OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Femme enfant

La femme enfant (alemany: Die Stumme Liebe) és una pel·lícula dramàtica franco-alemanya del 1980 dirigida per Raphaële Billetdoux i protagonitzada per Klaus Kinski. Va competir a la secció Un Certain Regard del 33è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

Elisabeth, de tretze anys, viu en un suburbi industrial al nord de França. Dotada per la música, toca l'orgue a l'església local, mentre que els seus pares només estan interessats en la seva perruqueria. Des de fa tres anys, l'Elisabeth manté una relació romàntica secreta amb Marcel, un home de 45 anys que visita cada matí abans de l'escola, amb bicicleta fins a la seva casa solitària enmig del bosc.
Marcel calla i, exclòs del contacte amb els seus companys, s'ha vinculat profundament a Elisabeth a qui dedica una mena d'adoració. Entre aquests dos éssers incompresos es desenvolupa una relació apassionada, turmentada i possessiva, on el poder no sempre està del mateix costat. Perquè si aparentment Marcel és el més fort, també depèn terriblement de la bona voluntat de la seva jove amiga, que el pot fer patir cruelment en qualsevol moment, com el dia en què es perd la data en què tenia intenció de celebrar el seu aniversari. Al seu torn, Elisabeth és una amant submisa o una amant exigent.
I com el Lorelei del poema que recita a classe, Elisabeth serà per a Marcel la "femme fatale" que el portarà a la seva destrucció. De fet, quan ella va guanyar el concurs per a joves organistes, va marxar per continuar els seus estudis al Conservatori de Lilla, on estava allotjada en un internat. Sense atrevir-se a anunciar la seva sortida a Marcel, el deixa sense dir res, i és per casualitat, observant les converses dels clients a la perruqueria dels seus pares, que Marcel s'assabenta de la terrible veritat. Desesperat, es talla la gola amb la navalla del barber que li afaita la barba.

## Repartiment

* Klaus Kinski – Marcel
* Pénélope Palmer – Élisabeth
* Michel Robin – El pare
* Hélène Surgère – La mare
* Ary Aubergé – El botiguer
* Georges Lucas – El sacerdot

## Recepció

Fou exhibida en la secció de nous realitzadors del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1980.

## Referències

* ↑ Maslin, Janet «New York Times: La femme enfant». NY Times [Consulta: 26 octubre 2008]. Arxivat 21 de maig 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-05-21. [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «Festival de Cannes: La femme enfant». festival-cannes.com. [Consulta: 30 maig 2009].
* ↑ Quince películas en la sección oficial del festival de San Sebastián, El País, 26 d'agost de 1980

## Enllaços externs

* Fotogrames de la pel·lícula a smorgasm.blogspot.com
# La Femme secrète

La Femme secrète és una pel·lícula francesa escrita i dirigida per Sébastien Grall estrenada el 17 de setembre de 1986.

## Sinopsi

Antoine va viure amb les seves certeses sobre la seva feina com a pilot d'un submarí experimental, sobre les seves idees, sobre la seva dona que semblava acceptar aquesta vida estranya. Un dia, gairebé d'amagat, ella mor i l'Antoine va a buscar el que potser era el seu secret.

## Repartiment

* Jacques Bonnaffé : Antoine
* Clémentine Célarié : Camille
* Philippe Noiret : Pierre Franchin, le peintre
* Wladimir Yordanoff : Marc Allghieri
* François Berléand : Zaccharia Pasdeloup
* Michel Berto : Torti
* Claire Nebout : Marie
* Jean-Louis Richard : Stirner
* Jean-Pierre Sentier : Bourgogne
* Dominique Besnehard
* Hubert Saint-Macary : Eric
* Pierre Semmler
* Olivia Brunaux
* Dominique Reymond : Christiane
* Philippe Baronnet

## Referències

* ↑ La Femme secrète a premiere.fr
* ↑ La femme secète a unifrance.org

## Enllaços externs

* La Femme secrète a TV5 Monde
# La Foratata

La Foratata és un gran penyal rocós que s'eleva sobre la vila de Sallent de Gállego, a la província d'Osca. Té una alçada d'uns 2.341 metres. És el pic més emblemàtic del lloc.
Aquesta penya està formada per calcàries de l'era devoniana. Son calcàries recifals disposades en sinclinal sobre pissarres també devonianes.

## Referències

* ↑ Topónimos oficiales del Alto Gállego en www.lenguasdearagon.org
* ↑ Ánchel Belmonte Ribas: Guía Geológica del Pirineo, Editorial Pirineo.
* ↑ Julio Muñoz Jiménez, Concepción Sanz Herráiz: Guía Física de España. 5 Las Montañas. Alianza Editorial, 1995, p. 332.
# Montserrat Prudon-Moral

Montserrat Prudon-Moral (?, Hospitalet de Llobregat) és catedràtica, investigadora, traductora i crítica d'art (membre de l'AICA - ACCA). El seu pare, militant d'ERC, s'exilià el 1939. Ella, la seva germana petita i la mare franquejaren la frontera francesa uns anys més tard. S'educà a França en l'ambient familiar d'uns refugiats polítics que enyoraven poder retornar a Catalunya i salvaren els mots per als fills.
Ha cursat Filosofia i Lletres a les universitats de Lió i la Sorbonne (París). Primer, fou catedràtica d'institut (Agrégation d'espagnol) i després catedràtica. És autora de dues tesis llegides a La Sorbona: Bartomeu Rosselló-Pòrcel et la Génération de la République. Correspondance et collaboration à la presse, i la tesi d'estat Les mouvements d'avant-garde entre Barcelone et Madrid (1929-1936). Esthétique et Idéologie.
Des de la seva creació (1977) i fins a l'any 1992 exercí al CEC (Centre d'Estudis Catalans a la Universitat Paris IV-La Sorbonne) com a secretària general, responsable de l'ensenyament i activitats culturals i finalment directora. Fundà –i fou la primera presidenta– de l'Associació Francesa de Catalanística (1990). Avui és presidenta d'honor d'aquesta associació.

## Referències

* ↑ «Montserrat Prudon-Moral». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# L'exèrcit de cinc homes

L'exèrcit de cinc homes (títol original en italià: Un esercito di 5 uomini) és una pel·lícula italiana dirigida per Don Taylor i Italo Zingarelli, estrenada el 1969. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mèxic 1914, Luis Dominguez és obligat a refugiar-se a Texas per fugir de la policia. Troba tres homes que li proposen ajudar un d'enigmàtic holandès. Junts, ajuden a evadir-se Manuel Esteban, un revolucionari pendent de l'escamot d'execució. Estant Esteban assabentat de la comitiva d'or que ha de rebre Huerta, els cinc homes decideixen apoderar-se del carregament.

## Repartiment

* Peter Graves: Dutchman
* James Daly: Capità Nicolas Augustus
* Bud Spencer: Mesito
* Nino Castelnuovo: Luis Dominguez
* Tetsurō Tamba: el samurai
* Claudio Gora: Manuel Esteban
* Daniela Giordano: Maria
* Annabella Andreoli: Perla
* Carlo Alighiero: Capità Gutierrez

## Al voltant de la pel·lícula

* En la fotografia, es troba Enzo Barboni que dirigirà més tard el duo Terence Hill-Bud Spencer moltes vegades, entre altres en els Trinita.
* Italo Zingarelli haurà tingut també l'ocasió de treballar amb el duo a la pel·lícula Cul et chemise, el 1979.

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'exèrcit de cinc homes. esadir.cat.
* ↑ «Un esercito di cinque uomini». The New York Times.
# L'experiment del Dr. Quatermass

L'experiment del Dr. Quatermass (títol original en anglès: The Quatermass Xperiment) és una pel·lícula britànica dirigida per Val Guest, estrenada el 1955. Es tracta del primer llargmetratge de cinema en el qual intervé el personatge de Bernard Quatermass, creat per Nigel Kneale per a la BBC; seguiran Quatermass 2 (1957) de Val Guest també i Quatermass and the Pit, (1967) dirigida per Roy Ward Baker. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un coet fa un aterratge més aviat caòtic en camp ras. Els militars arriben aviat al lloc, seguits pel famós físic Bernard Quatermass i els seus assistents, i una dona que resulta ser l'esposa d'un dels passatgers de l'artefacte espacial...
Descobreixen que dos dels tripulants del coet han desaparegut sense deixar rastre mentre el tercer pateix una commoció que li impedeix explicar res del que ha succeït.
El misteri comença a resoldre's quan els investigadors descobreixen restes orgàniques a la nau i Quatermass arriba a la conclusió que aquesta ha portat de tornada a la Terra una forma de vida que s'està fusionant amb tot ésser viu que troba al nostre planeta i que pot ser una amenaça per a la vida humana.

## Repartiment

* Brian Donlevy: El Professor Bernard Quatermass
* Jack Warner: l'inspector Lomax
* Margia Dean: Judith Carroon
* Thora Hird: Rosemary "Rosie" Elizabeth Rigly
* Gordon Jackson: El productor de la BBC
* David King-Wood: El Doctor Gordon Briscoe (l'associé de Quatermass)
* Harold Lang: Christie (l'home que ajuda Victor a escapar-se)
* Lionel Jeffries: Blake
* Sam Kydd: El policia que interroga Rosie
* Richard Wordsworth: Victor Carroon

## Influències i llegat

Encara que en l'època en què es va rodar la pel·lícula els efectes especials no eren molt sofisticats ni el seu pressupost massa elevat, el film va obrir una nova via en la ciència-ficció cinematogràfica en presentar la vida extraterrestre com una amenaça biològica. El tipus de mostre que presenta la pel·lícula, un ésser de morfologia canviant que evoluciona perillosament, recorda a l'obra de John W. Campbell Who goes there?, de 1938.
A part del guió, la pel·lícula presenta altres encerts, com el lleuger caire documental, segell de marca del director, que li proporciona una credibilitat més gran; la fotografia, tenebrosa i suggeridora, que contribueix a augmentar el suspens i l'actuació una mica teatral dels protagonistes, que proporciona una presència més gran a l'obra.

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, num. 261 (anglès)
* Positif, num. 24; 39 (francès)

## Referències

* ↑ esadir.cat. The Quatermass experiment. esadir.cat.
* ↑ «The Quatermass experiment». The New York Times.

## Enllaços externs

* L'experiment del Dr. Quatermass al Screenonline del British Film Institute (anglès)
* El Monstre a DeVil Dead (francès)
* El Monstre Arxivat 2007-12-30 a Wayback Machine. a scifi-universe (francès)
* El Monstre Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a Terror.com (francès)
# Consolat d'Albània a Barcelona

El Consolat Honorari de República d'Albània a Barcelona (en albanès: Konsullata e Republikës së Shqipërisë në Barcelonë) era la missió diplomàtica d'Albània a la ciutat de Barcelona. Actualment, el consolat no està operatiu. L'última adreça coneguda del consolat era al número 11 del carrer Serra i Hunter, al districte de Pedralbes (Les Corts) a Barcelona.
Des del 2020 amb la imputació del cònsol honorari d'Albània Josep Maria Calmet en un presumpte delicte de blanqueig de diners al Clan Jodorovitx, que va dimitir unes setmanes abans que se sabés l'escàndol. No hi ha constància que fou substituït i el servei consular va desaparèixer.

## Vegeu també

* Ambaixades i consolats ubicats als Països Catalans

## Notes

* ↑ En un informe actualitzat el 10 de setembre de 2021 del Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya, manca tant el responsable de la missió diplomàtica com l'adreça de la seu. A més, no apareix pas com registrat el cos consular en la llista de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Lista Consular». Ministerio de Asuntos Exteriores, Unión Europea y Cooperación, 10-09-2021, pàg. 2. Arxivat de l'original el 2021-10-07 [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ EFE. «Imputat per blanqueig el manresà Josep Maria Calmet», 09-03-2020. [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ «Lista Consular» (pdf) (en castellà). Ministeri d'Assumptes Exteriors, Unió Europea i Cooperació espanyol, 01-08-2023. Arxivat de l'original el 2 setembre 2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
# Deathcar

"Deathcar" és el tercer senzill del segon àlbum de Fightstar, One Day Son, This Will All Be Yours, i va ser lliurat el 31 de desembre del 2007.

## Llista de pistes
### VinylDisc

* Cara CD (CD Side)
* #"Deathcar"
* #"99" (En directe) ^
* #"Nerv/Seele"
* Cara Vinil (Vinyl Side)
* #"Shinji Ikari"

### Descàrrega digital

* "Deathcar"
* "Deathcar" (En directe) ^

### Exclusiva d'iTunes

* "Deathcar"
* "Nerv/Seele"
* "Deathcar" (En directe) ^
* "99" (En directe) ^

## Posició a les llistes

| Llista (2007) | Posició |
| UK Singles Chart | 92 |
| UK Rock Chart | 2 |
| UK Indie Chart | 2 |

## Personal

* Charlie Simpson — Veu, Guitarra, Teclat
* Alex Westaway — Veu, Guitarra
* Dan Haigh — Baix
* Omar Abidi — Bateria, Percussió

## Enllaços externs

* Vídeo musical de Deathcar a YouTube
* Vídeo musical de Deathcar (en directe) a YouTube
# L-241

La L-241 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació territorial de Lleida.
Té l'origen a la cruïlla amb la carretera C-14, al nord del Molí del Valls i al sud del Tossal dels Emprius, o de les Penes, des d'on arrenca cap a llevant i en 4,5 quilòmetres mena al poble de Guimerà. El travessa tot pel costat meridional, a ran de la riba dreta del Riu Corb, fins que el travessa, ja a l'extrem oriental de Guimerà, i continua aleshores per la seva esquerra. Acaba el seu recorregut en el punt quilomètric 7,750, en arriba al límit comarcal entre l'Urgell i la Conca de Barberà, poc abans d'arribar al Pont de la Cadena. Aleshores es transforma en la carretera T-241, per la qual acaba d'arribar a Vallfogona de Riucorb.

## Referències

* ↑ Carreteres de la Diputació de Lleida
* ↑ «Plànol de Guimerà». Arxivat de l'original el 2017-04-05. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Distància entre Vallfogona de Riucorb i Lilla

## Enllaços externs

* La L-241 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Œuf du sorcier ou l'Œuf magique prolifique

L'Œuf du sorcier ou l'Œuf magique prolifique va ser un curtmetratge mut de 1902 dirigit per Georges Méliès. Va ser estrenat per la Star Film Company de Méliès, amb els números de catàleg 392-393. N'existeix una còpia impresa.

## Argument

L'ajudant posa l'esquelet humà sobre la taula i comença a moure's fins a convertir-se en mag. El mag evoca un ou i, després d'uns quants trucs de màgia, el col·loca cap avall sobre la taula. Aleshores fa que s'ampliï de manera que apareix un cap gegant d'una dona jove al seu lloc. Al seu costat, apareixen dos caps de dones més, que al cap d'una estona es fusionen en un, que després és substituït per un cap de follet. També finalment desapareix, transformant-se de nou en un ou que el mag s'empassa. El mag finalment s'estira a la taula, on es torna a convertir en un esquelet humà, que el seu ajudant s'emporta.

## Referències

* ↑ L'Œuf du sorcier a silentera.com

## Enllaços externs

* L'Œuf du sorcier ou l'Œuf magique prolifique a YouTube
# L'Œil du Malin

L'oeil du malin és una pel·lícula dirigida per Claude Chabrol el 1962.

## Argument

El periodista Albin Mercier és enviat al sud d'Alemanya per a fer-hi un reportatge. Coneix el novel·lista Andréas Hartmann i la dona d'aquest, Hélène. Descobrirà llavors que Hélène enganya el seu marit. La farà cantar esperant obtenir així els seus favors...

## Repartiment

* Jacques Charrier, Albin Mercier
* Walter Reyer, Andréas Hartmann
* Stéphane Audran, Hélène
* Daniel Boulanger, el comissari

## Anècdotes

La major part de la història es desenvolupa a Baviera i a Múnic.

## Referències

* ↑ «L'Œil du Malin». The New York Times.
# Missió de Transició de les Nacions Unides a Haití

La Missió de Transició de les Nacions Unides a Haití (UNTMIH) va ser una missió de pau de les Nacions Unides. Es basava en la Resolució 1123 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 30 de juliol de 1997 i va substituir a la Missió de Suport de les Nacions Unides a Haití (UNSMIH).
La missió va tenir lloc entre agost i novembre de 1997 i va servir per entrenar la Policia Nacional d'Haití sota la UNSMIH. Això va ser seguit per una nova formació de la Missió de Policia Civil de les Nacions Unides a Haití (MIPONUH).
La seu de la UNTMIH a Port-au-Prince va ajudar al veneçolà Enrique Ter Horst en el càrrec de Representant Especial del Secretari General i cap de missió de les forces armades Robin Gagnon del Canadà i del component de la policia coronel Jean-Claude Laparra de França, La força laboral de la missió va ser de 250 agents de la Policia procedents de l'Argentina, Benín, Canadà, França, Índia, Mali, Níger, Senegal, Togo, Tunísia i els EUA, així com 50 militars procedents del Canadà i Pakistan.

## Referències

* ↑ SECURITY COUNCIL ESTABLISHES TRANSITION MISSION IN HAITI (UNTMIH) TO ASSIST IN PROFESSIONALIZING OF HAITIAN NATIONAL POLICE, un.org

## Enllaços externs

* Web de la UNTMIH
# La Closa (Súria)

la Closa és una masia al terme de Súria (el Bages) protegida com a bé cultural d'interès local. Masia deshabitada del barri de Cererols, propera a la masia de les Comes. En estat ruïnós, sols conserva en peu les seves parets. La seva estructura denota que devia ésser una caseria important. La coberta, que fou treta per por que s'enderroqués, era de teula. De planta relativament regular, té un petit absis a la part posterior (vestigis d'una capella?). A la façana principal, molt tancada per diferents cossos (possibles dependències per a animals), són visibles els diferents nivells o plantes. A mà esquerra de la casa hi ha un altre edifici d'una planta, dividit en dues naus.
L'any 1860 dels dos edificis que engloba la masia, un era habitat i l'altra no. Se sap que l'any 1887, el 31 de desembre era la residència de 12 persones.

## Referències

* 1 2 3 4 «Masia de la Closa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Kenzo Yokoyama

Kenzo Yokoyama (Prefectura de Saitama, Japó, 21 de gener de 1943), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Kenzo Yokoyama va disputar 49 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Moneglia

Moneglia (en ligur Munéga o Monegia) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 2.861 habitants.

## Geografia

El comune de Moneglia es troba a la Riviera del Llevant, a l'est de Gènova i és el més oriental de la província. Es troba a uns 30 km de La Spezia. Té una superfície de 15,61 km² i les frazioni de Bracco, Casale, Camposoprano, Comeglio, Crova, Facciù, Lemeglio, Littorno, San Lorenzo, San Saturnino i Tessi. Limita amb les comunes de Casarza Ligure, Castiglione Chiavarese, Deiva Marina i Sestri Levante.

## Fills il·lustres

* Luca Cambiaso, pintor del Renaixement
* Giovanna Battista Solimani, fundadora de l'Orde de les Monges Eremites de Sant Joan a Moneglia el 1730
* Felice Romani, poeta, llibretista i professor de literatura i mitologia

## Ciutats agermanades

* Engen, Alemanya, des del 2009

## Referències

* ↑ DD.AA.. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: Garzanti, 1996, p. 404.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ «Comune de Moneglia-Gemellaggio». Arxivat de l'original el 2014-01-10. [Consulta: 21 juliol 2015].
# Kočovce

Kočovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1321.
# Košariská

Košariská és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1786.
# Koło

Koło és una ciutat de Polònia, es troba al voivodat de Gran Polònia, a la vora del riu Varta, a 110 metres sobre el mar.
# Koňuš

Koňuš és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1414.
# Montserrat Pujol

Montserrat Pujol és el nom dels següents personatges:
* Montserrat Pujol i Clusella (Sabadell, 1961), atleta catalana.
* Montserrat Pujol i Joval (Andorra la Vella, 1979), atleta andorrana.
# L'extermini

L'extermini (original: Cold Harvest) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Isaac Florentina, estrenada el 1999. Ha estat doblada al català

## Argument

Robert Neville (Will Smith) és un brillant científic, que no va poder contenir el terrible virus, imparable, incurable i fet per l'home. Ara Neville, immune, és l'únic ser humà en el que queda de la ciutat de Nova York, i potser del món. Durant tres anys ha enviat tots els dies missatges de ràdio, desesperat per trobar altres supervivents. Tanmateix, Neville no està sol, sinó que està envoltat de "els infectats", víctimes de la plaga que van ser convertits en éssers carnívors que només poden existir en la foscor.

## Repartiment

* Gary Daniels: Roland / Oliver
* Barbara Crampton: Christine
* Bryan Genesse: Little Ray
* Shane Howarth: Jake
* Chris Buchanan: un caçador de primes
* Tony Caprari: T-Bone
* Justin Illusion: Horton
* John Simon Jones: Victor
* Ian Roussouw: Duff
* David Sherwood: Borman

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Sud-àfrica.

## Enllaços externs

* Crítica DevilDead
* A Rotten Tomatoes

## Referències

* ↑ L'extermini
# La cantant calba

La cantant calba (títol original en francès La Cantatrice Chauve) va ser la primera obra dramàtica escrita per Eugène Ionesco el 1950.
Es va estrenar l'11 de maig de 1950 al Théâtre des Noctambules, un cabaret parisenc, amb una escenografia de Nicolas Bataille. Es va representar des del 1957 i durant molt de temps al mateix teatre.
Tot i que en un primer moment va passar desapercebuda, la peça va ser defensada per uns quants escriptors i crítics fins que va obtenir una aclamació crítica. A la dècada del 1960 ja havia estat reconeguda com un clàssic modern i una important obra del corrent literari anomenat teatre de l'absurd. Amb un nombre rècord d'interpretacions, s'ha convertit en una de les obres de teatre més interpretades a França.

## Gènesi de l'obra

Mentre Eugène Ionescu intentava aprendre anglès amb el mètode Assimil li va venir la idea per escriure l'obra. Sorprès pel contingut dels diàlegs, que eren sobris i estranys i també per l'encadenament de frases sense sentit, va decidir escriure una peça absurda titulada a Anglès sense esforç. Entre altres títols que probablement el van influenciar hi havia l'obra Il pleut des chens et des chats (Plouen gats i gossos), L'hora anglesa i Big Ben Follies.
El seu títol actual va esr el resultat d'un lapsus de l'actor Henri-Jacques Huet, que en comptes de mencionar una institutriu rossa va dir una cantant calba, el que es convertí en el títol de l'obra.

## Sinopsi

Els Smith són una parella tradicional de Londres que ha convidat una altra parella, els Martin. Al seu torn, l'assistenta dels Smith ha quedat amb el cap de bombers local, que és el seu amant. Les dues famílies s'expliquen bromes sense sentit i poemes que tampoc en tenen. En un moment, la senyora Martin conversa amb al seu marit com si fos un estrany a qui acabés de conèixer. Quan el bomber acaba el torn, menciona "la cantant calba" de pas, que té un efecte inquietant en els altres. La senyora Smith contesta que "sempre es pentina de la mateixa manera". Després el cap de bombers marxa, l'obra es desenvolupa en sèries que no s'assemblen a converses normals. Acaba quan les dues parelles criden a l'uníson "No és per allà, és per aquí!" (C’est pas par là, c’est par ici!) just abans que hi hagi una apagada. Quan els llums es tornen a engegar, l'escena torna a ser com al principi amb els Martin i els Smith conversant de manera absurda un moment abans que les cortines es tanquin.

## Referències

* ↑ Theatre de la Huchette. Retrieved 28 May 2016
* ↑ Playbill, 7 August 2007. Retrieved 28 May 2016
* ↑ Rosette C. Lamont. Ionesco's imperatives: the politics of culture. University of Michigan Press, 1993. ISBN 0-472-10310-5. pg. 3.
* ↑ Lovinescu, Monica. La apa Vavilonului (en romanès). Bucharest, Romania: Humanitas, 2008, p. 100. ISBN 978-973-50-2637-0.
* 1 2 3 El teatre de l'absurd de Martin Esselin; p. 137
* ↑ "La cantatrice chauve de Eugène Ionesco," alalettre.com - le site littéraire