OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hilaire Gabriel Bridet

Hilaire Gabriel Bridet (París, 29 de gener de 1818 - Saint-Denis, la Réunion, 20 de juny de 1894) va ser un meteoròleg i militar francès que s'interessà als huracans. Era fill de Lucien Louis Bridet, un empresari d'obres públiques de la capital francesa, i d'Anne Henriette Lesage. El 1834 Hilaire Bridet entrava a la marina francesa. Atenyé la posició d'aspirant el 19 de setembre de 1836. Es casà el 24 d'octubre de 1843 a l'illa de la Réunion amb Marie Josèphe Eléonore Jacquot de Villeneuve Champierre amb qui tingué cinc fills. Va ser capità de fragata, ajudant de camp del governador Hubert de Lisle. L'1 de gener de 1857, fou encarregat de dirigir l'observatori de l'illa de la Réunion i esdevingué després director del port de Saint-Denis (la Réunion). Fou fet cavaller de la Legió d'Honor el 14 març de 1857 i després oficial l'11 d'agost de 1869. Publicà Etudes sur les ouragans de l'hémisphère austral (1861).

## Referències

* ↑ Fitxa genealògica
* ↑ Fitxa genealògica de Lucien Bridet
# Hominy

Hominy és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 2.584 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hominy tenia 2.584 habitants, 1.021 habitatges, i 671 famílies. La densitat de població era de 503,9 habitants per km².
Dels 1.021 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.211 $ i la renda mediana per família de 27.578 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.476 $ mentre que les dones 22.073 $. La renda per capita de la població era de 13.073 $. Entorn del 19% de les famílies i el 22,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hominy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hominy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Hommes, femmes, mode d'emploi

Hommes, femmes, mode d'emploi és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Lelouch, estrenada el 1996.

## Argument

Fabio Lini és inspector de policia tot i que ambicionava ser actor. Benoît Blanc és un home de negocis sense escrúpols. Una endoscòpia gàstrica els fa trobar-se amb l'eminent professor Lerner. La seva ajudanta, la doctora Nitez, troba en Benoît un amant que s'ha mofat abans d'ella. Per venjança amorosa - i curiositat científica - inverteix els resultats de la biòpsia, fent creure a Benoît que té un càncer i deixant ignorar a Fabio el mal que el rosega. Una amistat es forja entre els dos homes, cadascun descobrint a través de l'altre una manera de fer per a la seva pròpia vida.

## Repartiment

* Fabrice Luchini: Fabio Lini
* Bernard Tapie: Benoît Blanc
* Pierre Arditi: Professor Lerner
* Alessandra Martines: Doctora Nitez
* Caroline Cellier: Madame Blanc
* Gisèle Casadesus: Clara Blanc
* Jacqueline Joubert: la secretària en cap de Blanc
* Nadia Farès: la nova secretària de Blanc
* Agnès Soral: La companya de Fabio Lini
* Antoine Duléry: el col·lega de Fabio Lini
* William Leymergie: Dufour
* Clotilde de Bayser: Sra. Dufour
* Salomé Lelouch: Lola Dufour
* Ticky Holgado: El pare de Lulú
* Christophe Hémon: Lulú
* Julià Courbey: un amic de Lulú
* Daniel Gélin: el vidu
* Anouk Aimée: la vídua
* Jean-Philippe Chatrier: Alexandre Blanc

## Premis

* Petit Lleó d'or (premi del Jove Públic) a la Festival Internacional de Cinema de Venècia

## Al voltant de la pel·lícula

* Incursió de Bernard Tapie en el cinema en un moment d'inactivitat en els àmbits dels negocis i de la política.
* Jean-Philippe Chatrier apareix igualment a Itinéraire d'un enfant gâté i Il y a des jours... et des lunes…
# Impedància de sortida

La impedància de sortida d'una xarxa elèctrica és la mesura de l'oposició al flux de corrent (impedància), tant estàtica (resistència) com dinàmica (reactància), a la xarxa de càrrega connectada que és interna a la font elèctrica. La impedància de sortida és una mesura de la propensió de la font a baixar de tensió quan la càrrega consumeix corrent, essent la xarxa font la part de la xarxa que transmet i la xarxa de càrrega la part de la xarxa que consumeix.
A causa d'això, la impedància de sortida de vegades s'anomena impedància de font o impedància interna.

## Descripció

Tots els dispositius i connexions tenen una resistència i una reactància diferents de zero i, per tant, cap dispositiu pot ser una font perfecta. La impedància de sortida s'utilitza sovint per modelar la resposta de la font al flux de corrent. És possible que alguna part de la impedància de sortida mesurada del dispositiu no existeixi físicament dins del dispositiu; alguns són artefactes que es deuen a les propietats químiques, termodinàmiques o mecàniques de la font. Aquesta impedància es pot imaginar com una impedància en sèrie amb una font de tensió ideal, o en paral·lel amb una font de corrent ideal (vegeu: Circuits en sèrie i paral·lel).
Les fonts es modelen com a fonts ideals (fonts de significat ideals que sempre mantenen el valor desitjat) combinades amb la seva impedància de sortida. La impedància de sortida es defineix com aquesta impedància modelada i/o real en sèrie amb una font de tensió ideal. Matemàticament, les fonts de corrent i tensió es poden convertir entre si utilitzant el teorema de Thévenin i el teorema de Norton.
En el cas d'un dispositiu no lineal, com un transistor, el terme "impedància de sortida" normalment es refereix a l'efecte sobre un senyal de petita amplitud, i variarà amb el punt de polarització del transistor, és a dir, amb el corrent continu (DC) i tensió aplicada al dispositiu.

## Mesurament

La resistència de la font d'un dispositiu purament resistiu es pot determinar experimentalment carregant cada cop més el dispositiu fins que la tensió a través de la càrrega (AC o DC) sigui la meitat de la tensió del circuit obert. En aquest punt, la resistència de càrrega i la resistència interna són iguals.
Es pot descriure amb més precisió fent un seguiment de les corbes de tensió i corrent per a diverses càrregues i calculant la resistència a partir de la llei d'Ohm. (És possible que la resistència interna no sigui la mateixa per a diferents tipus de càrrega o a diferents freqüències, especialment en dispositius com les bateries químiques).

## Referències

* ↑ «Understanding of input impedance and output impedance» (en anglès). https://www.nextpcb.com.+[Consulta: 11 juny 2023].
* ↑ «Output Impedance - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com,+1996.+[Consulta: 11 juny 2023].
* ↑ «Measuring output impedance» (en anglès). https://electronics.stackexchange.com,+2022.+[Consulta: 11 juny 2023].
# Impedància característica

La impedància característica d'una línia de transmissió és la relació existent entre la diferència de potencial aplicat i el corrent absorbit per la línia en el cas hipotètic que aquesta tingui una longitud infinita, o quan tot i ser finita no existeixen reflexions. En el cas de línies reals, es compleix que la impedància de les mateixes roman inalterable quan són carregades amb elements, generadors o receptors, la impedància dels quals és igual a la impedància característica.
La impedància característica és independent de la freqüència de la tensió aplicada i de la longitud de la línia, de manera que aquesta apareixerà com una càrrega resistiva i no es produiran reflexions per desadaptació d'impedàncies, quan es connecti a ella un generador amb impedància igual al seu impedància característica.
De la mateixa manera, en l'altre extrem de la línia aquesta apareixerà com un generador amb impedància interna resistiva i la transferència d'energia serà màxima quan se li connecti un receptor de la seva mateixa impedància característica.
No s'amaga, per tant, la importància que tots els elements que componen un sistema de transmissió presentin a les parts connectades a la línia impedàncies idèntiques a la impedància característica d'aquesta, perquè no hi hagi ones reflectides i el rendiment del conjunt sigui màxim.
La impedància característica d'una línia de transmissió depèn dels anomenats paràmetres primaris de la mateixa que són:
Resistència, capacitància, inductància i conductància (inversa de la resistència d'aïllament entre els conductors que formen la línia).
La fórmula que relaciona els paràmetres anteriors i que determina la impedància característica de la línia és:
${Z_{0}}={\sqrt {\frac {R+j\cdot L\omega }{G+j\cdot C\omega }}}$
on:
    Z $_0$ = Impedància característica en ohms.
    R = Resistència de la línia en ohms.
    C = Capacitat de la línia en Farads.
    L = Inductància de la línia en Henrys
    G = Conductància del dielèctric en siemens.
    Ω = 2πf, sent f la freqüència en hertzs
    J = Factor imaginari
# Impedància de Planck

La impedància de Planck, simbolitzada com Z$_P$, és una unitat de resistència elèctrica al sistema d'unitats naturals conegut com a unitats de Planck.
La impedància o resistència de Planck s'expressa com:
$Z_{P}={\frac {V_{P}}{I_{P}}}={\frac {1}{4\pi \epsilon _{0}c}}={\frac {Z_{0}}{4\pi }}\approx$ 29,9792458 Ω
on
* $V_{P}$ és el voltatge de Planck
* $I_{P}$ és el corrent de Planck
* $c$ és la velocitat de la llum al buit
* $\epsilon _{0}$ és la permitivitat del buit
* $Z_{0}$ és la impedància del buit

## Vegeu també

* Constant de Planck
# Impedància iterativa

La impedància iterativa és la impedància d'entrada d'una cadena infinita de xarxes idèntiques. Està relacionat amb la impedància de la imatge utilitzada en el disseny del filtre, però té una definició més senzilla i directa.

## Definició

La impedància iterativa és la impedància d'entrada d'un port d'una xarxa de dos ports quan l'altre port està connectat a una cadena infinita de xarxes idèntiques. De manera equivalent, la impedància iterativa és aquella impedància que quan es connecta al port 2 d'una xarxa de dos ports és igual a la impedància mesurada al port 1. Això es pot veure que és equivalent considerant la cadena infinita de xarxes idèntiques connectades al port 2 a la primera definició. Si s'elimina la xarxa original, el port 1 de la segona xarxa presentarà la mateixa impedància iterativa que abans, ja que el port 2 de la segona xarxa encara té una cadena infinita de xarxes connectades. Així, tota la cadena infinita es pot substituir per una única impedància concentrada igual a la impedància iterativa, que és la condició per a la segona definició.
En general, la impedància iterativa del port 1 no és igual a la impedància iterativa del port 2. Seran iguals si la xarxa és simètrica, però la simetria física no és una condició necessària perquè les impedàncies siguin iguals.

## Exemples

A l'esquema es mostra un circuit L genèric simple que consta d'una impedància en sèrie Z i una admissió de derivació Y . La impedància iterativa d'aquesta xarxa, Z $_{IT}$, en termes de la seva càrrega de sortida (també Z $_{IT}$) ve donada per,
$Z_{\mathrm {IT} }=Z+Y\parallel Z_{\mathrm {IT} }$
i resolent per Z $_{IT}$ ,
$Z_{\mathrm {IT} }={Z \over 2}\pm {\sqrt {{Z^{2} \over 4}+{Z \over Y}}}$
Un altre exemple és un circuit L amb els components invertits, és a dir, amb l'admissió de derivació primer. L'anàlisi d'aquest circuit es pot trobar immediatament mitjançant les consideracions de dualitat de l'exemple anterior. L'admissió iterativa, Y $_{IT}$, d'aquest circuit ve donada per,
$Y_{\mathrm {IT} }={Y \over 2}\pm {\sqrt {{Y^{2} \over 4}+{Y \over Z}}}$
on
$Y_{\mathrm {IT} }={1 \over Z_{\mathrm {IT} }}$
El terme arrel quadrada d'aquestes expressions fa que tinguin dues solucions. Tanmateix, només les solucions amb una part real positiva són físicament significatives, ja que els circuits passius no poden mostrar resistència negativa. Aquesta serà normalment l'arrel positiva.

## Referències

* ↑ Iyer, p. 340
* ↑ Bakshi & Bakshi, pp. 9.4-9.5
* ↑ Bird, p. 594
* ↑ Walton, p. 209
* ↑ Walton, pp. 209-210

## Bibliografia

* Bakshi, UA; Bakshi, AV, circuits elèctrics ,
* Bird, John, Teoria i tecnologia de circuits elèctrics, Routledge, 2013ISBN 1134678398 .
* Iyer, TSK V, Teoria de circuits, Tata McGraw-Hill Education, 1985ISBN 0074516817 .
* Montgomery, Carol Gray; Dicke, Robert Henry; Purcell, Edward M., Principis dels circuits de microones, IEE, 1948ISBN 0863411002 .
* Walton, Alan Keith, Network Analysis and Practice, Cambridge University Press, 1987ISBN 052131903X .
# Humam al-Din ibn Ala Tabrizi

Humam al-Din ibn Ala Tabrizi fou un poeta persa de l'època mongola, que fou visir de l'Azerbaidjan. Va viure al segle xiii i hauria mort vers el 1314.
Va deixar un diwan de dos mil versos i alguns altres escrits.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, Vol. III, pag. 592
# Humacao

Humacao és un municipi de Puerto Rico situat a la costa est de l'illa, també conegut amb el nom de La Perla del Oriente, La Ciudad Gris i Capital del Este. Confina al nord amb Naguabo, al sud amb Yabucoa, a l'est amb el Passatge de Vieques; i a l'oest amb Las Piedras. Forma part de l'Àrea metropolitana de San Juan-Caguas-Guaynabo.
El municipi està dividit en 13 barris: Antón Ruiz, Buena Vista, Candelero Abajo, Candelero Arriba, Cataño, Collores, Humacao Pueblo, Mabú, Mambiche, Mariana, Punta Santiago, Río Abajo i Tejas. El territori d'aquest municipi va ser governat pel cacic Jumacao, origen del nom d'aquesta zona, Humacao.

## Galeria

* Estàtua del cacic Jumacao
* Platja a Palmas del Mar, Humacao
* Catedral de la diocesi de Fajardo i Humacao a Humacao pueblo

## Referències

* ↑ Grupo Editorial EPRL «Humacao» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertoriqueña de las Humanidades, 07-09-2010 [Consulta: 29 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder» (en anglès). Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 29 juny 2015].

## Vegeu també

* Museu Casa Roig

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Humacao Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
# Ingelfingen

Ingelfingen és una ciutat de Baden-Württemberg regat pel Kocher, un afluent del Neckar. El 2016 tenia 5479 habitants. El primer esment escrit data del 1080. El 1302 va rebre els drets de ciutat.

## Persones

* Johann Gottfried Eichhorn (1752-1827), orientalista i historiador

## Referències

* ↑ «Geschichte» (en alemany). Ajuntament d'Ingelfingen.
# Iñaki Zabala Goiburu

Iñaki Zabala Goiburu (Hernani, 15 d'agost de 1970) és un exfutbolista basc que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va debutar a primera divisió amb la Reial Societat a la temporada 92/93, jugant un encontre. Durant les dues següents temporades va formar part del planter donostiarra, però sent inèdit. Posteriorment, va militar en altres equips, com el FC Andorra.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Amalia Miranzo Martínez

Amalia Miranzo Martínez (Conca, 31 d'octubre de 1939 - 20 de juny de 2014) va ser una professora, política i sindicalista espanyola.

## Biografia

Nascuda a Conca de família molt humil va aconseguir estudiar, mentre treballava per a pagar-se els seus estudi, llicenciant-se en Físiques en la Universitat Complutense de Madrid i sent, posteriorment catedràtica en Matemàtiques d'Ensenyament Mitjà. Va ser l'única dona del Grup parlamentari socialista del Senat en la Legislatura Constituent. També va ser elegida senadora del PSOE per la circumscripció electoral de Conca en la I i la II Legislatura (15 de juny de 1977 - 23 d'abril de 1986). En les campanyes electorals en les quals va participar va aconseguir mobilitzar especialment el vot femení.
Va abandonar la política per motius de salut i va tornar a l'ensenyament mitjà com a catedràtica de matemàtiques en l'Institut Nacional de Batxillerat d'Alcalá de Henares.
Va ser Secretària Provincial de UGT de Conca entre 1980 i 1983 i militant de la Federació de Treballadors de l'Ensenyament FETE-UGT.
Va participar en el documental Las constituyentes sobre les parlamentàries que van participar en la Legislatura Constituent.

## Referències

* ↑ Fallece Amalia Miranzo, primera senadora socialista en 1977
* 1 2 3 Las mujeres parlamentarias en la legislatura constituyente. Cortes Generales - Ministerio de la Presidencia, 2007. ISBN 9788479432829 [Consulta: 23 abril 2015].
* ↑ Ficha como senadora en la web del Senado de España
* ↑ Fallece Amalia Miranzo, la primera senadora del PSOE en las Cortes Constituyentes
# Christoph Brüx

Christoph Brüx (Sonsbeck, Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya, 13 de desembre de 1965) és un compositor, pianista, productor musical alemany. Ha treballat per a diversos artistes i grups musicals, entre els quals destaquen No Angels, Matthias Reim, Bro'Sis, The Underdog Project, Tina Turner, Brooklyn Bounce i així successivament. Viu i treballa a Hamburg, què s'ocupa també a més de la música de les arts visuals (pintura, escultura).

## Projectes (selecció)
### Bandes de música

* SMC Unity
Membres: Sofie St. Claire, Matthias Menck, Christoph Brüx
* Dolphin Sound
Membres: Christoph Brüx, Matthias Menck

### Discografia (selecció)

| Rok | Umělec | Název |
| 1993 | SMC Unity | Move'n Groove |
| 1994 | SMC Unity | Make It Happen |
| 1995 | Matthias Reim | Tina geht tanzen (Antidrogues cançó) |
| 1995 | Matthias Reim | Ist das Liebe? |
| 1995 | Matthias Reim | Alles klar |
| 1996 | Dolphin Sound | The Circle |
| 1997 | Matthias Reim | Wenn du gehen willst, musst du gehen |
| 1997 | Matthias Reim | Das erste Mal |
| 1998 | Sweet Sour | Pick A Number |
| 2000 | The Underdog Project | Summer jam |
| 2000 | The Underdog Project | Tonight |
| 2001 | Double M. | Featuring Sophie* - Friday Nite |
| 2001 | Brooklyn Bounce | Born To Bounce (Music Is My Destiny) |
| 2002 | Bro'Sis | All I Wanna Know |
| 2002 | Bro'Sis | Let Me Know |
| 2002 | The Underdog Project | I Can't Handle It (Alex K Mix) |
| 2003 | The Underdog Project | Winter Jam |
| 2003 | Vanessa S | Shining |
| 2003 | No Angels | Angel of Mine |
| 2004 | Novastar (2) | Summerjam |
| 2005 | 18auf12 feat. Gary Krosnoff | Back to St. Pauli |
| 2006 | Tony Cook & The Trunk-O-Funk | Cash Advance |
| 2007 | Alex Prinz u.a. | Try to write a lovesong (Ambient) |
| 2010 | 18auf12: 100 anys FC St. Pauli | One Hundred Beers (Un Cent Beers) |

### Filmografia

* Für die Familie (Per a la família) curtmetratge, Alemanya 2004
* Alina TV sèrie, Alemanya 2005
* Alinas Traum (somni de Alina) Famílies pel·lícula, Alemanya 2005

## Notes

* ↑ SMC Unity a discogs
* ↑ Dolphin Sound a discogs
* ↑ Diskografie Christoph Brüx a discogs 3.9.2010
* ↑ swisscharts: Christoph Brüx 3.9.2010
* ↑ summer jam
* ↑ discogs: BroSis Never Forget Where You Come From
* ↑ Tony Cook: Cash Advance a discogs 23.12.2010
* ↑ submarina film (Ambient) 3.9.2010
* ↑ 18auf12: One Hundred Beers (Un Cent Beers), Arxivat 2008-03-31 a Wayback Machine. 14.11.2010
* ↑ Alina a IMDb 16.12.2010

## Enllaços externs

* Christoph Brüx a IMDB (anglès)
* Oficiální stránka Arxivat 2011-02-07 a Wayback Machine. (alemany)
* submarina film Niklas'Theme (Cinema i Música: Christoph Brüx)
# Christoph Bernhard

Christoph Bernhard (Kołobrzeg, 1 de gener de 1628 - Dresden, 14 de novembre de 1692 $^{(Julià)}$) Va ser un compositor i músic barroc alemany. Va estudiar amb l'antic alumne de Sweelinck, Paul Siefert a Danzig (actual Gdańsk) i a Varsòvia. Als 20 anys cantava al tribunal electoral de Dresden amb Heinrich Schütz i va compondre part de la música per al funeral del mestre. Després va passar un any a Copenhaguen per estudiar cant amb Agostino Fontana.
Després del seu nomenament com a ajudant de capellà a Dresden el 1655, Bernhard va fer dues estades a Itàlia per continuar la seva formació musical. Quan tenia 35 anys, es va traslladar a Hamburg per treballar com a director de música del Johanneum i d'actes musicals cívics. Els deu anys següents van ser una època daurada en la tradició musical d'Hamburg: Bernhard i el seu bon amic Matthias Weckmann van actuar junts i dirigir les darreres composicions d'Itàlia i Viena, a més de compondre una important col·lecció de música treballant en un contrapunt finament.
L'elector de Saxònia va tornar a Bernhard a Dresden el 1674, on va tornar com a ajudant de capellmeister. Sis anys després, el gran establiment musical, principalment italià, a la ciutat es va reduir considerablement, fins que Bernhard va continuar sent l'únic capellmeister de la cort. Va continuar component, dirigint i cuidant la biblioteca musical de Dresden fins a la seva mort el 1692, als 64 anys. Bernhard va deixar enrere moltes obres vocals sagrades, algunes composicions seculars i tres importants tractats de música, el més famós dels quals és el "Tractatus compositionis augmentatus" (ca. 1657), que va ser la font del terme passus duriusculus.
Al segle XXI s'ha suggerit a Bernhard com un dels tres possibles compositors de la missa Kyrie – Gloria per a cor doble, BWV Anh. 167.

## Fonts

* Wohl dem, der den Herren fürchtet (Beatus vir) per Christoph Bernhard (Garri Editions, Frankfurt am Main, 2005) Dr. Alejandro Garri, Ed.
* Wollny, Peter (2015). "Vom„ appar der auserleßensten kirchen Stücke "zum„ Vorrath an Musicalien, von J. S. Bach und andern berühmten Musicis ": Quellenkundliche Ermittlungen zur frühen Thüringer Bach-Überlieferung und zu einigen Weimarer Schülern und Kollegen Bachs". Bach-Jahrbuch 2015 [Anuari Bach 2015]. Bach-Jahrbuch (en alemany). 101. Neue Bachgesellschaft. Leipzig: Evangelische Verlagsanstalt [de]. ISBN 978-3-374-04320-0. ISSN 0084-7682.

## Notes

* ↑ Wollny 2015, p. 132.
* ↑ Obra 01478 al web Bach Digital

## Enllaços externs

* http://www.cpdl.org/wiki/index.php/Christoph_Bernhard a la Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
# Clotilde

Clotilde és el nom dels següents personatges:
* Clotilde de Borgonya (Lió, 474 - Tours, 545), princesa borgonyona, reina consort dels francs venerada com a santa el 3 de juny
* Clotilde Doda, esposa de Teodoric III
* Clotilde (filla de Clodoveu), filla de Clodoveu I i Clotilde, esposa d'Amalaric, rei dels visigots
* Clotilde de Savoia
* Clotilde de Vaux (1815-1846) que va inspirar a Auguste Comte
* Clotilde Courau, artista esdevinguda altesa reial, princesa de Savoia, de Venècia i de Piemont.
* Clothilde, cantant francesa
* Clotilde de Saxònia-Coburg Gotha (Neuilly, 1846 - ?), arxiduquessa d'Àustria, princesa de Saxònia-Coburg Gotha i duquessa a Saxònia
* Maria Clotilde de França (Versalles, 1759 - Nàpols, 1802), princesa francesa i reina consort del Regne de Sardenya-Piemont.
* Clotilde Cerdà i Bosch (Barcelona, 1862 - Santa Cruz de Tenerife, 1926), concertista d'arpa
# Cleòdem (metge)

Cleòdem (en llatí Cleodemus, en grec antic Κλεόδημος) va ser un metge esmentat per Plutarc a la seva obra Septem Sapientum Convivium, que diu que utilitzava el vòmit amb més freqüència que cap altre i que havia portat aquest remei a una alta reputació. Va viure al segle i.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/805?rgn=full+text;view=image;q1=Cleode+musSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 790. ]