OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cil·lene (mitologia)

Cil·lene (en grec antic Κυλλήνη), va ser, segons la mitologia grega, una nimfa d'Arcàdia, considerada tan aviat l'esposa com la mare de Licàon.
En el segon cas, està casada amb Pelasg, l'epònim del poble dels pelasgs. Dona nom al mont Cil·lene, on, segons s'explica, va néixer Hermes. De vegades es diu que Cil·lene va criar aquest déu quan era nen.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 104. ISBN 9788496061972.
# Milà-Sanremo 1992

La Milà-Sanremo 1992 fou la 83a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 21 de març de 1992 i va ser guanyada per l'irlandès Sean Kelly, que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, Moreno Argentin, a la meta de Sanremo.
219 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 206 d'ells, rècord en la història de la cursa.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Sean Kelly | Festina | 7h 31' 42" |
| 2 | Moreno Argentin | Ariostea | m. t. |
| 3 | Johan Museeuw | Lotto-Mavic-MBK | + 03" |
| 4 | Uwe Raab | PDM-Ultima-Concorde | m. t. |
| 5 | Scott Sunderland | TVM-Sanyo | m. t. |
| 6 | Olaf Ludwig | Panasonic-Sportlife | m. t. |
| 7 | Nico Verhoeven | PDM-Ultima-Concorde | m. t. |
| 8 | Etienne de Wilde | Team Telekom | m. t. |
| 9 | Laurent Jalabert | ONCE | m. t. |
| 10 | Rolf Sørensen | Ariostea | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Raquel González i Campos

Raquel González Campos (Mataró, Maresme, 16 de novembre de 1989) és una atleta catalana, especialitzada en marxa.
Va començar a practicar l'atletisme al GA Lluïsos de Mataró i posteriorment, va competir amb l'Agrupació Atlètica Catalunya. Des de l'any 2004 es prepara esportivament al CAR de Sant Cugat, sota la direcció de Josep Marín. El 2013 va fitxar per la secció d'atletisme del FC Barcelona. En categories inferiors, va aconseguir diversos campionats de Catalunya sub-20 i sub-23 i d'Espanya sub-18, sub-20 i universitaria. En categoria absoluta, ha guanyat set Campionats de Catalunya en 20 km marxa i cinc d'Espanya. També és plusmarquista estatal en 10 km marxa (2016) i en 50 km marxa (2019). Internacional en dotze ocasions amb la selecció espanyola des de 2013, va aconseguir una medalla d'argent als Jocs Mediterranis de 2013 i va competir a dos Campionats del Món (2015 i 2019) i dos d'Europa (2014 i 2018). Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016 en la prova de 20 km marxa, finalitzant en la 20a posició.
Entre d'altres reconeixements, va ser escollida la millor esportista de Mataró el 2018 i millor atleta catalana de l'any el 2022.

## Palmarès
### Campionats de Catalunya

* 7 Campionats de Catalunya en 20 km marxa: 2010, 2013, 2014, 2015, 2018, 2019 i 2020

### Campionats d'Espanya

* 3 Campionats d'Espanya en 10 km marxa: 2016, 2017 i 2018
* 1 Campionats d'Espanya en 20 km marxa: 2015
* 1 Campionats d'Espanya en 50 km marxa: 2019

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent als Jocs Mediterranis de 2013

## Referències

* ↑ «Raquel González i Campos». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La mataronina Raquel González campiona de Catalunya de 20 km marxa». Tot Mataró i Maresme, 28-01-2020. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ Fosbury. «Raquel González, millor marca mundial dels 50 km marxa». Fosbury, 11-02-2019. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «L’atleta Raquel González Campos és la millor esportista de Mataró 2018». Ajuntament de Mataró, 29-03-2019. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «En joc | Ràdio - Raquel González, millor atleta catalana de l'any». [Consulta: 23 octubre 2022].
# Matriu mitocondrial

La matriu mitocondrial és l'espai aquós comprès dins la membrana mitocondrial interna. Conté menys molècules que el citosol, tot i que conté ions, metabòlits per oxidar, ADN circular bicatenari molt semblant al dels bacteris, ribosomes tipus 70S semblants als dels bacteris, anomenats mitorribosomes, que realitzen la síntesi d'algunes proteïnes mitocondrials i lògicament, ARN mitocondrial; és a dir, tenen els orgànuls que tindria una cèl·lula procariota de vida lliure. A la matriu mitocondrial tenen lloc diverses rutes metabòliques clau per a la vida, com és el cicle de Krebs i la beta-oxidació mitocondrial dels àcids grassos.
# Ángel García (motociclista)

Ángel García (Alcanyís, 14 d'abril de 1974 - segle XXI (<2004)) fou un pilot de trial espanyol. L'any 1994 va guanyar el Trial de les Nacions formant part de la selecció estatal i acabà novè al Campionat del Món de trial. Ángel era un prometedor pilot, company d'equip de Jordi Tarrés a Gas Gas, que es traslladà a viure a Torelló per tal de progressar sota la tutela del tècnic expert en trial Josep Paxau.
Ángel García es va morir a causa d'un accident d'automòbil. Des del 2004 es disputa a Alcanyís un trial en memòria seva, anomenat Memorial Angel García.

## Palmarès internacional

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | Altres |
| 1991 | Gas Gas | 27è | - | |
| 1992 | Gas Gas | 19è | - | |
| 1993 | Gas Gas | 12è | 8è | |
| 1994 | Gas Gas | 9è | 12è | Guanyador del TDN |
* ↑ La classificació consignada a TDN fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal

## Notes

* ↑ No s'han pogut documentar la data i el lloc de la seva defunció. L'única cosa que s'ha pogut comprovar és que abans del 2004 ja era mort.

## Referències

* ↑ «The rider... Garcia Angel» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2011].
* 1 2 «Trial de las Autonomías, II memorial Angel García, Alcañiz» (en castellà). todotrial.com, 13-11-2005. Arxivat de l'original el 23 de maig 2009. [Consulta: 16 maig 2010].
* ↑ «Difrenos y el Trial: los pilotos» (en castellà). difrenos.com. Arxivat de l'original el 12 de març 2005. [Consulta: 16 maig 2010].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Ángel García al Campionat del Món (anglès) PDF
* Entrevista a Josep Paxau on esmenta Ángel García (castellà)
* Vídeo de 1994 amb Ángel García, Jordi Tarrés i Joan Pons entrenant a Rellinars (anglès)
* Imatge d'Ángel García amb la Gas Gas cap a 1994 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Convent de Santa Maria dels Prats

El Convent de Santa Maria dels Prats –i també Mare de Déu dels Prats o Ermita dels Prats– és un santuari del municipi de Montblanc, a la Conca de Barberà, situat a la dreta del riu d'Anguera, dins la parròquia de La Guàrdia dels Prats.

## Descripció

Conjunt format per l'ermita i les dependències adossades, al costat dret de cara a llevant, d'estil senzill, combinant la pedra irregular amb el maó, fet que ens mostra les diferents reformes que aquest edifici ha sofert. El cos de les dependències del santuari sembla anterior al de l'església, refeta al segle XVI; i encara se'n poden veure les restes de l'antic campanar o torre de defensa d'ampli basament i un arc de descàrrega al pany de mur lateral.
L'edifici és de planta rectangular, amb quatre trams coberts a dues aigües damunt arcs faixons, apuntats, de pedra. La porta principal es va canviar d'orientació, abans estava orientada a l'oest. Es conserva en bon estat gràcies a una restauració.

## Història

Fundat al lloc anomenat la peixera, la seva església ja és citada en l'any 1224. Es diu que Sant Pere Ermengol passà allí els darrers anys de la seva vida, fundant-hi una comunitat de mercedaris. El 1290 part de la comunitat s'establí a Prades i al 1363, any que es coneix com a santuari, la comunitat es refongué amb la de Santa Maria del Miracle, a Montblanc, convertint-se en l'actual convent de la Mercè. L'any 1556 s'hi varen fer reformes.

## Referències

* ↑ «els Prats». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: agost 2019].
* 1 2 «Antic convent i santuari Santa Maria dels Prats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.. [Consulta: agost 2019].

## Vegeu també

* «L'Ermita de la Mare de Déu dels Prats». Ajuntament de Montblanc - La Guàrdia dels Prats. Arxivat de l'original el 2019-08-25. [Consulta: agost 2019].
* «Antic Convent i Santuari de Santa Maria dels Prats – Montblanc / Conca de Barberà». Catalunya medieval. [Consulta: agost 2019].
# Cilurnum

Cilurnum o Cilurvum va ser una de les fortificacions erigides en el Mur d'Adrià. És mencionada en la Notitia Dignitatum i en l'actualitat s'ha identificat amb un campament fortificat situat en la localitat de Chesters, (Northumberland), també conegut com a Walwick Chesters per diferenciar-lo d'altres llocs de la rodalia que tenen noms semblants.
Es va construir l'any 123, tot just acabat el mur i és considerada com la fortificació millor conservada de la cavalleria romana al llarg del Mur d'Adrià. Es va dedicar a la deessa Disciplina i inicialment la va tenir al seu càrrec una cohort de Vangíons. A més d'aquesta guarnició, pel campament hi van passar l'Ala Augusta ob Virtutem Apellata, una Vexillatio de la Legió VI Victrix Pia Fidelis, la Cohort I de Dàlmates i finalment la II Alae Asturum.
El nom de Cilurnum pot tenir el seu origen en aquesta darrera guarnició de 500 genets àsturs que provenien de Oppidum Noega, avui en dia identificat amb el jaciment de Campa Torres a Xixón, (Principat d'Astúries), on els seus pobladors es feien dir cilúrnics o calderers.

## Referències

* ↑ «Cilurnum». Roman Britain. Arxivat de l'original el 2016-02-25. [Consulta: 27 agost 2022].
* ↑ La Bedoyere, Guy de. Hadrian's Wall: history and guide. Gloucestershire: Tempus, 1998, p. 58-59. ISBN 9780752414072.
# Premi Nacional d'Audiovisual

El Premi Nacional d'Audiovisual formà part dels Premis Nacionals de Cultura i fou concedit anualment per la Generalitat de Catalunya, reconeixent la trajectòria professional de cada guardonat en la seva categoria i amb una dotació de 18.000 euros.
El premi fou designat per un jurat encapçalat pel Conseller de Cultura i fou atorgat en una cerimònia presidida pel President de la Generalitat, conjuntament amb la resta de Premis Nacionals de Cultura.
Des de la seva creació fins al 2005 aquesta categoria fou anomenada Premi Nacional de Cinema i d'Audiovisual, exceptuant l'any 1999 que es concedí per separat. A partir d'aquest any adopta el nom definitiu de Premi Nacional d'Audiovisual. A principis d'abril de 2013 es va fer públic que el Govern de la Generalitat de Catalunya reduïa els premis Nacionals de Cultura de 16 a 10 guardonats, i n'abolia les categories, creant un sol guardó de Premi Nacional de Cultura, amb la intenció de "tallar el creixement il·limitat de categories".

## Guanyadors

Des del 2005 el Premi Nacional d'Audiovisual s'ha atorgat a:
* 2005 — Col·lectiu Drac Màgic (per la Mostra Internacional de Films de Dones)
* 2006 — Lala Gomà (per la seva trajectòria professional)
* 2007 — Manuel Barrios (per la direcció del programa televisiu Una mà de contes)
* 2008 — Infos Idiomes (programa de Barcelona TV)
* 2009 — Animac
* 2010 — Pere Secorún (pel programa Thalassa)
* 2011 — Mariona Omedes
* 2012 — Franc Aleu

## Referències

* ↑ Closas, Núria «Es redueixen els Premis Nacionals de Cultura». Diari Ara, 03-04-2013, p.31. ISSN: 2014-010X [Consulta: abril 2013].
* ↑ «Llista de Premis Nacionals de Cultura, per disciplines». Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Pere Arquillué i Miguel Poveda, premis nacionals de Teatre i Música». 324.cat, 23-02-2011.
# Monte Carlo

«Monte-Carlo, Monte-Carlo o Montecarlo» té aquests significats:
* Montecarlo, un dels onze barris del principat de Mònaco
* Montecarlo, municipi italià a la regió de la Toscana
* Monte Carlo (pel·lícula de 2011), pel·lícula de comèdia romàntica americana
* Circuit de Montecarlo, circuit de curses urbà a Montecarlo, Mònaco
* Masters de Montecarlo, torneig de tennis sobre terra batuda que es disputa anualment molt a prop de Montecarlo, Mònaco
* Ral·li de Monte-Carlo, ral·li organitzat pel Club Automobilístic de Mònaco
* TMC Monte Carlo, canal de televisió generalista i d'entreteniment del Principat de Mònaco
* Matemàtiques:
** Mètode de Montecarlo, mètode no determinístic o estadístic numèric utilitzat per aproximar expressions matemàtiques complexes
** Integració de Montecarlo, mètode d'integració numèrica basat en el Mètode de Montecarlo
# Conveni de Sintra

El Conveni de Sintra és un tractat signat el 13 de setembre de 1509 entre la Corona de Castella i el Regne de Portugal, que serví per traçar les futures zones de conquesta en el Magreb.
El tractat de Tordesillas reservava per Portugal el Regne de Fes i per Castella el Regne de Tlemcen, però aquesta divisió arbitrària va haver de ser corregida.
El 1508, Ferran el Catòlic va negociar el tractat de Sintra amb Portugal, pel qual Portugal podia ocupar tota la costa marroquina des del cap Aguer al cap Bojador, excepte Santa Cruz de la Mar Pequeña, i Castella la costa des de sis llegues de Vélez de la Gomera fins a Melilla. El tractat fou signat el 13 de setembre de 1509, però ja abans Pere Navarro havia sortit amb una flota cap a Orà i pel camí tenia orde d'ocupar el penyal, refugi de pirates barbarescs.

## Referències

* ↑ Los Trastámara y la unidad espa¤ola (1369-1517) (en castellà). vol.5. Ediciones Rialp, 1981, p. 644.
* ↑ Sánchez Doncel, Gregorio. Presencia de España en Orán, 1509-1792 (en castellà). Estudio teológico de San Ildefonso, 1991, p. 128. ISBN 8460076148.
* ↑ Sánchez Doncel, Gregorio. Presencia de España en Orán, 1509-1792 (en castellà). Estudio teológico de San Ildefonso, 1991, p.129. ISBN 8460076148.
# Ruzzik ibn Talai

Abu-Xujà al-Màlik al-Àdil an-Nàssir Majd-al-Islam Ruzzik ibn Talaï ibn Ruzzik, mes conegut simplement com Ruzzik ibn Talaï (àrab: رزيك بن طلائع, Ruzzīk b. Ṭalāʾiʿ), fou un visir fatimita; era musulmà xiïta però d'origen armeni.
Va succeir en el càrrec al seu pare Talaï ibn Ruzzik, mort el setembre de 1161 en un atemptat. Per evitar seguir la sort del pare es va fer construir un pas soterrani secret des de la seva residència oficial a la seva residència efectiva (que era propera). Va abaixar els impostos i va efectuar algunes reformes però no va tenir temps de fer tot el que projectava doncs no es va poder afermar al poder; enemic del governador de l'Alt Egipte Abu-Xujà Xàwar, el va voler substituir per Nàssir-ad-Din Xaykh-ad-Dawla ibn ar-Rifa, però Xàwar es va revoltar i va avançar cap al Caire. Rebutjat es va retirar als oasis occidentals però va retornar al cap de poc arribant a Tarudja, a l'oest del delta, ocupant el Caire el gener del 1163. Ruzzik va fugir a casa d'un parent del marit de la seva germana que el va entregar a Tayy ibn Xàwar que el va matar (agost de 1163).

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 672 i 673.
# Comtat de Saargau

El comtat de Saargau fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic situada a l'Alta Lorena, a l'oest del comtat de Bliesgau, a l'est del comtat de Nidgau i del comtat de Saulnois, i al nord del pagus Albinsis i el Calmenzgau (dominis ducals). Estava dividit en Alt Saargau i Baix Saargau. L'Alt Saargau va quedar en mans dels comtes de Bliesgau i el Baix Saargau va formar el gruix del comtat de Saarbrücken (incloent Saarlouis, Saarbrücken i Saarburg). En la partició de territoris del 8 d'agost del 870 el comtat de Saargau (comitatum Sarachowa subterior) fou assignat a Lluís el Germànic. El comtat de Baix Saargau era anomenat al segle X com a comitatus Waldervinga, i era part del pagus Rezcensis situat al llarg del Mosela, entre Thionville i Sierck.
Vegeu també: Comtat de Bliesgau i comtat de Saarbrücken

## Referències

* Saarbrücken
# 1160
## Esdeveniments

* 2 de juny: Guerau Alemany IV de Cervelló, Gerard de Jorba i Guillem de Montagut fan donació a l'Orde del Cister del paratge de Santes Creus a la vora el riu Gaià.
* Karl Sverkersson succeeix Erik den Helige a la corona sueca.

## Naixements

* Gavignano, Estats Pontificisː Innocenci III papa del 1198 al 1216.

## Referències

* ↑ Sánchez i González, Miquel. El Cister, i al principi fou Valldaura: Santa Maria de Valldaura, 1150-1169. Cossetània Edicions, 2001, p.55. ISBN 8495684187.
* ↑ «Pope Innocent III (Lotario dei conti di Segni) [Catholic-Hierarchy]».
# Qantir

Qantir és una ciutat d'Egipte on s'ha localitzat l'antiga ciutat de Pi-Ramsès a uns 3 km de Tell al-Daba (Àvaris) i a uns 9 km al nord de Faqus a la província de Sharqiya, a uns 90 km al nord-est del Caire. Al costat de Qantir és el llogaret d'Al-Khatana, on també s'han fet troballes.
El 1924 es van descobrir a la ciutat alguns objectes amb els noms de Seti I i Ramsès II. El 1975 l'expedició austríaca dirigida per Manfred Bietak va utilitzar un magnetòmetre per fer un mapa de l'antiga ciutat i en els següents 25 anys es van localitzar palaus, temples, cementiris, cases, magatzems i altres construccions i es van poder situar els antics carrers; una troballa especialment important fou la dels antics estables reials amb sis edificis de 12 habitacions cadascun i cadascuna de 12 metres, connectats a una gran àrea de camp; l'orina i excrements dels cavalls era segurament usat com a fertilitzant; podia contenir uns 460 cavalls i és el més gran mai descobert, suposant-se que fou construït en temps de Ramsès III; també es va trobar una fàbrica de vidre. L'àrea estudiada anava des Tell al-Daba (al sud) cap al nord, amb una superfície de 30 km².
# Rafael Palmero Romero

Rafael Palmero Romero (Madrid, 14 de setembre de 1944 - 29 de setembre de 2006) és un director artístic de cinema i escenògraf espanyol. Va obtenir tres Premis Goya i ha col·laborat amb directors com Carlos Saura, Mario Camus, Luis García Berlanga i José Luis Cuerda Martínez.

## Biografia

Va estudiar decoració a l'Escola Oficial de Cinema i des de 1969 fins 1987 va treballar a TVE on va ser nombroses col·laboracions com Fortunata y Jacinta, Teresa de Jesús o La forja de un rebelde. Ha estat professor de Direcció Artística a l'Escuela de Cine y Audiovisuales de la Comunidad de Madrid (ECAM) i a la Universitat Francisco de Vitoria.
A començament dels anys 1970 va començar a col·laborar en cinema, en la pel·lícula Cría cuervos de Carlos Saura. Després va continuar amb Mario Camus, treballant a les seves pel·lícules Los días del pasado (1978), Los santos inocentes (1984), La vieja música (1985), La casa de Bernarda Alba (1987), Sombras en una batalla (1993), Adosados (1996) o La playa de los galgos (2002). També ha treballat per Antonio Giménez Rico a El disputado voto del senyor Cayo(1986) i a Jarrapellejos (1988), amb Luis García Berlanga a La escopeta nacional (1978) i Todos a la cárcel (1993), amb José Luis Cuerda Martínez a La viuda del capitán Estrada (1991) i La marrana (1992), amb Jaime Chávarri a A un dios desconocido (1977). amb Miguel Picazo a Extramuros (1985) amb José Luis García Sánchez a Pasodoble (1988), amb Julio Medem a Vacas (1992), i amb Patricia Ferreira a El alquimista impaciente (2002).
Fou guardonat amb el Goya a la millor direcció artística el 1987 per La casa de Bernarda Alba i el 1990 per ¡Ay Carmela!, i va compartir el Goya al millor disseny de vestuari el 1990 per ¡Ay Carmela!.

## Referències

* ↑ Rafael Antonio Palmero Romero, Real Academia de la Historia
* ↑ Rafael Palmero, director artístico de películas y series, y ganador de tres premios Goya, El Mundo, 29 de setembre de 2006
* ↑ Rafael Palmero, director artístico, El País, 30 de setembre de 2006
* ↑ Muere el director artístico Rafael Palmero, ganador de tres premios Goya Arxivat 2019-08-17 a Wayback Machine., El Norte de Castilla, 20 de setembre de 2006

## Enllaços externs

* Rafael Palmero a Internet Movie Database
# Paul Kirchhoff

Paul Kirchhoff (Halle, Província de Westfàlia, 17 d'agost de 1900 – ciutat de Mèxic, 1972) va ser un antropòleg germano - mexicà, més conegut pel seu treball seminal en la definició i elaboració de l'àrea cultural de Mesoamèrica, un terme que ell encunyà.
Paul Kirchhoff va néixer a la localitat alemanya de Hörste, a la regió de Westfàlia. Va començar els seus estudis en teologia protestant i religió comparada a la Universitat de Berlín, traslladant-se posteriorment a la Universitat Albert Ludwigs de Friburg. A mitjans de la dècada de 1920 va dur a terme més estudis a la Universitat de Leipzig d'etnologia i psicologia, on va desenvolupar per primera vegada el seu interès permanent pels cultures indígenes d'Amèrica. completant els seus estudis el 1927.
A Mèxic fou cofundador de l'Escuela Nacional de Antropología e Historia el 1938, i va ocupar un lloc de recerca a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic.
Kirchhoff va ser fonamental en la definició del concepte de Mesoamèrica, una regió cultural que comparteix una sèrie de característiques comunes a la major part de la història precolombina, geogràficament definida com a Mèxic central i del sud i el nord d'Amèrica Central.
També, Kirchhoff fou comunista d'esquerres i milità en el Grupo de Trabajadores a Mèxic. Kirchoff havia estat membre del Partit Comunista Obrer d'Alemanya (KAPD) i després trotskista als Estats Units. El petit grup que va liderar sembla haver desaparegut en l'esclat de la Segona Guerra Mundial el 1939.
Va morir a Ciutat de Mèxic el 1972.

## Notes

* ↑ Reisse (1991), vegeu també la cita en Gray (2006)
* ↑ Biblioteca Paul Kirchhoff (n.d.) names only his studies in Berlin ("Estudió filosofía y letras en la Universidad de Berlín, especializándose en etnología americana (1927)"), tot i que Reisse detalla la seva assistència a les altres institucions esmentades per als seus graus.

## Referències

* Biblioteca Paul Kirchhoff. «Paul Kirchhoff». Programa de Investigaciones Multidisciplinarias sobre Mesoamérica y el Sureste (PROIMMSE), UNAM, n.d.. Arxivat de l'original el 2012-07-11. [Consulta: 15 gener 2007]. (castellà)
* Gaillard, Gérald. The Routledge Dictionary of Anthropologists. 1997a ed.. Londres i Nova York: Routledge, 2004. ISBN 0-415-22825-5. OCLC 52288643.
* Gray, Geoffrey «"The ANRC has Withdrawn its Offer": Paul Kirchhoff, Academic Freedom and the Australian Academic Establishment». Australian Journal of Politics & History, 52, 3, 2006, pàg. 362–377. DOI: 10.1111/j.1467-8497.2006.00424.x.;
* Gray, Geoffrey. "Not allowed to stay and unable to leave": Paul Kirchhoff's Quest for a Safe Haven, 1931-1941. Regna Darnell and Frederic W. Gleach (eds.), Histories of Anthropology Annual, vol. 5, 2009: 166-181;, 2009.
* Reisse, Frauke Johanna. «Paul Kirchhoff (1900-1972)». A: Christopher Winters (ed.). International Dictionary of Anthropologists. Nova York: Garland, 1991, p. 348–349. ISBN 0-8240-5094-0. OCLC 23462648.
* Carrasco, David. «Kirchhoff, Paul (1900–1972), anthropologist». Oxford: Oxford University Press, 2006.

## Enllaços externs

* Breu biografia, Programa de Investigaciones Multidisciplinarias sobre Mesoamérica y el Sureste (PROIMMSE) (castellà)