OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Els invasors (pel·lícula)

Els invasors (títol original: The Long Ships) és una pel·lícula anglo-iugoslava dirigida per Jack Cardiff i estrenada el 1964. Ha estat doblada al català.

## Argument

A l'edat mitjana, la llegendària «Mare de les Veus», una campana que seria tota d'or pur i gegantí, és l'aposta d'una carrera entre els Vikings guiats per Rolfe i Orm i els musulmans dirigits per Ali Mansu. Aquesta caça del tresor provocarà enfrontaments més enllà dels vastos mars...

## Repartiment

* Richard Widmark: Rolfe
* Sidney Poitier: Ali Mansu
* Russ Tamblyn: Orm
* Rosanna Schiaffino: Amina
* Oskar Homolka: Krok
* Edward Judd: Sven
* Lionel Jeffries: Aziz
* Beba Loncar: Gerda
* Colin Blakely: Rhykka
* Paul Stassino: Raschild

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1965: BAFTA al millor vestuari per Anthony Mendleson

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 363 (anglès)
* Sight and Sound, primavera 1964, p. 104 (anglès)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els invasors. esadir.cat.
* ↑ «The Long Ships ». The New York Times.
# Mairengo

Mairengo és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Leventina.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Gorja de Kha

La Gorja de Kha (grec Φαράγγι Χά) és una gorja a l'est de l'illa grega de Creta. És al vessant oest de les muntanyes de Thrypti i la seva sortida és a l'est de Vassilikí, un poble de la plana de Ieràpetra. La gorja fa uns 1,5 km de llarg, és particularment estreta en alguns punts, i les seves parets arriben als 300 m d'altura. És una de les gorges més salvatges i difícils de recórrer, i sent pràcticament inaccessible ha mantingut una fauna d'ocells rica i diversa.
# Casa Jori-Miserachs

La Casa Jori-Miserachs és una obra de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar, aïllat, situat a Aiguablava. Exteriorment és un edifici amb els murs de maó vist, pintats de blanc, amb persianes d'alumini lacat i fusteria de fusta blanca;els paviments i voladissos són de formigó. L'habitatge, d'uns 230m2. conté saló, menjador, cuina, tres dormitoris dobles, garatge i piscina amb terrassa situada a la zona reguardada de migdia. La planta de l'edifici representa un esquema configurat per dos eixos contraposats -imposants per la il·luminació i per les vistes- que formen un sistema de cossos desplegats en ventall.

## Història

La casa Jori- Miserachs va ser projectada per l'arquitecte Ignasi de Solà Morales l'any 1987. l'execució es va dur a terme entre els anys 1988-90.
Els aparelladors de l'obra van ser Carles Olivé i Jordi Roig, i el constructor, Manolo Fernández Hortal. L'any 1990 l'edifici va obtenir el Premi FAD d'arquitectura i Interiorisme.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Jori-Miserachs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Malandry

Malandry és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 65 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Malandry era de 65 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. 32 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Malandry el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 29 eren actives i 10 eren inactives. De les 29 persones actives 27 estaven ocupades (18 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 10 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Malandry a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Malandry a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sindicat dels Tres Estaments

El Sindicat dels Tres Estaments, format per mercaders, artistes i menestrals, neix a Barcelona el 19 de novembre de 1452 amb l'objectiu de protegir els interessos d'aquests col·lectius. Es va poder tirar endavant amb l'autorització del governador de Catalunya, Galceran de Requesens, i amb el vistiplau d'Alfons el Magnànim que permeteren una modificació del sistema d'elecció dels Consellers i d'una reorganització del Consell de Cent.
Aquests tres col·lectius, membres de la Busca, varen denunciar les irregularitats i els alts salaris del ciutadans honrats, ara enquadrats a la Biga, que controlaven el govern municipal. Aquest fet, junt amb la promesa de reduir les taxes sobre la carn, els va donar el suport del poble.
El rei, que volia calmar les contínues revoltes que s'estaven produint a Barcelona en la lluita pel poder, fa aquesta concessió reial, donant un tomb al govern municipal que passa a estar més intervingut per la Busca, tot i que no aconseguiran imposar les seves propostes proteccionistes.

## Referències

* ↑ Almirall i Bolíbar, Josep Ignasi. Vocabulari d'història de Catalunya : del segle IX al XVIII (1714). [Bellaterra]: Institut de Ciències de l'Educació. Universitat Autònoma de Barcelona, 1984. ISBN 84-7488-109-9.
* ↑ Roca i Albert, Joan. El municipi de Barcelona i els combats pel govern de la ciutat. Institut Municipal d'Història de Barcelona, 1987, p. 12-13. ISBN 8482565273.
* ↑ Sobrequés i Callicó, Jaume. Història de Barcelona. Barcelona: Rosa dels Vents, 2008. ISBN 978-84-01-38717-3.

## Vegeu també

* La Busca i la Biga
* Història de Barcelona
# Viridàsids

Els viridàsids (Viridasiidae) són una família d'aranyes araneomorfes. Va ser descrita per primera vegada per P.T. Lehtinen l'any 1967. Va ser separat de la família dels ctènids (Ctenidae) el 2015 per Polotow et al.
Les espècies d'aquesta família es troben a Madagascar; una espècie a les Illes Comores i una altra al Brasil.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 23 de gener de 2019, hi ha reconegudes els següents gèneres i espècies:
* Viridasius Simon, 1889
** Viridasius fasciatus (Lenz, 1886) – Madagascar (espècie tipus)
* Vulsor Simon, 1889
** Vulsor bidens Simon, 1889 – Illes Comores (espècie tipus)
** Vulsor isaloensis (Ono, 1993) – Madagascar
** Vulsor occidentalis Mello-Leitão, 1922 – Brasil
** Vulsor penicillatus Simon, 1896 – Madagascar
** Vulsor quartus Bri, 1907 – Madagascar
** Vulsor quintus Bri, 1907 – Madagascar
** Vulsor septimus Bri, 1907 – Madagascar
** Vulsor sextus Bri, 1907 – Madagascar

## Referències

* 1 2 3 (anglès) Referència World Spider Catalog : Viridasiidae +base de dades . Accés el 23 de gener de 2019
* ↑ Lehtinen, P. T. (1967). Classification of the cribellate spiders and some allied families, with notes on the evolution of the suborder Araneomorpha. Annales Zoologici Fennici 4: 199-468
* ↑ Polotow, D., Carmichael, A. & Griswold, C. E. (2015). Total evidence analysis of the phylogenetic relationships of Lycosoidea spiders (Araneae, Entelegynae). Invertebrate Systematics 29: 124-163. doi:10.1071/IS14041
# Vittorino Bondaz

Vittorino Bondaz (1905 - 17 de desembre de 1997) fou un advocat i polític valldostà. Dirigent de la Democràcia Cristiana Italiana a la Vall d'Aosta. De 1949 a 1954 fou president del Consell de la Vall en el govern de coalició DCI-UV i fou president de la Vall d'Aosta de 1954 a 1959.
| Precedit per: Severino Caveri | Presidents de la Vall d'Aosta 1954 - 1959 | Succeït per: Oreste Marcoz |
# Malang Diedhiou

Malang Diedhiou (Bignona, Senegal, 30 d'abril de 1973) és un àrbitre de futbol senegalès que pertany a la CAF, adscrit al comitè senegalès. És internacional FIFA des del 2008.

## Trajectòria

Diedhiou arbitra partits de la lliga senegalesa. El 2008 va esdevenir membre de la FIFA i de la CAF. Ha arbitrat partits del Campionat Africà de Nacions, de la Copa d'Àfrica de Nacions (2015 i 2017), dels Jocs Olímpics (2016), de la Copa del Món sub17 (2017), del Campionat del Món de Clubs (2017), i de la Copa del Món (2018).

## Referències

* ↑ «Malang Diedhiou - Profile» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Torneos Olímpicos de Fútbol Río 2016 - Masculino» (en castellà). FIFA, 2016. Arxivat de l'original el 27 de juny 2018. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «1-4. El Pachuca arrolla al Al Jazira, hace historia y acaba tercero» (en castellà). EFE, 16-12-2017. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ Sheridan, Jim. «Who is Uruguay vs Russia referee Malang Diedhiou and how many World Cups has Senegal ref been at?» (en anglès). The Sun, 25-06-2018. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Six African referees chosen for 2018 World Cup» (en anglès). BBC, 29-03-2018. [Consulta: 27 juny 2018].
# West Angeles Church of God in Christ

West Angeles Church of God in Christ (en català: Església de Déu en Crist de l'Oest de Los Angeles.) és una església pentecostal. El seu principal lloc de reunió i adoració, és la catedral de West Angeles, que està situada en el districte històric de West Adams, en la ciutat de Los Angeles, Califòrnia, EUA.
L'església va ser fundada per l'ancià Clarence E.Church l'any 1943. El primer santuari estava situat en l'avinguda Adams, prop de la interestatal número 10, coneguda localment com l'autovia de Santa Mónica. En l'any 1969 després de la mort de l'ancià Church, Charles I.Blake, el fill d'un pastor i nadiu de Little Rock, Arkansas, va prendre el càrrec de pastor de West Angeles i va servir com el seu líder. Sota el lideratge del pastor Blake, l'església va créixer de 40 membres a més de 24.000.
El santuari s'ha mogut dues vegades, la primera vegada que es va moure, les noves intalacions tenian 1.000 seients d'aforament, avui en dia aquestes intalaciones són anomenades North Campus, es troben en el número 3045 de l'avinguda Crenshaw, les actuals instal·lacions, tenen al voltant de 5.000 seients, i estan situades en la catedral de West Angeles en el número 3600 de l'avinguda Crenshaw. La catedral, ha estat construïda amb acer, granit i vidres tintats, va ser dedicada en l'any 1999.
La congregació és coneguda pel seu pastor, i pels seus membres famosos, entre els que cal esmentar a: Magic Johnson, Natalie Col·le, Denzel Washington, Stevie Wonder, Michelle Shocked, i Angela Bassett.

## Referències

* ↑ «www.bovardstudio.com». Arxivat de l'original el 2012-03-14. [Consulta: 25 novembre 2016].

## Enllaços externs

* West Angeles Church of God in Christ (anglès)
# Arthur Capell, Primer Comte d'Essex

Arthur Felix Capell PC, Primer Comte d'Essex (1631 – 13 de juliol de 1683), va ser un estadista anglès. Fill d'Arthur F. Capell, Primer Baró d'Hadham (ajusticiat el 1649) i d'Elizabeth Morrison, filla de Sir Charles Morrison de Cassiobury en Hertfordshire, i batejat el 2 de gener de 1632.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Arthur C. Cope

Arthur C. Cope (1909-1966) va ser un químic influent en la química orgànica i un membre de la United States National Academy of Sciences. Hi ha importants reaccions químiques que porten el seu nom, incloent l'eliminació de Cope i el Rearranjament de Cope.
Cope nasqué el 27 de juny de 1909 a Dunreith (Indiana). Es va doctorar el 1932 a la Universitat de Wisconsin–Madison. Continuà la seva recerca a la Harvard University el 1933. El 1934, entrà a la facultat del Bryn Mawr College. Entre la seva recerca hi ha la síntesi de molts barbitúrics. A Bryn Mawr, Cope també desenvolupà una reacció pel rearranjament tèrmic d'un grup al·lil que ha esdevingut la reacció coneguda com a rearranjament de Cope.
El 1941, Cope es traslladà a la Columbia University on treballà en projectes associats als efectes de la Segona Guerra Mundial, amb drogues antimalària i tractment contra l'enverinament per gas mostassa. El 1945, es traslladà al Massachusetts Institute of Technology on va ser el cap del Departament de Química. El 1947, va ser elegit membre de la United States National Academy of Sciences.
Actualment en honor de la seva memòria es concedeix anualment el Premi Arthur C. Cope (Arthur C. Cope Award), per part de la Societat Química Americana en el camp de la química orgànica.

## Referències

* John D. Roberts and John C. Sheehan «Arthur Clay Cope». Biographical Memoirs of the National Academy of Sciences, 60, 1991, pàg. 17–27. Arxivat de l'original el 2011-06-07 [Consulta: 1r abril 2012].
# Xarxa lògica de Màrkov

Una xarxa lògica de Màrkov (amb acrònim anglès MLN) és una lògica probabilística que aplica les idees d'una xarxa de Màrkov a la lògica de primer ordre, permetent una inferència incerta. Les xarxes lògiques de Màrkov generalitzen la lògica de primer ordre, en el sentit que, en un cert límit, tots els enunciats insatisfactoris tenen una probabilitat de zero, i totes les tautologies tenen una probabilitat.
El treball en aquesta àrea va començar l'any 2003 per Pedro Domingos i Matt Richardson, i van començar a utilitzar el terme MLN per descriure-ho.
Breument, és una col·lecció de fórmules de la lògica de primer ordre, a cadascuna de les quals se li assigna un nombre real, el pes. Prenent com una xarxa de Màrkov, els vèrtexs del gràfic de la xarxa són fórmules atòmiques i les arestes són els connectius lògics utilitzats per construir la fórmula. Cada fórmula es considera una camarilla i la manta de Màrkov és el conjunt de fórmules en què apareix un àtom determinat. Una funció potencial s'associa a cada fórmula i pren el valor d'un quan la fórmula és certa i zero quan és falsa. La funció potencial es combina amb el pes per formar la mesura de Gibbs i la funció de partició per a la xarxa de Màrkov.
L'objectiu de la inferència en una xarxa lògica de Màrkov és trobar la distribució estacionària del sistema, o una que hi estigui propera; que això pot ser difícil o no sempre possible s'il·lustra amb la riquesa de comportament que es veu en el model d'Ising. Com en una xarxa de Màrkov, la distribució estacionària troba l'assignació més probable de probabilitats als vèrtexs del gràfic; en aquest cas, els vèrtexs són els àtoms fonamentats d'una interpretació. És a dir, la distribució indica la probabilitat de la veritat o la falsedat de cada àtom terrestre. Donada la distribució estacionària, es pot realitzar una inferència en el sentit estadístic tradicional de probabilitat condicional: obtenir la probabilitat $P(A|B)$ la fórmula A es compleix, donat que la fórmula B és certa.
La inferència en MLN es pot realitzar mitjançant tècniques d'inferència de xarxa de Màrkov estàndard sobre el subconjunt mínim de la xarxa de Màrkov rellevant necessària per respondre la consulta. Aquestes tècniques inclouen el mostreig de Gibbs, que és eficaç però pot ser excessivament lent per a xarxes grans, la propagació de creences o l'aproximació mitjançant pseudoprobabilitat.

## Referències

* ↑ «10-803: Markov Logic Networks» (en anglès). https://homes.cs.washington.edu.+[Consulta: 16 març 2023].
* ↑ Domingos, Pedro. The Master Algorithm: How machine learning is reshaping how we live., 2015, p. 246-7.
* ↑ Richardson, Matthew; Domingos, Pedro (PDF) Machine Learning, 62, 1-2, 2006, pàg. 107–136. DOI: 10.1007/s10994-006-5833-1 [Consulta: free].
* ↑ «Markov Logic Networks» (en anglès). https://homes.cs.washington.edu.+[Consulta: 16 març 2023].
# Sindicat dels Treballadors Corsos

Sindicat de Treballadors Corsos (en cors Sindicatu di i travagliadori corsi, STC) és un sindicat creat a Còrsega l'1 de maig de 1984, inscrit dins el nacionalisme cors.
Va aparèixer en un moment de diversificació del moviment nacionalista, i durant molts anys el STC estigué totalment integrat dins el moviment independentista cors. El juny de 1985 va celebrar el seu primer congrés, i el juliol de 1988 el segon, alhora que llançà el seu òrgan Avvene - Liberazione suciale. El 1991, però, canvià d'estratègia, guanyà autonomia i amplià el seu terreny social dins el sector públic i les petites empreses, captant treballadors decebuts per les grans centrals sindicals.
A les eleccions sindicals de 2002 va obtenir el 35% dels vots, desplaçant al segon lloc la CGT, que va obtenir-ne el 33%. Compta amb 5.000 afiliats, i es considera el sindicat més implantat a Còrsega. Reclama el reconeixement oficial del cors, refusa condemnar la violència i reclama reservar per llei llocs de feina per a treballadors corsos, tot i rebutjar qualsevol connotació etnicista. Part de les seves aspiracions foren assolides el setembre de 2004 amb un acord amb el SNMC, per tal de reequilibrar les noves contractacions a favor dels insulars.

## Vegeu també

* Ghjuventù Indipendentista
* Ghjuventù Paolina
* Cunsulta di i Studienti Corsi
# Willy Bogner (pare)

Wilhelm Bogner, conegut popularment com a Willy Bogner, (Alemanya, 7 de febrer de 1909 - 1977, Alemanya Occidental) fou un esportista alemany que destacà a la dècada del 1930 en la combinada nòrdica. Va néixer problament a la ciutat de Múnic. Fou el pare del també esportista Willy Bogner.
En el Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1934 aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova d'esquí de fons per relleus i en l'edició de 1935 la medalla de bronze en la combinada nòrdica.
L'any 1936 fou designat l'atleta alemanya responsable de realitzar el Jurament Olímpic als Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 realitzats a Garmisch-Partenkirchen, jocs ens els quals finalitzà 12è en la prova de combinada nòrdica i 6è en la prova de relleus 4x10 d'esquí de fons. Al llarg de la seva carrera també fou onze vegades campió alemany d'esquí de fons i combinada nòrdica.
En finalitzar la seva carrera esportiva es dedicà al disseny de peces esportives per a la pràctica dels esports hivernals.

## Referències

* (anglès) FIS - Willy Bogner Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine.
# Volendam

Volendam és una ciutat de la província d'Holanda Septentrional, als Països Baixos, que forma del municipi d'Edam-Volendam. L'1 de gener del 2021 tenia 22.745 habitants.
La ciutat és coneguda per la seva indumentària tradicional, vaixells i centre històric.

## Referències

* ↑ «Tabel: Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Centraal Bureau voor de Statistiek, 06-08-2021. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Volendammer Klederdracht» (en neerlandès). Museu de Volendam. [Consulta: 2 desembre 2023].
# Australian National Kennel Council

La Australian National Kennel Council (ANKC) és una agrupació d'Austràlia, coordinadora del kennel club del país, que l'objectiu de la qual és la promoció de la puresa en la criança de les diferents races de gossos, així com de la seva selecció, proves d'obediència i altres aspectes relacionats amb el món del gos a Austràlia, com pot ser la propietat responsable dels gossos per part dels seus amos o la sensibilització a la classe política perquè tingui en compte tot això en els seus projectes legislatius i iniciatives. Va ser fundada el 1949 a Sydney. L'ANKC és membre de la Fédération Cynologique Internationale.

## Referències

* 1 2 Encyclopædia Britannica, "Dog breeds", www.britannica.com, retrieved 23 December 2018.
* ↑ Fédération Cynologique Internationale, "FCI members and contract partners, Asia, Africa & Oceania", www.fci.be, retrieved 24 December 2018.

## Enllaços externs

* Australian National Kennel Council - Lloc web oficial
# Xenoglòssia

Xenoglòssia (grec: ξενογλωσσίαes), del llatí xeno, grec xenos: 'estranger', o 'estrany', i glossa: 'llengua' o 'llenguatge', és un fenomen paranormal en el qual una persona és capaç de parlar un idioma que no ha adquirit per mitjans naturals, associat amb casos de regressió de vides passades, estats alterats de consciència, possessions demoníaques, deliris, somni i la mediumnitat.
Per exemple, una persona que parla alemany fluidament com un nadiu, però que mai no ha estudiat aquest idioma, ni ha estat en un país en el qual es parle alemany, ni ha conegut persones que parlin alemany, es podria dir que experimenta xenoglòssia.

## Referències

* ↑ «Xenoglòssia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Xenofont de Cos

* Per a altres significats, vegeu «Gai Estertini Xenofont».
Xenofont de Cos (grec antic: Ξενοφῶν, llatí: Xenophon) fou un metge grec deixeble de Praxàgores de Cos i que, per tant, devia viure entre el segle iv i el segle iii aC. Es creu que segurament era nadiu de l'illa de Cos, tal com diu Diògenes Laerci, i segurament el mateix de qui parla Celi Aurelià.
Es tracta segurament del mateix personatge que cita Galè en el llibre XIV de la seva Εἰσαγωγή o Introducció, però el text no és clar i es pot interpretar que Xenofont era seguidor d'Erasístrat, cosa que impediria identificar-lo amb aquest Xenofont i caldria pensar en l'existència d'un altre personatge.

## Referències

* ↑ Xenophon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1304.
* ↑ «Xenophon 13». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Galè, Introductio, XIV, 699.
* ↑ W.A.G., 2.Xenophon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1304
# Xinel·la

La xinel·la és una sort de plantofa lleugera, de sola prima, emprada ordinàriament per a estar per casa.
El mot xinel·la ve del castellà chinela (antigament chanela), vingut probablement de l'itàlic dialectal cianella corresponent a l'italià pianella, diminutiu de 'piano' 'pla'.
En l'actualitat, i per influència de l'espanyol chancla, s'ha popularitzat xancla com a nom d'una calcer similar a la xinel·la, però amb empenya en forma de tira que deixa les puntes dels dits a l'aire, en comptes de tira en Y entre els dits; allò que en francès es diu mule.

## Vegeu també

* Plantofa
* Tapí
* Babutxa
* Adilette