OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Lorenzo Figueroa

José Lorenzo Figueroa (mort el 6 de gener de 1871) va ser un polític i acadèmic espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant el regnat d'Isabel II d'Espanya i acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
Treballà com a lletrat del Tribunal de Comptes d'Espanya i també fou subsecretari del Ministeri de Gràcia i Justícia. Fou elegit diputat pel districte de Priego de Córdoba per a les corts de 1858-1863 i 1863, participant en els debats sobre la Llei Hipotecària. El desembre de 1868 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Referències

* ↑ Diego Caro Cancela (dir). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869: H-Z. Centro de Estudios Andaluces, 2010, p. 491-492.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Medalla 5 Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. de la RACYMP
# José Lopes da Silva

José Lopes da Silva, (Ribeira Brava, illa de São Nicolau, 15 de gener de 1872 - Mindelo, illa de São Vicente 2 de setembre de 1962) va ser un poeta, periodista i professor capverdià.

## Biografia

A començaments del segle XX es va traslladar a Mindelo a l'oest de l'illa de São Vicente, on més tard es va reunir amb els membres de la seva família. Pertanyia a una família de grans figures literàries de Cap Verd, com António Aurélio Gonçalves i Baltasar Lopes da Silva. Eren cosines seves Orlanda Amarílis i Ivone Ramos, unes de les primeres dones escriptores capverdianes, així com Carlos Filipe Gonçalves, periodista i historiador musical.
Va ser una de les tres personalitats literàries de Cap Verd, juntament amb Eugénio Tavares i Pedro Cardoso, anteriors a l'aparició de la generació de Claridade. Va escriure alguns poemes en crioll capverdià, en les varietats de São Nicolau i São Vicente.
Les seves idees poètiques van portar a altres històries dins de la revista Claridade publicada per primera vegada el 1936. Va morir als 90 anys a Mindelo, a l'illa de São Vicente, en el moment en què va ser considerat el primer escriptor viu més gran de Cap Verd.
No és el mateix, però podria estar relacionat amb un altre poeta que va néixer a l'illa de Santo Antão, José Gabriel Lopes da Silva, conegut sota el pseudònim Gabriel Mariano, que també era poeta i novel·lista. assagista.

## Referències

* ↑ «Esquina do Tempo : Magazine Cultural Online : Recordando o Professor e Poeta José Lopes da Silva» (en portuguès).
* ↑ João Nobre de Oliveira, A Imprensa Cabo-Verdiana, 1820-1975. Macau, Fundação Macau e D.S.E.J., 1998.

## Enllaços externs

* Esquina do Tempo : Magazine Cultural Online : Recordando o Professor e Poeta José Lopes da Silva (portuguès)
* Informació bibliogràfica a la Universidade de Algarve (portuguès)
# José Sánchez Bregua

José Sánchez Bregua (la Corunya, 15 de setembre de 1818 - la Corunya, 19 de juny de 1897) va ser un militar i polític gallec.

## Biografia

Era de família humil i va entrar en l'exèrcit com a soldat ras en 1835 lluitant contra el bàndol carlista en la primera guerra carlista. Va ser alferes a les illes Filipines entre 1844 i 1850 i posteriorment va participar en la guerra d'Àfrica, a partir de la qual es va beneficiar d'un ràpid ascens en l'escalafó militar. En 1868 va ascendir a general de divisió. Durant el govern del general Joan Prim i Prats va ocupar el lloc de Sotssecretari de la Guerra. Posteriorment fou Capità General de Galícia i també el responsable de reprimir la insurrecció de l'Arsenal de Ferrol. Va ser Ministre de Guerra entre el 9 de setembre de 1873 i el 3 de gener de 1874. en el Gabinet de Castelar, pel que el cop d'estat de Pavía el va sorprendre exercint de ministre.
Després de la restauració borbònica fou elegit senador per la província de Lugo en 1877, diputat a Cortes pel districte d'Osca en les eleccions generals espanyoles de 1879 i senador per la província de La Corunya (1879-1880). Va rebre el títol de senador vitalici en 1881.
Fou enterrat a la Corunya el 20 de juny de 1897. La gravació del seu enterrament, coneguda com a Entierro del General Sánchez Bregua, és considerada el primer film cinematogràfic rodat a Galícia, si bé la cinta no es conserva.

## Referències

* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 març 2015].
* ↑ Base documental d'Història Contemporània de Catalunya

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats
* Fitxa del Senat
# Juan José Lucas Giménez

Juan José Lucas Giménez (El Burgo de Osma, Castella i Lleó, 10 de maig de 1944) és un polític espanyol, que fou ministre de la Presidència en el segon govern de José María Aznar, president de la Junta de Castella i Lleó i President del Senat entre 2002 i 2004.

## Biografia

Va néixer el 10 de maig de 1944 a la ciutat de El Burgo de Osma, població situada a la província de Sòria. Va estudiar dret a la Universitat Complutense de Madrid, on exercí de professor entre 1968 i 1969 i posteriorment també fou professor de la UNED en el seu centre de la ciutat de Sòria.
Tècnic de l'Institut Nacional de Treball (INEM) l'any 1980, posteriorment fou nomenat Secretari, Director Provincial i Director General adjunt d'aquest organisme fins al 1982. Actualment és membre de la Fundació FAES.

## Activitat política

Regidor de l'ajuntament de Sòria entre 1985 i 1986, fou així mateix president de la diputació provincial. Membre d'Aliança Popular, i posteriorment de la seva nova marca Partit Popular, en les eleccions generals de 1986 fou escollit diputat al Congrés en representació de la província de Sòria, renunciant al seu escó al setembre de 1987 per esdevenir Conseller de la Presidència al govern de Castella i Lleó sota la presidència de José María Aznar.
En les eleccions generals de 1989 novament fou esocllit diputat al Congrés, renunciant novament al juny de 1991 per esdevenir procurador a les Corts de Castella i Lleó, sent escollit el 10 de juliol d'aquell any President de Castella i Lleó.
En la formació del segon govern de José María Aznar fou nomenat Ministre de la Presidència, càrrec que mantingué entre 28 de febrer de 2001 i 10 de juliol de 2002. Amb el seu cessament com a ministre fou nomenat senador al Senat en representació de la seva comunitat autònoma, càrrec que ha mantingut fins a l'actualitat i que li permeté ser nomenat President del Senat entre 2002 i 2004.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 419. ISBN 84-930048-0-4.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Juan José Lucas al Portal del PP Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Josef Sudek

Josef Sudek (Kolín, 17 de març de 1896 - Praga, 15 de setembre de 1976) va ser un fotògraf txec. El seu treball s'emmarca entre el pictorialisme i la nova objectivitat. És el fotògraf txec del segle XX més conegut.
Va néixer a Kolín, a la regió de Bohèmia, durant l'Imperi Austrohongarès. Quan tenia tres anys va morir el seu pare, que era pintor decoratiu, i amb catorze anys, després d'estudiar a l'Escola d'Oficis de Kutná Hora, se'n va anar a Praga a estudiar enquadernació. El 1913 va començar a aficionar-se a la fotografia. Durant la Primera Guerra Mundial va prestar servei militar i el 1917 va sofrir l'amputació del braç dret a causa d'una granada de mà en el camp de batalla d'Udine. Va estudiar fotografia entre 1922 i 1923 a l'Escola d'Arts Gràfiques de Praga amb Jaromír Funke, amb el qual va mantenir discussions sobre la influència dels corrents artístics en la fotografia. Durant diversos anys es va dedicar a fer retrats de veterans de la guerra que van quedar discapacitats.
En els seus començaments realitzava les seves fotografies amb un estil pictorialista. El 1924 es va convertir en membre cofundador de la Societat Txeca de Fotografia (Ceská fotografická) al costat de Jaromir Funke i Adolf Schneeberger. Durant el 1926 va realitzar un viatge per Itàlia i Iugoslàvia. El 1927 va obrir el seu propi estudi fotogràfic al carrer Újezd de Praga. El 1936 abandonà el pictorialisme i adoptà postures més properes a la nova objectivitat. El 1956 es va publicar la seva primera monografia autònoma i el 1959 fou el primer fotògraf en rebre el títol d'Artista de Mèrit en la República Txeca. El seu llegat està format per més de 60.000 negatius.

## Referències

* ↑ Koetzle, Hans-Michael (2011). Fotógrafos de la A a la Z. Madrid: Taschen. ISBN 978-3-8365-1108-7.
* ↑ Sougez, M.L.; Pérez Gallardo, H. (2003). Diccionario de historia de la fotografía. Madrid: Ediciones Cátedra. ISBN 84-376-2038-4.
# José Francisco Belman González

José Francisco Belman (Màlaga, 16 de juny de 1971) és un futbolista andalús, ja retirat. Jugava de porter.

## Trajectòria

Belman es va formar a les categories inferiors del CD Malaga, jugant primer al seu filial, l'Atlético Malagueño, abans de saltar al primer equip el 1990. El 1991 va ser cedit al filial del Deportivo de La Corunya, el Fabril Deportivo, i al següent va passar a la Balompédica Linense.
El 1993 arriba a un club gran, el Reial Saragossa, en el qual compagina el primer equip amb el Saragossa B. Amb el primer equip debuta a la jornada 35 de la temporada 94/95, en un Saragossa 5 - Compostela 3. És l'únic partit que disputa eixa temporada. La 95/96 serà la seua campanya més reeixida, amb 11 partits a primera divisió, però a la següent Juanmi i Konrad li barren el pas i només hi participa en una ocasió.
La temporada 97/98 passa al Reial Valladolid, on no arriba a debutar en primera divisió i a l'any posterior marxa a l'Hèrcules d'Alacant, on milita dos anys.
L'any 2000 comença la seua trajectòria internacional, primer a la lliga anglesa, a les files del Gillingham FC i després a la portuguesa, en el CD Nacional. En el club de Madeira només hi juga cinc partits en sis anys i en finalitzar la lliga 07/08, Belman decideix penjar les botes.
# Julian Cope

Julian David Cope, més conegut a Julian Cope, (Deri, Monmouthshire, Gal·les, 21 d'octubre de 1957) és un músic, autor, antiquari, musicòleg, poeta i promotor cultural anglès d'origen gal·lès.
Destacà prominentment l'any 1978 com a cantant i compositor a la banda de post-punk de Liverpool The Teardrop Explodes, fins que l'any 1983 inicià la carrera en solitari i treballà en d'altres projectes musicals com Queen Elizabeth, Brain Donor i Black Sheep. Cope també és autor d'obres sobre cultura neolítica, publicant The Modern Antiquarian el 1998, i un activista polític i cultural de renom amb un interès públic i notori per l'ocultisme i el paganisme. Escrigué els dos volums d'autobiografia Head-On (1994) i Repossessed (1999); els dos volums d'arqueologia The Modern Antiquarian (1998) i The Megalithic European (2004); i els tres volums de musicologia Krautrocksampler (1995), Japrocksampler (2007); i Copendium: A Guide to the Musical Underground (2012).
La seva família resideix al municipi anglès de Tamworth, Staffordshire, però ell nasqué al terme gal·lès de Deri, Monmouthshire, on els pares de la seva mare visqueren, mentre ella estava allà. Cope estigué amb la seva àvia materna prop d'Aberfan en el seu novè aniversari, el dia del desastre d'Aberfan de 1966, el qual descrigué com un esdeveniment clau de la seva infantesa.
Cresqué a Tamworth amb els seus pares i el seu germà petit Joss. Interpretà el paper d'Oliver al musical homònim, basat en la novel·la de Charles Dickens Oliver Twist i produït per l'Institut de Wilnecote. Assistí al City of Liverpool CF Mott Training College (actual Universitat John Moores de Liverpool) i fou en aquest indret on s'involucrà per primera vegada en la música.

## Obres escrites

* Head-on: Memories of the Liverpool Punk Scene and the Story of The Teardrop Explodes, 1976–82 (1994)
* Krautrocksampler: One Head's Guide to the Great Kosmische Musik – 1968 Onwards (1995)
* The Modern Antiquarian: A Pre-Millennial Odyssey through Megalithic Britain (1998)
* Repossessed: Shamanic Depressions in Tamworth & London (1983–89) (1999)
* The Megalithic European: The 21st Century Traveller in Prehistoric Europe (2004)
* Japrocksampler: How the Post-war Japanese Blew Their Minds on Rock 'n' Roll (2007)
* Copendium: An Expedition into the Rock 'n' Roll Underworld (2012)
* One Three One (2014)

## Referències

* ↑ «Address Drudion – September 2009». [Consulta: 22 setembre 2017].
* 1 2 3 Cope, Julian. Thorsons Publishers. Head-On/Repossessed, 2000. ISBN 0-7225-3882-0.
* ↑ Savage, Jon. «"Stone me!" – interview with Julian Cope» (en anglès). The Observer (The Guardian), 10-08-2008. [Consulta: 8 novembre 2018].
* ↑ «Memories of Eric's» (en anglès). Liverpool Echo. [Consulta: 22 juliol 2016].
* ↑ Cope, Julian. Krautrocksampler (en anglès), 1995. ISBN 0-9526719-1-3.

## Enllaços externs

* Julian Cope - Lloc web oficial
* The Guardian - Entrevista a Cope (2015) (anglès)
# José Berrondo Silva

José Berrondo Silva (Bilbao, 26 d'octubre de 1890 - Canet d'en Berenguer, 21 d'agost de 1936) fou un futbolista basc de la dècada de 1910, àrbitre de futbol i jugador de pilota basca.
Jugava a la posició de defensa dret.
Va ser jugador de l'Hispània FC de València durant la temporada 1911-12. La següent temporada jugà amb el FC Barcelona, participant amb el primer equip en partits de Copa d'Espanya i de la Copa dels Pirineus, però jugant el Campionat de Catalunya amb el tercer equip. La temporada 1913-14 passà al RCD Espanyol, disputant set partits del Campionat de Catalunya. Posteriorment jugà breument al Sarrià SC (1915) però també exercí com a àrbitre i jugador de pilota basca, esport en el qual també reeixí.
Anys més tard jugà al València CF (1919-21). Posteriorment romangué lligat a l'Sporting Club del Port de Sagunt, on fou jugador (1924) o president honorari. Fou assassinat a començament de la guerra civil espanyola.

## Referències

* 1 2 3 4 «Trazos y figuras». La Publicidad, 24-08-1914. [Consulta: 9 setembre 2020].
* 1 2 3 4 «Fitxa de Berrondo». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Perfil a BDFutbol». BDFutbol . [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Pàgina 255». Magazine Stadium, No. 151, 15-04-1916. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Partidos de Selección». Mundo Deportivo, 09-04-1914. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Pelota Basca». Mundo Deportivo, 20-02-1919. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Fitxa a ciberche». ciberche.net. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «En Sagunto». Mundo Deportivo, 09-05-1924. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Dirigentes del fútbol caídos en la Guerra Civil». CIHEFE, Cuadernos de Fútbol, n. 110, ISSN: 1989-6379, 01-06-2019. [Consulta: 9 setembre 2020].
# José Berdié Places

José Berdié Places, de vegades escrit com Verdier o Verdié, (Tamarit de Llitera, 1887 - Barcelona, 31 de gener de 1931) fou un futbolista de la Franja de les dècades de 1900 i 1910.

## Trajectòria

Començà a destacar al Club Ibèric l'any 1904. L'any 1906 defensa els colors del FC X, on juga fins a 1909, quan el club es converteix en RCD Espanyol. Continuà la seva carrera a l'Espanyol fins a 1911, en què fitxà pel FC Barcelona. Al Barça romangué tres temporades. Assolí un brillant palmarès, amb tres campionats de Catalunya, dos d'Espanya i dues Copes dels Pirineus. Va disputar tres partits amb la selecció catalana l'any 1910.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1906-07, 1907-08, 1912-13
* Copa espanyola:
** 1911-12, 1912-13
* Copa dels Pirineus:
** 1911-12, 1912-13

## Referències

* ↑ «En Barcelona». Mundo Deportivo, 05-05-1910. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Match a beneficio de los heridos de Melilla». Mundo Deportivo, 18-11-1909. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Jules Émile Planchon

Jules Émile Planchon (1823 – 1888) va ser un botànic francès.
Després de rebre el seu doctorat en ciència a la Universitat de Montpellier el 1844, treballà durant un temps al Royal Botanical Gardens de Londres, i durant uns pocs anys va ser professor a Nancy i Gant. El 1853, i fins al final de la seva carrera, va esdevenir cap del departament de botànica de la Universitat de Montpeller.
Planchon va donar nom a Actinidia chinensis, (kiwi fuit).
Planchon va treballar per salvar les vinyes franceses de la plaga Phylloxera vastatrix junt amb Pierre-Marie-Alexis Millardet i Charles Valentine Riley. La solució va ser empeltar la vinya europea amb les vinyes americanes Vitis riparia i Vitis rupestris

## Obres

* Histoire botanique et horticole des plantes dites Azalées de l'Inde, 1854
* Des hermodactes au point de vue botanique et pharmaceutique, 1856
* Mémoire sur la famille des Guttiferes, 1862
* Le Phylloxéra (de 1854 à 1873) résumé pratique et scientifique, 1873
* Les mœurs du Phylloxéra de la vigne: résumé biologique, 1877
* Les vignes américaines: leur culture, leur résistance au phylloxéra et leur avenir en Europe, 1875
** Works in English:
* "On Meliantheae, a new natural order" proposed and defined by J. E. Planchon, 1848
* "The Eucalyptus globulus from a botanic, economic, and medical point of view, embracing its introduction, culture, and uses" 1875
** Writings about Jules Planchon:
* "The Botanist and the Vintner; How Wine Was Saved for the World", by Christy Campbell

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Actinidia chinensis- Hierarchy- The Taxonomicon Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Brevik, A; Gaivão, I; Medin, T; Jørgenesen, A; Piasek, A; Elilasson, J; Karlsen, A; Blomhoff, R; Veggan, T «Supplementation of a western diet with golden kiwifruits (Actinidia chinensis var.'Hort 16A':) effects on biomarkers of oxidation damage and antioxidant protection». Nutr J, 10, 2011, pàg. 54. DOI: 10.1186/1475-2891-10-54. PMC: 3118331. PMID: 21586177.
* ↑ World Cat Identities
* Grande Encyclopédie (published around 1900); (biography of Jules Planchon)
* Parts of this article are based on a translation of the equivalent article from the French Wikipedia.
# Cal Donyanna

Cal Donyanna és una antiga masia del Prat de Llobregat construïda l'any 1873, la propietària de la qual fou Anna de Sant Joan i Many. El nom de la finca prové del de la seva propietària, "Doña Anna".

## Història

L'habitatge va patir reformes dues vegades: l'any 1907, després d'una riuada que va deixar-lo molt malmès, i el 1960.
La casa va ser venuda al general Josep Manso i Solà, comte de Llobregat. Els darrers propietaris de la masia van ésser Pau Piguillem i Comas, Elvira Martí i els seus fills, Pau i Jaume.
La casa va ser enderrocada entre el 6 i el 8 d'abril de 1998, per les obres de la Pota Sud.

## Distribució

Als baixos hi trobàvem la sala i el menjador, tot en una sola estança, una cuina amb llar de foc i forn per coure el pa, un celler, un rebost i, finalment, una sala per a guardar els productes provinents de la matança del porc.
A l'interior, la masia estava decorada, fonamentalment, amb mobles molt antics i de gran qualitat, d'estil català.
A la façana s'hi trobava un rellotge de sol i, a la seva part davantera, un jardí molt cuidat amb arbres fruiters i per fer ombra.
La propietat es completava amb deu mujades de terra de conreu, on es collien diversos vegetals com ara carxofes, enciams i mongetes.

## Referències

* Masies del Prat (L'Albufera i La Ribera), vol. I, de Gerard i Teresa Giménez i Joan Jordà, Editorial Efadós, El Papiol, 2003, pàg. 141.
# Cua de ventall de Cockerell

El cua de ventall de Cockerell (Rhipidura cockerelli) és una espècie d'ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae) que habita els boscos de les illes Salomó.

## Taxonomia

Segons alguns autors es tracta en realitat de dues espècies:
* Rhipidura cockerelli (sensu stricto) - cua de ventall de Cockerell.
* Rhipidura coultasi Mayr, 1931 - cua de ventall de Coultas. Illa de Malaita, a les Solomó sud-orientals.

## Referències

* ↑ cua de ventall de Cockerell«Cua de ventall de Cockerell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Jaume Roca

Jaume Roca és el nom dels següents personatges:
* Jaume Roca (segle XIX) mestre de capella de Mataró
* Jaume Roca Bauzà (Andratx, 1840 - Andratx, 1912), polític republicà federal, lliurepensador i autor teatral balear
* Jaume Roca i Delpech (Salt, 1911 - Girona, 1968), pintor, pianista i compositor de sardanes català
* Jaume Roca i Oliva (Barcelona, 1887 - Barcelona, 1977), empresari i fotògraf aficionat català
* Jaume Roca i Torras (Manresa, 1928 - Barcelona, 2012), veterinari català
# Bienvenida Pérez Blanco

Bienvenida Pérez Blanco (València, 15 de febrer de 1957) és una col·laboradora ocasional de programes de televisió, aristòcrata per matrimoni i escriptora. Es va fer popular a l'Estat espanyol arran la seua aparició en programes com ¡Hola, Raffaella! (TVE), Carta blanca (Canal 9) i Dret a parlar (TV3), després d'haver protagonitzat un escàndol matrimonial amb un ministre britànic. Va ostentar el títol de Lady Buck després del seu primer matrimoni i el de Comtessa Sokolow després del segon.
En l'actualitat resideix a la ciutat de Liverpool i enguany (2012) es presenta a l'alcaldia d'esta ciutat.

## Aparicions televisives

Entre d'altres:
* Sálvame (2010), a Tele 5.
* Buenafuente (2008), a LaSexta.
* El Club (2008), a TV3.
* Si yo fuera tú (2007), a Antena3.
* En antena (2006), a Antena3.
* ¿Dónde estás, corazón? (2006, 2007, 2008), a Antena3.
* A tu lado (2006, 2007), a Tele 5.
* Salsa Rosa (2006), a Tele 5.
* Esta cocina es un infierno (2006), a Tele 5.
* Tómbola (1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2000), a Telemadrid.
* La máquina de la verdad (1994), a Tele 5.
* Dora Dora (1994), a TVE1.
* Dret a parlar (1994), a TV3.
* Carta Blanca (1994), a Canal 9.
* ¡Hola, Raffaella! (1994), a TVE1.

## Obres publicades

* Pérez, Bienvenida. The Daily Mail. Bienvenida: The Making of a Modern Mistress (en anglès). Londres: Smith Gryphon/Blake Publising, 1996, p. 240 p.. ISBN 978-1-85685-112-1.
* Pérez, Bienvenida. Hazte valer (en castellà). Barcelona: Ediciones B, 2006, p. 250 p.. ISBN 978-0-9558256-0-6.

## Referències

* ↑ «Mujer fatal» (en castellà). La Vanguardia, 20-03-1994 [Consulta: 23 febrer 2012].
# Manuel Marliani

Manuel Marliani Cassens (Cadis, 13 de juliol de 1795 - Florència, 5 de gener de 1873) fou un escriptor i polític gadità, d'ascendència milanesa i per això súbdit austríac. Casat a octubre de 1830 amb Charlotte de Folleville (1790-1850) i després amb Giulia Mathieu. Cònsol i senador del Regne d'Espanya; després fou diputat i senador del nou Regne d'Itàlia.

## Obres

* L'Espagne et ses révolutions (1833)
* Histoire politique de l'Espagne moderne... (1840-41)
* Histoire politique de l'Espagne moderne... Vol.2 (1842)
* De la Influencia del Sistema prohibitivo en la Agricultura, Industria, Comercio, y rentas publicas
* Combate de Trafalgar: Vindicacion de La Armada Espanola (1850)
* 1854-1869. Un cambio de dinastía: la Casa de Borbón y la Casa de Saboya. Memoria (1869)

## Referències

* ↑ Llibre a la venda a Amazon
* ↑ «Venda del llibre a thenile». Arxivat de l'original el 2013-01-13. [Consulta: 23 juliol 2010].

## Enllaços externs

* «Manuel Marliani». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.