OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pròcul Juli

Pròcul Juli (en llatí Proculus Julius) va ser un jove nascut a Alba Longa que pertanyia a la gens Júlia, el seu avantpassat més antic conegut. Titus Livi assegura la seva naixença a Alba Longa, i per tant, el seu origen troià.
Plutarc explica que Pròcul Juli era un company de Ròmul, i que després de la misteriosa desaparició del rei de Roma, va convocar una assemblea per explicar que havia tingut una visió del seu amic, on Ròmul hauria predit el gran destí de Roma. Va dir que Ròmul havia marxat per la voluntat dels déus i que havia demanat que a la nova ciutat fos adorat amb el nom de Quirí.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, I, 16
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Ròmul, XXVIII, 1, 3
* ↑ Smith, William (ed.). «Proculus Julius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 4 juny 2022].
# Llar del Poble d'Artesa de Lleida

La Llar del Poble d'Artesa de Lleida és una obra del municipi d'Artesa de Lleida (Segrià) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La llar del poble d'Artesa de Lleida és un edifici d'un sol volum i és situat en la cantonada de la carretera de Lleida i el carrer dels Gallart. L'immoble conté diversos espais: el vestíbul que dona accés a la sala polivalent de forma rectangular amb llotges als costats i al fons. L'escenari, al final de la sala, és trapezoïdal. Al bar s'hi accedeix pel carrer Bassa i al seu damunt hi ha les antigues oficines de la Cambra Agraria. Al primer pis hi ha una galeria coberta per una teulada. Mentre que a la planta baixa hi ha uns grans finestrals.
L'estructura de l'edifici és de maons i també hi ha murs de pedra. Els forjats varien segons l'espai: hi a biguetes de formigó i revoltons al vestíbul, encavallades de formigó a la sala polivalent, i biguetes de fusta i encadellat ceràmic a l'escenari. Hi ha tres tipus de coberta. A l'escenari i a la cambra agrària la coberta és de teula àrab sobre encadellat ceràmic. A la sala polivalent i al vestíbul la coberta és de fibrociment i als dos extrems de la façana principal hi ha rajola.

## Història

L'acord per a la construcció de la Llar del Poble, abans "Hogar del Productor, entre l'Hermandad Sindical de Labtradores y Ganaderos, l'Ajuntament i la Delegación de Sindicatos data de 1949. L'edifici es va construir en un indret propietat de l'Ajuntament on hi havia els safaretjos públics que estaven en desús. Les obres no van acabar totalment fins al 1960. Des de 1952, però, ja s'hi feien obres de teatre, cinema, ballets populars, recitals, etc. L'edifici ha estat restaurat.

## Referències

* 1 2 3 «Llar del Poble d'Artesa de Lleida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 febrer 2016].
# Creu de terme de Bellmunt

La Creu de terme de Bellmunt és una creu de terme del poble de Bellmunt, al municipi de Talavera (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu monumental que estava situada a la cruïlla d'entrada a la població. Actualment se'n conserva, descalçats part de la seva estructura, el fust, el capitell, el nus i la creu; i roman desapareguts, més aviat destruïts, la graonada i el sòcol. El seu fust és vuitavat i amb un capitell de secció quadrangular, i en una de les cares d'aquest últim, hi ha incisa la data "1735".
El seu nus i la creu se'ns presenten calçats. Aquest nus té una estructura octavada i un suport on adhereix el cos de la creu. Aquest cos està format per un disc de vuit angles i presenta decoració en una sola cara, al seu anvers, on conserva visible la seva decoració en relleu, una creu. El material emprat per la seva execució és pedra sorrenca del país, notablement degradada per l'efecte de l'erosió i presenta encrostaments en la seva estructura.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Bellmunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2015].
# CFG

CFG té els següents significats:
* City Football Group, grup d'empreses que gestiona diversos clubs de futbol amb seu a Manchester (Regne Unit)
* Campofrío Food Group, empresa multinacional del sector de l'alimentació amb seu a Madrid (Espanya)
* Club de Futbol Gavà, club de futbol de la ciutat de Gavà (Baix Llobregat)
* Club de Futbol Gandia, club de futbol de la ciutat de Gandia (La Safor)
* Cosmo For Guys, versió per al públic masculí de la revista Cosmopolitan
* Gramàtica lliure de context (del seu nom en anglès Context-Free Grammar), un tipus de gramàtica formal, en lingüística i informàtica
# Pròcul Gegani Macerí

Pròcul Gegani Macerí (en llatí: Proculus Geganius Macerinus) va ser un magistrat romà. Era probablement germà de Marc Gegani Macerí, que va ser tres vegades cònsol. Formava part de la gens Gegània i era de la família dels Macerí.
Va ser elegit cònsol l'any 440 aC junt amb Luci Meneni Lanat. Durant el seu govern hi va haver un període de fam a Roma i es va crear la figura del praefectus annonae. El primer que va exercir el càrrec va ser Luci Minuci Augurí, que encara va poder evitar la lluita entre els patricis i Espuri Meli.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 884.
# Psathyrella aquatica

Psathyrella aquatica és una espècie de fong d'Oregon, descrit per primera vegada en la revista Mycologia del 2010. Es tracta del primer cas d'un fong aquàtic capaç de generar cossos fructífers.
Va ser trobat per Robert Coffan, Jonathan Frank i Darlene Southworth, professors del departament de Biologia de la Universitat d'Oregon, al riu Rogue, a l'estat d'Oregon (Estats Units).
Creix en cursos d'aigua, on és capaç de suportar forts corrents.

## Referències

* ↑ Frank, J. L.; Coffan, R. A.; Southworth, D. «Aquatic gilled mushrooms: Psathyrella fruiting in the Rogue River in southern Oregon». Mycologia, 102, 1, 01-07-2009, pàg. 93–107. DOI: 10.3852/07-190. PMID: 20120233.
* ↑ «What Lies Beneath: A New Mushroom». Southern Oregon University College of Arts and Sciences, 01-01-2008. Arxivat de l'original el 2008-08-19. [Consulta: 8 setembre 2008].
* ↑ siskiyoudaily.com «US: Scientists discover new mushroom species in the Rogue Valley». FreshPlaza, 25-01-2008 [Consulta: 13 setembre 2008]. Arxivat 2011-07-11 a Wayback Machine.
# Pétar Mladénov

Pétar Toixev Mladénov (búlgar: Петър Тошев Младенов) (Toshevtsi, 22 d'agost de 1936 − 31 de maig de 2000) fou un diplomàtic i polític comunista búlgar.
Mladénov va néixer en una família camperola a la vila de Toixevtsi, Província de Vidin. El seu pare era un antifeixista mort en servei militar el 1944. Es va graduar en d'una escola militar, va entrar a la Universitat Estatal de Sofia, i es va graduar a l'Institut Estatal de Moscou de Relacions Internacionals el 1963. Va exercir com a ministre de Relacions Exteriors durant gairebé dues dècades en el marc del dictador comunista Tòdor Jívkov. Mladénov es va unir al Politburó i es va convertir en ministre de Relacions Exteriors el 1971, servint en aquest càrrec fins al novembre de 1989, quan va participar en un esforç reeixit en el Politburó per enderrocar Jívkov. Mladénov es va fer càrrec tant de les posicions principals de Jívkov, convertint-se en secretari general del Partit Comunista i president del Consell d'Estat. Després d'haver vist l'enderrocament dels altres governs comunistes d'Europa oriental, Mladénov va ajudar a reorganitzar el govern. Tots dos llocs van ser suprimits a principis de 1990, però Mladénov es va convertir en President de Bulgària a l'abril de 1990. El seu govern va ajudar els treballadors desocupats per iniciar un intercanvi de treball.
Mladénov va renunciar a la presidència de Bulgària el juliol del 1990 després de la denúncia al·legava que havia suggerit l'ús de tancs contra una manifestació contra el Govern el desembre de 1989, assegurar-se un lloc en la història amb la frase "els tancs ja venen" (en búlgar: По -- добре танковете да дойдат).
Mladénov es va sotmetre a un bypass del cor a Houston el 1986, deixant-lo en delicat estat de salut en els anys següents. Va morir el 31 de maig de 2000, li sobreviuen la seva esposa i la seva filla Galia.
# Pésics

Els pésics (llatí: Pesicoe) eren una fracció dels asturs transmontans d'origen cèltic. El territori dels pésics ocupava el sector centre-occidental del litoral asturià: des de la base oriental del Cap de Peñas, fins al límit occidental de Valdés i per l'interior fins a les crestes de la Serralada Cantàbrica ocupant, també, el marge esquerre del Nalón.
En textos d'èpoques posteriors, segle iv i segle vii, es parla dels pésics com habitants de la vall del Narcea. Aquesta reducció del seu territori podria ser explicada per l'origen del nom d'aquest poble (paesici del llatí pasco = pasturar) que podria significar "pastors". Aquest poble es dedicaria a un pasturatge transhumant a l'estil d'alguns ramaders alpins o escandinaus i en la península entre els vaqueiros de alzada asturians. Si això fora així, l'avanç de les terres de cultiu i de la propietat privada, propiciades pels romans, empenyerien als pésics cap als ports de muntanya.

## Història

La parròquia asturiana de Pravia és considerada com la Flavium Avia que nomena Vespasià i que va ser capital dels pésics. El rei Silo (sisè rei de la monarquia asturiana, mort en 783) era d'origen pésic i es creu que va poder ser aquest un dels motius que va tenir per a traslladar la capital des de Cangues d'Onís a Pravia.

## Referències

* ↑ «TRIBUS CELTES D'ASTURIES: LOS PÉSICOS.» (en castellà), 12-06-2017. [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ Cádiz Álvarez, Juan Carlos. La historia de Asturias ... en pedazos, vol. I: prehistoria, Asturias antigua, el Reino de Asturias, su consolidación. Oviedo: Nobel, 2017, p. 44-45. ISBN 9788416093076.
# Puig de Santa Magdalena

El Puig de Santa Magdalena és una muntanya de 331 metres, part de la Serralada Transversal, que es troba al municipi de Maià de Montcal, a la comarca catalana de la Garrotxa.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 303086001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pseudophoxinus crassus

Pseudophoxinus crassus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Anatòlia (Turquia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G., 1997. Contribution to the knowledge of leuciscine fishes of Asia Minor. Part 2. An annotated check-list of leuciscine fishes (Leuciscinae, Cyprinidae) of Turkey with descriptions of a new species and two new subspecies. Mitt. Hamb. Zool. Mus. Inst. 94:161-186.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudophoxinus firati

Pseudophoxinus firati és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G., F. Kucuk i M.A. Atalay, 2007. A description of three new species of the genus Pseudophoxinus from Turkey (Teleostei: Cyprinidae: Leuciscinae). Zoosystematica Rossica 15(2): 335-341.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rafael Esteve i Vilella

Rafael Esteve i Vilella (València, 1 de juliol de 1772 - Madrid, 1 d'octubre de 1847) va ser un gravador valencià, l'últim dels grans mestres del gravat de reproducció i un dels més destacats del romanticisme artístic a Espanya. Era fill de l'escultor Josep Esteve i Bonet i nebot del pintor Agustí Esteve i Marquès.
Es va formar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València, i després es va traslladar a Madrid, on va obtenir una beca per a continuar els seus estudis a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. Durant el regnat de Carles IV va col·laborar en els treballs de la Reial Calcografia. L'any 1799 va ser nomenat gravador de cambra i substituí a Manuel Carmona en els retrats de la Guia de Forasters. Durant la guerra del francès va viure a Cadis. Al retorn de Ferran VII va complir el seu desig d'ampliar la seua formació a l'estranger, concretament a França i Itàlia.
Entre les seues obres cal destacar la sèrie de làmines de monuments Viaje arquitectónico de España, els seus gravats per a una edició del Quixot, així com els retrats a ploma de Carles IV, Ferran VII i Maria Cristina, Cristòfol Colom i Francisco de Goya, amic seu, que al seu torn faria el retrat del gravador.
L'any 1839 va obtenir un èxit de ressò internacional, en guanyar la medalla d'or de l'Exposició de París, amb la seua reproducció del quadre de Bartolomé Esteban Murillo Les aigües de Moisès, que havia fet directament a Sevilla el 1822.
Va rebre la Creu de Carles III, va ser director honorífic de l'Acadèmia de Sant Carles, Acadèmic de Mèrit de Sant Fernando, acadèmic corresponent de l'Acadèmia de París i director de la Calcografia Nacional.
A València té dedicat un carrer, amb el nom Gravador Esteve.

## Referències

* ↑ Lloc i data de la mort de Rafael Esteve segons la majoria de les fonts. S'indica que morí a Madrid en «Rafael Esteve i Vilella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. També en l'article corresponent de la Gran Enciclopedia de la Región Valenciana, tom 4, València, 1973, p. 183. I així mateix en altres fonts, excepte en la Gran Enciclopedia de la Comunidad Valenciana, tom 6, València, 2005, pp. 209-210, que situa la seua mort a València.
* ↑ Gallego, A. Pàg. 300

## Bibliografia

* Gallego Gallego, Antonio. Historia del Grabado en España. Guida Editori, 1979. ISBN 8437602092, 9788437602097
* Zabala, Fernanda. 125 valencianos en la historia. Editor Carena Editors, S.l., 2003. ISBN 8487398642, 9788487398643
# Quercus mongolica

Quercus mongolica, és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins de la secció dels roures blancs del gènere Quercus. És originari de la Xina i està àmpliament distribuït pel Japó, sud de les Kurils, illa de Sakhalín, Manxúria, Corea, est de Mongòlia, est de Sibèria i Rússia. Serveix d'aliment a les larves de l'espècie de lepidòpter Sephisa dichroa.
Quercus mongolica és un arbre caducifoli que pot arribar fins als 30 m d'alçada. Les branques joves són de color rogenc. Les fulles obovades, glabres i amb pecíols curts (2 a 8 mm) d'uns 5 a 19 cm de llarg per 3 a 11 d'ample, amb nervadures piloses longitudinals. Els marges són ondulats o una mica serrats. Les inflorescències femenines sorgeixen en les axil·les dels brots joves, en grups de 4 a 5 flors. El fruit és una nou ovoide o el·lipsoide d'uns 2 a 2,4 cm per 1,8 a 2 cm. Floreix de maig a octubre.

## Referències

* ↑ Flora of China

## Bibliografia

* Ohwi, J. Flora of Japan, 1984. ISBN 978-0-87474-708-9
* Woody Plants of Japan, Vol. 1, 2000. ISBN 4-635-07003-4
* Fl. ross. 3(2):589. 1850
* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Data from 07-Oct-06]. GRIN Arxivat 2009-05-08 a Wayback Machine.
# Quercus mohriana

Quercus mohriana, és un tipus de roure arbustiu o arbre petit perennifoli que pertany a la família de les fagàcies i està dins de la secció dels roures blancs.

## Descripció

Quercus mohriana pot ser un arbre petit de fins a 6 metres d'altura o un arbust de molt de gruix. L'escorça és de color marró clar, aspra i solcada profundament. Les branquetes són de color groguenc o blanquinós, amb pèls curts de vellut, arribant a ser suau amb l'edat. Els brots són de color vermell fosc-marró, escassament coberts de pèls. Les fulles són brillants, coriàcies, de color blau fosc-gris i densament cobert de pèls grisos clars per sota. Tenen vores senceres i són de vegades dentades. La inflorescència, que apareix a la primavera, és de color vermellós. Hi ha aments femenins amb una a tres flors i aments masculins amb nombroses flors. Les glans són profundes, creixen sols o en parelles i són de color marró clar, àmpliament ovoides amb l'àpex arrodonides.

## Distribució i hàbitat

Quercus mohriana és endèmica en les regions muntanyoses centrals del sud d'Amèrica del Nord. És abundant a l'oest de Texas. També creix al sud-oest d'Oklahoma i el nord-est de Nou Mèxic i a l'estat de Coahuila de Mèxic.
L'hàbitat preferit d'aquest roure és de pedra calcària seca o vessants calcàries a una alçada d'entre 600 i 2500 metres sobre el nivell del mar, en garrigues i en matolls desèrtics de sabana. Es desenvolupa en les regions que reben menys de 20 centímetres de precipitació anual. Creix en associació amb Cercocarpus montanus, Ceanothus greggii, Quercus pungens, Juniperus monosperma, Opuntia imbricata, Opuntia phaeacantha, Ungnadia speciosa, Diospyros texana, Erioneuron pilosum i Quercus fusiformis.

## Taxonomia

Quercus mohriana va ser descrita per Buckley ex-Rydb. i publicat a Bulletin of the New York Botanical Garden 2(6): 219, pl. 31, f. 1–2. 1901.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
mohriana: epítet atorgat en honor del farmacèutic i botànic Charles Mohr d'Alabama.

## Referències

* 1 2 Texas Native Plants
* 1 2 3 4 Flora of North America
* ↑ Texas Parks and Wildlife Department. 1992. Plant communities of Texas (Series level): February 1992. Austin, TX: Texas Parks and Wildlife Department, Texas Natural Heritage Program. 38 p.
* ↑ «Quercus mohriana». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Quercus mohriana». The Plant List. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Quercus mohriana». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Oklahoma Biological Survey». Arxivat de l'original el 2018-08-19. [Consulta: 12 març 2013].
# Pyrrhocoris apterus

Pyrrhocoris apterus (del grec πύρρος(ο), ‘foc’, i κόρις, ‘xinxa’) és una espècie d'hemípter heteròpter de la família dels Pyrrhocoridae. Té una distribució eurasiàtica, i és la xinxa d'Europa més comuna i més expandida: viu en les zones temperades d'Europa i en la zona mediterrània, a l'Índia, pertot arreu excepte a l'alta muntanya. Força citada a Catalunya. Tanmateix és absent de les Illes Britàniques (llevat del sud).
Aqueix insecte no fa pas pudor contràriament a moltes d'altres espècies de xinxes comunament anomenades bernats pudents.

## Noms comuns

Els pirrocòrids reben diversos noms comuns, entre d'altres, coralets, sabateres, xinxes roges, falses marietes, xinxes de les malves, morets, retorets o dimoniets.

## Morfologia

Pyrrhocoris apterus mesura uns 10 mm (de 9 a 11,5 mm de longitud). La cutícula (esquelet extern) presenta dibuixos de color vermell (o ataronjat) i negre que podríem dir que evoca una màscara d'estil africà. Són uns colors i un dibuix que descoratjarien alguns depredadors (color aposemàtic).
El color i la forma de les taques estan condicionats per factors externs: l'extensió dels pigments negres es veu influïda per la temperatura. Els individus braquípters (ales reduïdes) o fins i tot sense ales (àpters) són molt comuns, i els exemplars amb ales desenvolupades no poden volar. Sovint viuen en grups grans.

## Ecologia

És una espècie gregària que forma grups nombrosos en particular als troncs i al peu dels tells o dels Hibiscus. Viu en camps i solars abandonats, a les vores dels camins i carrers.
Són polífags, però s'alimenten principalment de llavors de Malvaceae (Althaea, Malva, Hibiscus, Tilia), devorant també els ous d'altres insectes i insectes morts (i vius de vegades).
L'aparellament té lloc principalment a la primavera i dura entre 12 hores i 7 dies (es pot doncs observar molt fàcilment). La femella pon de 50 a 70 ous en la terra humida en un cauet que ha excavat per a aquesta finalitat o entre les fulles mortes. Els ous són de color negre o blanc i es desclouen a partir de maig. Les seves nimfes, d'un vermell o taronja intens, són més petites que els imagos, i es converteixen en adults al principi de l'hivern.

## Cria

De fàcil manteniment en terrari, es recomana la cria d'aquest insecte per a l'observació a l'aula dels infants a partir de primària.
* Pyrrhocoris apterus aparellant-se.
* Menjant un escarabat mort.
* Alimentant-se d'un fruit d'Hibiscus
* Comportament gregari.

## Referències

* 1 2 Goula, M. 2018. Els heteròpters de Catalunya. Primera edició: novembre 2018. ISBN 978-84-15885-78-8.
* ↑ «Els heteròpters: bernats i xinxes o escarabats xinesos | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 febrer 2022].
* ↑ La vida dels animalons de la granja al lloc Générations maternelles consultat a l'octubre 2010
# Pyrrhi Castra

Pyrrhi Castra (en grec antic Πύρρου χάραξ) era una fortalesa situada al nord de Lacònia a la unió entre el riu Oenos i l'Eurotas. Se suposa que es va anomenar així perquè va ser el lloc on va acampar Pirros quan va envair Lacònia l'any 272 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pyrrhi Castra». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 desembre 2020].
# RSH

RSH té els següents significats:
* Oficina Central de Seguretat del Reich (del seu nom en alemany ReichsSicherheitsHauptamt), departament de seguretat de les SS durant el Tercer Reich
* Radio Schleswig-Holstein, emissora de ràdio privada de l'estat de Slesvig-Holstein, a Alemanya
* Remote Shell, eina de shell per a sistemes Unix i Linux
* RSH també és el tíquer a la Borsa de Nova York de RadioShack, cadena de botigues d'electrònica dels Estats Units
* RSH també és el codi de la UCI del Team RadioShack, equip ciclista dels Estats Units
* R-SH també és la fórmula general del tiol, compost orgànic que conté un radical hidrocarbur (R), sofre (S) i hidrogen (H)