OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Luis Torres González

José Luis Torres González (La Puebla de Montalbán, Província de Toledo, 19 d'agost de 1949) és un enginyer, professor i articulista.
Començà treballant d'enginyer a Girona, el 1972, a l'empresa Forces Elèctriques de Catalunya S.A. (FECSA). El 1973 es traslladà a Figueres requerit per Ramon Guardiola i Rovira per col·laborar en la posada en marxa dels ensenyaments de Formació Professional, i el curs següent fou nomenat director de l'Institut Narcís Monturiol de Figueres. Treballà com a professor de Formació Professional i catedràtic a l'Institut Narcís Monturiol fins a la seva jubilació, el setembre de 2009.
Combinà les seves tasques de docència amb la política municipal de Figueres, primer militant a la Unió de Centre Democràtic (UCD) i posteriorment al PP (Partit Popular). Del 1991 al 1995 fou regidor municipal a Figueres pel PP.
És autor de diversos llibres sobre seguretat elèctrica publicats per Associació Espanyola de Normalització i Certificació (AENOR) i des de l'any 2000 publica articles d'opinió al Diari de Girona i al setmanari figuerenc Hora Nova. També ha participat com a guionista en documentals sobre fets històrics a l'Alt Empordà. El 2018 ha presentat en unes memòries sobre la política municipal figuerenca en el període comprès entre 1991 i 1995.

## Obra

La seva obra inclou:
* Choques eléctricos en Baja Tensión. AENOR, 1998. ISBN 9788481431247
* Sobreintensidades en Baja Tensión. AENOR, 2001. ISBN 9788481432909
* Riesgos y proteccions en Baja Tensión. AENOR, 2002. ISBN 9788481432909
* Sistemas d'instal·lacions en Baja Tensión. AENOR, 2006. ISBN 9788481434767
* Canalizaciones eléctricas y sus sistemes de instalación. AENOR, 2015. ISBN 9788481438703
* Memorias de un cuatrienio (1991-1995): La prensa como testigo. Cal·lígraf, 2018.

## Referències

* 1 2 PADROSA GORGOT, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. Girona: Diputació de Girona, 2009.
* ↑ Batallés Prats, Iolanda «José Luis Torres Catedràtic de secundària i expolític». Diari de Girona, Dominical, 29-07-2001, pàg. 5 [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ Testart, Marc «Literatura d'alt voltage». Empordà, 25-05-2010, pàg. 23 [Consulta: 15 agost 2014].
* ↑ Rivas, Mairena «Els últims dies del general Mariano Álvarez de Castro». Empordà, 01-06-2010, pàg. 20.
* 1 2 Testart, Marc «Literatura d'alt voltage». Empordà, 25-05-2010, pàg. 23 [Consulta: 15 agost 2014].
* 1 2 Torres, José Luis. Memorias de un cuatrienio (1991-1995): La prensa como testigo (en castellà). Figueres: Cal·lígraf, 2018, p. 414. ISBN 9788494759888.
* ↑ «Casa del Libro». [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Casa del Libro». [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Casa del Libro». [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Casa del Libro». [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «AENOR». [Consulta: 14 agost 2015].
# José Luis Trejo

José Luis Trejo Pérez és un investigador científic de l'Institut Cajal de Madrid al Consell Superior d'Investigacions Científiques espanyol (CSIC), i president del Consell Espanyol del Cervell. És doctor en ciències biològiques per la Universitat Complutense de Madrid, havent-se doctorat l'any 1997
Va treballar al Departament de Biologia Cel·lular de la Facultat de Ciències Biològiques de la Universitat Complutense fins a 1997, al Laboratori de Neuroendocrinologia Cel·lular i Molecular de l'Institut de Neurobiologia Santiago Ramón y Cajal del Consell Superior d'Investigacions Científiques a Madrid, i al Departament de Neurociència, Comportament i Neurodegeneració de l'Institut de Psiquiatria del King's College de Londres.
Des del 2005, dirigeix el Grup de Neurogènesi de l'Individu Adult a l'Institut Cajal del CSIC a Madrid.

## Recerca

La seva recerca està relacionada amb els efectes de l'estil de vida al cervell i la cognició, específicament els mecanismes cel·lulars i moleculars involucrats en la seva herència inter i transgeneracional. Així com el seu paper en la navegació espacial, tant en animals de laboratori com en humans, i la seva implicació en el comportament social o processos de dolor. Ha estat vicedirector de l'Instituto Cajal-CSIC, i secretari i vicepresident de la Sociedad Española de Neurociencia (SENC). Actualment, és president del Consejo Español del Cerebro i president d'un dels panels de finançament de la Research Foundation Flanders (FWO) de Bèlgica. A l'Institut Cajal forma part del grup de Neurogénesis en el Individuo Adulto, dins del departament de Neurociencia traslacional.

## Publicacions

* Gradari, Simona; Pérez-Domper, Paloma; Butler, Ray G.; Martínez-Cué, Carmen; de Polavieja, Gonzalo G.; Trejo, José Luis «The relationship between behavior acquisition and persistence abilities: Involvement of adult hippocampal neurogenesis: Immature Neurons in the Spatial Learning Process». Hippocampus, 26, 7, 01-07-2016, pàg. 857–874. DOI: 10.1002/hipo.22568.
* Trejo, José Luis. CEREBRO Y EJERCICIO (en castellà). 1. [S.l.]: CSIC. Consejo Superior Investigacion Científicas, 16 setembre 2020. ISBN 978-84-00-10671-3 [Consulta: 17 octubre 2022].

## Referències

* 1 2 «José Luis TREJO PÉREZ». Instituto Cajal. Arxivat de l'original el 17 d'octubre 2022. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ «Trejo, José Luis». SCOPUS. [Consulta: 17 octubre 2022].
* 1 2 «José Luis Trejo». [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ «JLTrejo». orcid - Connecting research and researchers. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ «Cerebro y ejercicio - José Luis Trejo Pérez». Librería Cervantes. [Consulta: 17 octubre 2022].
# Johanna Baillie

Joanna Baillie (Lanarkshire, Escòcia, 11 de setembre de 1762 - Hampstead, Londres, 23 de febrer de 1851) fou una dramaturga, escriptora i poeta escocesa. Les seves obres, normalment en vers, foren elogiades en un període en el qual el drama es trobava en decadència. És coneguda per ser amiga del seu compatriota sir Walter Scott i també pels versos del seu primer treball publicat, Fugitive Verses (1790).

## Referències

* ↑ «Joanna Baillie | British author» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Johanna Givanel Pasqual

Johanna Givanel Pasqual (Barcelona, 18 de setembre de 1907 - Barcelona, 1989) fou una traductora barcelonina.

## Biografia

Després de seguir els estudis primaris i de comerç a l'escola francesa Ferdinand de Lesseps, va treballar de secretària a la Companyia d'Aigües, fins que el 1937 va casar-se amb el periodista Joaquim Ventalló­ a Perpinyà. No van tornar de França, de París, fins al 1943. A partir d'aleshores va començar a traduir al català i al castellà tota mena de llibres literaris, tècnics i divulgatius, fins a més d'un centenar de títols; ocasionalment, també va traduir al francès: una obra de Pedrolo, Situació bis (1971), i, sobretot, nombrosos informes i estudis econòmics d'empreses diverses.
Com a llengües de partida, predomina molt el francès; després, l'anglès, après amb l'ajut d'alguns cursos en escoles d'idiomes, i l'italià, amb què ja de gran, als anys cinquanta, va obtenir la llicenciatura de filologia. Al castellà, va traduir per a editors catalans com Josep Janés­, Aymà, Jaimes, Grijalbo o Taber textos molt diversos: des del Diario íntimo de Lord Byron (1944) fins a Conversaciones con Hergé (1986), a més de César Birotteau de Balzac (1962), Hugo el lobo d'Erkmann-Chatrian (1969), Lulú de Llorenç Villalonga (1973), La parte maldita de Georges Bataille (1974), La Barcelona tendra d'Alexandre Cirici Pellicer (1979) i còmics de Berk o Franquin (sovint traslladats al mateix temps al català i al castellà).
Una heterogeneïtat semblant ateny les versions catalanes, sota l'aixopluc d'editorials com Mateu, Estela, Aymà, Jaimes, Grijalbo, Nova Terra, Aportació Catalana o Joventut. L'assaig pedagògic (Falisse, Leclerc, Evatard o Dana) es combina amb la narrativa d'èxit (West o Papini), la novel·la negra (Christie o Fleming), la literatura juvenil (Blyton o Spyri) o els còmics. Com a membre d'una família coercida pel franquisme, Givanel sempre va traduir per guanyar-se la vida, sovint en circumstàncies difícils. No obstant això, va afrontar aquesta activitat amb rigor i competència.

## Referències

* 1 2 3 4 «Johanna Givanel Pasqual». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Johanna (cràter)

Johanna és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 15,1 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hebreu, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Johanna». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Joeri Calleeuw

Joeri Calleeuw (Bruges, 5 d'agost de 1985) és un ciclista belga, professional des del 2015. Actualment corre a l'equip Roubaix Lille Métropole.

## Palmarès

* 2008
** 1r al Tour del Senegal i vencedor de 2 etapes
* 2009
** 1r a la Volta a la província d'Anvers
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour de Madagascar
* 2014
** 1r a la Gant-Staden
** Vencedor de 2 etapes la Volta a la província de Namur
* 2015
** 1r a la París-Arràs Tour

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Judah Ha-Levi (cràter)

Judah Ha-Levi és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 85 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor al-andalusí Yehudà ha-Leví (c. 1075-1141), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Judah Ha-Levi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 9 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Juli Cane

Juli Cane o Juli Canus (en llatí Julius Canus) va ser un filòsof estoic, que va ser condemnat a mort per Calígula. Llavors va prometre als seus amics que se'ls apareixeria després de la seva mort per comunicar què passava amb l'anima després de deixar el cos. Es diu que va complir aquesta promesa quan es va aparèixer en una visió a un dels seus amics, anomenat Antíoc. És una història narrada per Sèneca i Plutarc.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/611?rgn=full+text;view=image;q1=Canus%2C+Ju+liusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 596. ]
# Juli Calè

Juli Calè (en llatí: Julius Calenus) va ser un gal de la tribu dels hedus que va ser tribú de l'exèrcit de Vitel·li.
Després de la batalla de Cremona l'any 69, en la qual l'exèrcit de Vitel·li va ser derrotat per Antoni Prim, Juli Calè va ser enviat a la Gàl·lia com a demostració de la derrota. S'han trobat dues inscripcions en territori dels hedus, una a Aigües Bormònies i una a Augustodúnum, indiquen que tenia un germà, Gai Juli Pròcul, i eren fills de Gai Juli Magne i nets de Gai Juli Eporedòrix.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 563.
* ↑ CIL XIII, 2805
* ↑ CIL XIII, 2728
* ↑ «Iulius 157». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Jofré de Blanes

Jofré de Blanes (Barcelona, segle xiv — 1414) fou un frare dominic. És venerat com a beat per l'Església catòlica. No s'ha de confondre amb l'hereu d'Ausiàs Marc, també anomenat Jofré de Blanes.
Jofré de Blanes era de família benestant, potser fill del cavaller Ramon de Blanes i Blanca de Palau, germà llavors de Francesc de Blanes, bisbe de Girona i Barcelona. Nascut a Barcelona, ingressà a l'Orde de Sant Domènec i fou frare al Convent de Santa Caterina (Barcelona). Molt amic de Vicent Ferrer, amb ell i a petició del rei Martí l'Humà, va intervenir per posar pau en lluites entre Martí d'Orís i Pere de Centelles, com també entre les dels Malla i els Sancitorra de Vic, on van predicar amb altres dominics en 1409. Acompanyà Ferrer en alguns viatges de predicació per València, Catalunya i Aragó. Va tenir episodis místics en els que se l'apareixia la Mare de Déu.
Gran predicador, Ferran I d'Aragó va demanar a Vicent Ferrer que autoritzés Jofré que es quedés al palau, en 1413 per predicar-hi la quaresma. Aquell any acompanya el sant a València i tornà a Barcelona, on morí l'11 de novembre de l'any següent.
És autor d'una obra sobre el rosari, Rosari perpetu de Maria Santíssima.

## Veneració

Fou sebollit al Convent de Santa Caterina, a la capella de S. Maria Magdalena, i a la seva tomba van tenir lloc fets que s'atribuïren a la seva intercessió miraculosa. Va ésser venerat i qualificat de venerable i beat, tot i que mai no va ésser oficialment beatificat. El culte públic va tenir lloc fins al 1835, quan el convent fou clausurat i enderrocat, i les relíquies i el sepulcre se'n perderen. En santorals dels segles XIX i començament del segle xx apareix com a "beat Jofre de Blanes, dominic" amb festivitat el 5 d'abril i l'11 de novembre, quan morí.

## Notes

* ↑ Ho diu Feliu de la Penya. Sovint, però, a causa del seu cognom, es troba esmentat com natural de Blanes (la Selva) o, per la confessió amb els homònims de València, com nascut en aquesta ciutat.

## Bibliografia

* Narcís Feliu de la Peña. Anales de Cataluña y epílogo breve de los progressos, y famosos hechos de: la Nación Catalana. Barcelona: Jaime Surià, 1709, p. 419-420.
* Francesc Vidal i Micó. Vida del valenciano apóstol de la Europa S. Vicente Ferrer: con reflexiones sobre su doctrina. Valencia: J. Mariana, 1857, p. 247-249.
# Joganiya Mata

Joganiya Mata és un temple del Rajasthan al districte de Bhilwara a 80 km de la ciutat de Bhilwara.
Fou construït al segle viii i està situat al mig d'una densa selva de manera que la gent s'espanta de fer la visita. Va començar com a lloc de refugi de dacoits (bandits) i borratxos que van començar a fer sacrificis d'animals, cosa que va esdevenir popular i va esdevenir pràctica habitual dels fidels després de demanar un desig; durant les festes de la Navratra (les nou nits) en les que el poble dansa i prega a la mare de les deesses, nombrosos animals, bens i búfals, eren oferts en sacrifici; llavors el jain Sadhvi Mewar Sihni Yaskanwarji va assolir la responsabilitat d'exterminar la violència cosa que va aconseguir amb grans esforços el 1974; després va fer un nou esforç per desenvolupar la zona i es van crear botigues, i es va portar aigua i electricitat; el festival de Navratra continua sent organitzat i rep gran nombre de visitants però ja no es fan sacrificis.
# K2-138

K2-138 és un nan taronja al voltant del qual orbiten cinc planetes (per ara anomenats b, c, d, e i f). Es troba a la Via Làctia.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Identificador Extrasolar Planets Encyclopaedia d'exoplaneta: k2_138_b--6701. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: UCAC4 Catalogue (Zacharias+, 2012). Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Arne Henden. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juliol 2012.
* ↑ Andrew Vanderburg «The K2-138 System: A Near-resonant Chain of Five Sub-Neptune Planets Discovered by Citizen Scientists» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 11-01-2018, pàg. 57. DOI: 10.3847/1538-3881/AA9BE0.
* 1 2 Sanjib Sharma «The radial velocity experiment (RAVE): fourth data release». Astronomical Journal, 5, 17-10-2013. DOI: 10.1088/0004-6256/146/5/134.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Joss Bland-Hawthorn «The Sixth Data Release of the Radial Velocity Experiment (RAVE). II. Stellar Atmospheric Parameters, Chemical Abundances, and Distances». Astronomical Journal, 2, 2020. DOI: 10.3847/1538-3881/AB9AB8.
* ↑ Christiansen, Jessie L. et al. «The K2-138 System: A Near-resonant Chain of Five Sub-Neptune Planets Discovered by Citizen Scientists». The Astronomical Journal, 155, 2, 2018. DOI: 10.3847/1538-3881/aa9be0.
* ↑ Rincon, Paul «Citizen science bags five-planet haul». BBC News, 12-01-2018 [Consulta: 14 gener 2018].
# Jorf (Marroc)

Jorf (en àrab جرف, Jurf; en amazic ⵊⵯⵕⴼ) és un municipi de la Província d'Errachidia, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.302 persones. Comprèn els districte d'El Mounkara, Jorf-Center, El Achouria, Oualad Ghanem, i Erramlia.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Jorge Alarte Gorbe

Jorge Alarte Gorbe (Alaquàs, 1973) és un advocat i polític socialista valencià. Es llicencià en dret per la Universitat de València. El 1990 entrà a formar part del Consell Escolar Valencià i el 1991-1995 secretari de la Federació Valenciana d'Associacions d'Alumnes d'Ensenyament Mitjà. El 1994 ingressà en el PSPV-PSOE, el 1995 fou regidor de joventut de l'ajuntament d'Alaquàs i el 1999 en fou escollit alcalde, càrrec que ocupà fins al juliol de 2009.
Alarte guanyà les eleccions municipals amb majoria absoluta de manera consecutiva des del 2003. Deixant la batllia d'Alaquàs en mans de la regidora socialista Elvira García després de ser triat Secretari General del PSPV, el 2009. El seu mandat ha estat marcat per la recuperació i rehabilitació del Castell d'Alaquàs.

## Secretaria General del PSPV

En l'XI Congrés del PSPV-PSOE celebrat el 2008 aconseguí el càrrec de secretari general del partit, guanyant les eleccions a l'altre candidat, el batlle de Morella, Ximo Puig, amb una escassa diferència de 20 vots. Amb l'objectiu de recuperar el Govern de la Generalitat Valenciana per als socialistes inicià la desaparició de l'estructura comarcal del partit substituint-la per una estructura provincial.
Fou proclamat candidat a la presidència de la Generalitat el 23 de setembre de 2010 després que el seu rival Antoni Asunción no recollira els suficients avals per a la celebració d'eleccions primàries. Asunción acusà a Alarte de manipular el procés i impedir les primàries. Alarte perdé les eleccions a les Corts Valencianes de 2011 davant el candidat del PP Francesc Camps amb els pitjors resultats de la història del socialisme valencià, amb menys del 30% dels vots.
Durant el XII Congrés celebrat a Alacant el març de 2012, els delegats socialistes no aprovaren la gestió de la seua executiva i perdé la secretaria general en favor de Ximo Puig amb el qual ja s'acarà a l'anterior congrés en el qual guanyà. Els seus detractors l'acusaren de ser el responsable polític dels negatius resultats electorals i la pèrdua de 8.000 militants durant el seu mandat.

## Referències

* ↑ «Elvira García pren el relleu d'Alarte». Arxivat de l'original el 2009-07-16. [Consulta: 12 juliol 2009].
* ↑ «Jorge Alarte és el nou secretari general del PSPV». Arxivat de l'original el 2008-09-30. [Consulta: 12 octubre 2008].
* ↑ Asunción impugnarà less primàries si s'obriren els avals
* ↑ (castellà)«Puig tomba a Alarte i ja és el nou secretari general del PSPV» (en espanyol). Levante-EMV, 31-03-2012. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 31 març 2012].

## Enllaços externs

* Web personal de Jorge Alarte Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine.
* Extracte biogràfic Arxivat 2009-01-08 a Wayback Machine. a Levante-EMV
# Jores Okore

Tetchi Jores Charlemagne Ulrich Okore conegut com a Jores Okore (Abidjan, Costa d'Ivori, 11 d'agost de 1992), és un futbolista ivorià nacionalitzat danès. Juga de defensa i el seu equip actual és l'Aston Villa de la Premier League d'Anglaterra.

## Trajectòria
### FC Nordsjælland

El 3 d'abril de 2011 debutà amb el FC Nordsjælland contra l'AC Horsens, i va donar una lliçó a Michael Parkhurst, i degut això es va guanyar la tituralitat per la resta de la temporada 2010 - 2011.
Okore va marcar el seu primer gol el 18 de setembre de 2011 en la victòria 2 - 0 contra el Brøndby. Al novembre de 2011, va ampliar el contracte amb el FC Nordsjælland fins a desembre de 2016.

### Aston Vila

El 13 de juny de 2013 va fitxar amb l'Aston Villa per quatre temporades per una suma d'al voltant £4 milions.

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| FC Nordsjælland | Dinamarca | 2011 - 2013 | 33 | 1 |
| Aston Vila | Anglaterra | 2013 - | 23 | 1 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Copa de Dinamarca | FC Nordsjælland | Dinamarca Dinamarca | 2010/11 |
| Superliga Danesa | FC Nordsjælland | Dinamarca Dinamarca | 2011/12 |

## Referències

* ↑ «Villa snap up Okore» (en anglés). The Sun, 13-06-2013. [Consulta: 12 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Perfil de Jores Okore en transfermrkt.co.uk (en anglès)
* Fitxa de Jores Okore en fichajes.com
Daniel Agger - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Dinamarca – Eurocopa 2012
1 Andersen •
2 C. Poulsen •
3 Kjær •
4 Agger •
5 S. Poulsen •
6 L. Jacobsen •
7 Kvist •
8 Eriksen •
9 Krohn-Dehli •
10 Rommedahl •
11 Bendtner •
12 Bjelland •
13 Okore •
14 Schöne •
15 Silberbauer •
16 Lindegaard •
17 Pedersen •
18 Wass •
19 J. Poulsen •
20 Kahlenberg •
21 Zimling •
22 Schmeichel •
23 Mikkelsen •
Seleccionador: Olsen :
# Kaunakakai

Kaunakakai és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 2.726 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kaunakakai tenia 2.726 habitants, 867 habitatges, i 645 famílies La densitat de població era de 518,42 habitants per km².
Dels 867 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,2% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 64 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35,5 anys. Per cada 100 dones hi havia 91,84 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,28 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.492 $ i la renda mediana per família de 39.348 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.543 $ mentre que les dones 22.337 $. La renda per capita de la població era de 14.201 $. Aproximadament el 15,5% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kaunakakai». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Kaunakakai». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Chambal

* Per a altres significats, vegeu «Divisió de Chambal».
Chambal és un riu de Madhya Pradesh, Rajasthan i Uttar Pradesh, afluent destacat del Yamuna, que al seu torn és afluent del Ganges. Neix a les muntanyes Vindhya-Manpura, a Janapao Hill (626 metres) a Mhow prop d'Indore. Segueix un curs nord passa prop de Gwalior i entra al Rajasthan a Chaurasgarh a 213 km del naixement. rep fins aleshores diversos tributaris, els principals dels quals són el Chambla i el Sipra. Prop de Kotah les aigües es posen blaves. Seguint al nord-est rep el Kali Sind pel sud, el Mej, per l'oest, el Parbati i el Banas i entre a Uttar Pradesh on va a trobar al Jumna a uns 40 km al sud-est d'Etawah, i hi desguassa. La longitud total és d'uns 700 km tot i que en línia recta el seu naixement i el punt del Jumna on desguassa es troben a només a 360 km. S'ha identificat amb el Charmwati dels escrits sànscrits.