El trial era la primera i segona prova del Campionat del Món d'aquell any i tingué lloc el cap de setmana del 20 i 21 d'abril a Sant Joan de les Abadesses, Ripollès. Hi participaren vora 50 pilots, els quals hagueren de superar 15 (12 el segon dia) zones repartides al llarg d'un recorregut que calia completar 2 vegades.
Després del parèntesi d'un any, el Trial de Sant Llorenç tornava a celebrar-se a Catalunya per darrera vegada amb aquest nom (més tard hi tornà, però ja conegut simplement com a Gran Premi d'Espanya de Trial i organitzat per altres entitats). En aquesta darrera edició hi participaren pilots de vuit països diferents, tot i que la majoria d'ells catalans. El clima fou un dels factors determinants de la prova, ja que les precipitacions de neu a darrera hora de dissabte, així com les baixes temperatures, obligaren l'organització a anul·lar tres zones el diumenge i a modificar-ne el recorregut de cinc.

## Classificació primer dia

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Montesa | 49 |
| 2 | David Cobos | Montesa | 56 |
| 3 | Graham Jarvis | Sherco | 57 |
| 4 | Albert Cabestany | Beta | 60 |
| 5 | Steve Colley | Gas Gas | 62 |
| 6 | Marc Freixa | Sherco | 63 |
| 7 | Marc Colomer | Gas Gas | 64 |
| 8 | Kenichi Kuroyama | Beta | 66 |
| 9 | José Manuel Alcaraz | Montesa | 69 |
| 10 | Takahisa Fujinami | Honda | 69 |

## Classificació segon dia

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dougie Lampkin | Montesa | 11 |
| 2 | Graham Jarvis | Sherco | 13 |
| 3 | Takahisa Fujinami | Honda | 18 |
| 4 | Kenichi Kuroyama | Beta | 18 |
| 5 | Marc Freixa | Sherco | 18 |
| 6 | David Cobos | Montesa | 26 |
| 7 | Marc Colomer | Gas Gas | 29 |
| 8 | Albert Cabestany | Beta | 31 |
| 9 | Bruno Camozzi | Gas Gas | 32 |
| 10 | Steve Colley | Gas Gas | 32 |

## Referències

* ↑ «El Campeonato del Mundo arranca hoy en Girona» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 21-04-2001. [Consulta: 20 juliol 2014].
* ↑ «Mundial de Trial» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 22-04-2001. [Consulta: 20 juliol 2014].
* ↑ «Lampkin gana la prueba del Trial Sant Llorenç» (en castellà). mensual.prensa.com, 23-04-2001. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2009. [Consulta: 17 gener 2010].
* «Trial World Championship 2001 - G.P. Spain - Espagne» (PDF) (en anglès). Arxivat de l'original el 19 d'agost 2014. [Consulta: 20 juliol 2014].
# L'home nou

«L'home nou» té aquests significats:
* L'Home nou (concepte utòpic).
* Übermensch, el concepte filosòfic del Nietzsche, trauible literalment com a "superhome".
* Home soviètic nou, va imaginar archetype d'ideòlegs Comunistes.
* Hombre nuevo socialista, el concepte d'home nou idealitat pel Che Guevara.
* Novus homo, terme llatí per un home que era primer en el seu familiar de servir en el Senat Romà.
# Onzè Doctor

L'Onzè Doctor és l'onzena encarnació del protagonista de la longeva sèrie de televisió de ciència-ficció de la BBC Doctor Who. És interpretat per Matt Smith, i va ser presentat en la conclusió de l'especial La fi del temps, succeint en el paper a David Tennant, que va interpretar al Desè Doctor. Smith va interpretar al personatge durant tres temporades, inclòs l'especial 50 aniversari de la sèrie i va abandonar el paper en l'episodi especial de nadal de 2013.
En la narrativa de la sèrie, el Doctor és un alienígena de més de 900 anys, de la raça dels senyors del Temps del planeta Gallifrey, que viatja pel temps i l'espai en la seva TARDIS, freqüentment amb acompanyants. Quan el Doctor és ferit mortalment, pot regenerar el seu cos, però en fer-ho guanya una nova aparença física i amb ella, una nova personalitat distintiva. Smith interpreta a l'onzena encarnació, un home de geni viu, però compassiu l'aparença juvenil no concorda amb el seu temperament més perspicaç i cansat del món.

## Referències

* ↑ «Doctor Who assistant is unveiled». BBC News, 29-05-2009 [Consulta: 29 maig 2009].
* ↑ «Series 5–6. Arthurian Legend». Doctor Who Confidential. BBC iPlayer, 08-05-2010. [Consulta: 29 maig 2010].
* ↑ «Arthur Darvill talks 'Doctor Who'». Digital Spy, 04-05-2010. [Consulta: 29 maig 2010].
* ↑ Doctor Who: Best of the Companions! (Television production). BBC America. 2011-08-28.
* ↑ «Matt Smith to return for new Doctor Who series». BBC News, 08-06-2011.
* ↑ «Doctor Who: BBC responss to Matt Smith quitting rumours». Den of Geek, 22-03-2013. [Consulta: 1r juny 2013].
* ↑ «New Doctor actor is youngest ever». BBC News [UK], 04-01-2009 [Consulta: 3 gener 2009].
* ↑ Matt Smith will be our Doctor or at least one more season. TG Daily.
* ↑ Karmali, Luke. «Matt Smith Will be The Doctor Until at Least 2014». IGN, 13-08-2012. [Consulta: 13 agost 2012].
* ↑ «‘Doctor Who’: Matt Smith Out; New Doctor Revealed in 2013 Christmas Special». Screenrant.com. [Consulta: 19 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Doctor Who Series 4. BBC. «The Eleventh Doctor» .
* Doctor Who Series 5. BBC. «The Eleventh Doctor».
# Jastrabá

Jastrabá és un municipi d'Eslovàquia al districte de Žiar nad Hronom, a 12 km al sud-est de Kremnica. Es troba a la part sud dels turons d'origen volcànica de Kremnica a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1487. L'església del gòtic primerenc es va construir cap al 1300 damunt un pujor. Era un edifici típic de nau única amb un presbiteri quadrat. Durant el segle xvii, l'església fou reconstruïda i fortificada amb una muralla amb camps de tir, reforçada amb pilars de suport, sobretot a ponent. Al segle xviii va ser més modificada altra vegada hi s'hi van afegir el vestíbul a migdia i es va substituir l'equipament interior.

## Referències

* ↑ Podolinskí, Alexandra a Štefan. «Jastrabá» (en eslovac). [Consulta: 28 octubre 2021].
# Tàngara arlequinada de Cuba

La tàngara arlequinada de Cuba (Spindalis zena) és un ocell de la família dels espindàlids (Spindalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de bosc i vegetació secundària de Cuba, incloent l'illa de la Juventud, les Bahames, les Caiman i Cozumel.

## Referències

* ↑ «Tàngara arlequinada de Cuba». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Vilarenc

«Vilarenc» té aquests significats:
* Vilarenc, gentilici dels habitants de Vilar de Canes.
* Vilarenc (Abella de la Conca), paratge del terme municipal d'Abella de la Conca, al Pallars Jussà.
* Mas Vilarenc a Calafell on s'hi han trobat diversos restes de l'Imperi romà.
# Edmund Conen

Edmund Conen (10 de novembre de 1914 - 5 de març de 1990) fou un futbolista alemany dels anys 30 i posterior entrenador.
Conen destacà principalment a dos clubs, 1. FC Saarbrücken i Stuttgarter Kickers, on passà la major part de la seva trajectòria esportiva.
Participà en el Mundial d'Itàlia 1934 on tingué una gran actuació, marcant 4 gols, i essent el segon màxim golejador del campionat, compartit amb Angelo Schiavio i per darrere d'Oldřich Nejedlý. Jugà amb la selecció alemanya entre 1934 i 1942, on jugà 28 partits i marcà 27 gols.
Quan només tenia 21 anys i ja havia triomfat al Mundial de 1934 patí una malaltia que l'apartà del futbol durant tres anys. El 1938 retornà de nou al futbol però no va poder participar en la Copa del Món de 1938.
Després de la II Guerra Mundial es convertí en entrenador a clubs com Eintracht Braunschweig, Wuppertaler SV o Bayer Leverkusen.

## Referències

* ↑ http://vote.unserebesten.zdf.de/details/index26.htm
* ↑ http://www.fussballdaten.de/spieler/conenedmund
* ↑ http://www.kickersarchiv.de/index.php/Main/ConenEdmund
* ↑ http://www.fifa.com/en/media/index/0,1369,125346,00.html Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.bayer04.de/B04/de/983.aspx?guid=983-752D80BC-03BF-4356-A8DC-718BA990553B

## Enllaços externs

* Partits internacionals
# Oliver Hochadel

Oliver Hochadel (Bruchsal, Alemanya, 1968) és un historiador de la ciència, escriptor i periodista científic d'origen alemany, que desenvolupa la seva tasca científica a Catalunya.
Com a investigador, exerceix de científic titular a la Institució Milà i Fontanals del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) a Barcelona, on desenvolupa la seva investigació. El seu principal àmbit de recerca gira al voltant de la interacció entre la ciència i els seus públics al llarg de la història. Durant gairebé vint anys ha exercit també com a periodista científic. La seva carrera acadèmica s'ha desenvolupat a Alemanya, Àustria, Suïssa, els Estats Units i Espanya. Ha treballat sobre l'electricitat com a ciència pública a la Il·lustració alemanya, la història dels zoològics en el segle xix, la història de la recerca sobre els orígens humans en el segle XX i la història urbana de la ciència al voltant del 1900. Un dels seus treballs més reeixits ha estat el que gira al voltant del projecte de difusió d'Atapuerca, un projecte original i gairebé únic, que ha analitzat en un dels seus llibres més representatius, El mito de Atapuerca. Orígenes, ciencia, divulgación, publicat el 2013.

## Publicacions

* El mito de Atapuerca. Orígenes, ciencia, divulgación (2013)
* Playing with Fire. Histories of the Lightning Rod, amb Peter Heering i David Rhees (2009)
* Barcelona: An Urban History of Science and Modernity, 1888-1929, amb Agustí Nieto-Galan (2016)
* Urban Histories of Science, 1820-1940, amb Agustí Nieto-Galan (2018)

## Referències

* 1 2 3 «Oliver Hochadel. Historiador de la ciència i investigador del CSIC a la Institució Milà i Fontanals». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB), 07-06-2017. [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ Casado, Marta «Oliver Hochadel, Historiador de la Ciencia y escritor». El Correo de Burgos, 08-04-2013. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2019 [Consulta: 17 abril 2019].