OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# HIV Drug Resistance Database

HIV Drug Resistance Database, també coneguda com a Stanford HIV RT and Protease Sequence Database, és una base de dades de la Universitat Stanford que registra 93 mutacions comunes del VIH. Ha estat recopilat el 2008 en la llista de 93 mutacions comunes, després de la seva compilació inicial de mutacions el 2007 de 80 mutacions. L'última llista utilitza dades d'altres laboratoris d'Europa, Canadà i Estats Units, incloent més de 15.000 seqüències d'individus no tractats.

## Referències

* ↑ (anglès)New Stanford list of HIV mutations vital to tracking AIDS epidemic

## Enllaços externs

* HIV Drug Resistance Database
# Henry Agard Wallace

Henry Agard Wallace (Orient, 7 d'octubre de 1888 - Danbury, 18 de novembre de 1965) va ser el 33è vicepresident dels Estats Units d'Amèrica (1941-1945), el Secretari d'Agricultura (1933-1940), i el Secretari de Comerç (1945-1946).
Wallace va ser un ferm defensor del New Deal, el liberalisme i les polítiques més suaus cap a la Unió Soviètica. Les seves baralles públiques amb altres funcionaris i la seva impopularitat amb els caps del partit en les principals ciutats van causar gran controvèrsia durant la seva etapa com a vicepresident sota Franklin Delano Roosevelt, enmig de la Segona Guerra Mundial, i va donar lloc a que els demòcrates li neguessin l'oportunitat a presentar-se a les eleccions presidencials de 1944 a favor del senador Harry S. Truman.
En l'elecció presidencial de 1948, Wallace va deixar el Partit Demòcrata per ser, sense èxit, el candidat del Partit Progressista contra Truman, el republicà Thomas E. Dewey, i el demòcrata Strom Thurmond. Va guanyar el 2,4% del vot popular, però no els vots electorals, i va acabar quart.

## Referències

* ↑ «Henry Agard Wallace». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Convent de Santa Elena

El Convent de Santa Elena és una obra de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia fortificada amb diversos afegits respecte al mas originari. Disposa d'un gran mur que tanca un pati. La masia repeteix l'esquema tradicional, amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana principal. Compta amb planta baixa i dos pisos. En el pis principal hi ha una gran sala central al voltant de la qual es distribueixen les altres dependències. Les obertures són allindades llevat d'algunes finestres i portes.
Les edificacions annexes corresponen a menjadors i cuines del convent.

## Referències

* 1 2 «Convent de Santa Elena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Hieròpolis

«Hieròpolis» té aquests significats:
Dues ciutats van portar el nom de Hieròpolis:
* Hieròpolis o Hieràpolis de Síria, actualment Menbidj o Manbij.
* Hieròpolis de Cilícia, al riu Piramos, no identificada.
# Copa Ciutat de Melzo

La Copa Ciutat de Melzo (en italià Coppa Città di Melzo ) és una competició ciclista italiana d'un sol dia que es disputa pels voltants de la ciutat de Melzo a la Llombardia.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1976 | Dino Porrini | | |
| 1977 | Agostino Bertagnoli | | |
| 1978 | D. Sala | | |
| 1979 | Agostino Gambirasio | | |
| 1980 | Guido Bontempi | | |
| 1981 | Claudio Golinelli | | |
| 1982 | Manrico Ronchiato | | |
| 1983 | P. Diurno | | |
| 1984 | F. Orsi | | |
| 1985 | Walter Brugna | | |
| 1986 | Daniele Silvestri | | |
| 1987 | Ettore Badolato | | |
| 1988 | Fabrizio Trezzi | | |
| 1989 | Giuseppe Ghilardi | | |
| 1990 | M. Lavagni | | |
| 1991 | Giovanni Lombardi | | |
| 1992 | Mario Traversoni | | |
| 1993 | Maurizio Tomi | | |
| 1994 | Gianfranco Contri | | |
| 1995 | Giancarlo Raimondi | | |
| 1996 | Enrico Bonetti | | |
| 1997 | Cristian Bianchini | | |
| 1998 | Enrico Degano | | |
| 1999 | Nicola Chesini | | |
| 2000 | Cristian Bianchini | | |
| 2001 | Roberto Gotti | | |
| 2002 | Paride Grillo | | |
| 2003 | Marco Menin | | |
| 2004 | Danilo Napolitano | | |
| 2005 | Alessandro Formentelli | | |
| 2006 | Marco Giuseppe Baro | Marco Corsini | Giovanni Carini |
| 2007 | Edoardo Costanzi | Enrico Montanari | Alain Lauener |
| 2008 | Samuele Marzoli | Filippo Baggio | Edoardo Costanzi |
| 2009 | Giacomo Nizzolo | Matteo Pelucchi | Edoardo Costanzi |
| 2010 | Andrea Guardini | Marco Amicabile | Nicola Ruffoni |
| 2011 | Marco Amicabile | Cristian Rossi | Marco Zanotti |
| 2012 | Cristian Rossi | Nicola Ruffoni | Marco Amicabile |
| 2013 | Nicola Ruffoni | Mattia Marcelli | Alessandro Forner |
| 2014 | Jakub Mareczko | Simone Consonni | Alberto Cornelio |
| 2015 | Riccardo Minali | Francesco Lamon | Luca Pacioni |

## Enllaços externs

* Palmarès a siteducyclisme.net
# Coryphaenoides hoskynii

Coryphaenoides hoskynii és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 41 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 2300-2820 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic: badia de Bengala i l'oest del Mar d'Aràbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coryphaenoides hoskynii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shcherbachev, Y.N. i T. Iwamoto, 1995. Indian Ocean grenadiers of the subgenus Coryphaenoides, genus Coryphaenoides (Macrouridae, Gadiformes, Pisces). Proc. Calif. Acad. Sci. 48(14):285-314.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Coryphaenoides filamentosus

Coryphaenoides filamentosus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 43 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i marí d'aigües temperades.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Coryphaenoides grahami

Coryphaenoides grahami és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 40 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 1034-1280 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa oest de Sud-àfrica i a Austràlia (Nova Gal·les del Sud).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnerus J. E. 1765. Efterretning om Berglaxen, en rar Norsk fisk, som kunde kaldes: Coryphaenoides rupestris. Det Trondhiemske Selskabs Skrifter v. 3. 50-58.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i E. Anderson, 1994. Review of the grenadiers (Teleostei: Gadiformes) of southern Africa, with descriptions of four new species. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (61):1-28.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. i Y.N. Shcherbachev, 1991. Macrourid fishes of the subgenus Chalinura, genera Coryphaenoides, from the Indian Ocean. Proc. Calif. Acad. Sci. 47(7):207-233.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Conchita Bautista

María Concepción Bautista Fernández més coneguda com a Conchita Bautista (Sevilla, 27 d'octubre de 1936) és una cantant i actriu espanyola. Va ser la primera participant espanyola del Festival d'Eurovisió.

## Biografia

És la segona de cinc germans, filla de l'agent comercial Laureano Bautista Martín-Romero i de Concepción Fernández Martínez, mestressa de casa. Va debutar als set anys com a ballarina en una caseta de la fira d'abril d'Alacant. Va fer la seva primera aparició al cinema en la dècada dels cinquanta.
El 1961 va cantar a Cannes Estando contigo al Festival d'Eurovisió, on es va classificar a la 6ª posició amb 8 punts. Va repetir quatre anys més tard a Nàpols amb ¡Qué bueno, qué bueno!, aquesta vegada es va quedar amb zero punts empatada amb altres tres països. El 1969 va guanyar el Festival de la Cançó Singing Europa als Països Baixos. El 1973 va formar part de la delegació espanyola que va guanyar la XI Copa d'Europa de la Cançó de Knokke, a Bèlgica. Era una exponent de l'època de l'escola «tremendista-folklòrica» de la cançó espanyola.
Tenia una filla, María del Mar, que va morir el 28 de juny de 1975 a causa d'un tumor cerebral.

## Filmografia

Va participar en pel·lícules com:
* A mí las mujeres ni fu ni fa (1971)
* La boda (1964)
* Escuela de seductoras (1962)
* La novia de Juan Lucero (1958)
* La venganza (1957)
* La reina mora (1954).
* Fuego en la sangre (1953)

## Discografia

Senzills seleccionats:
* 1958 «Vienen Los Gitanos/Sombrerito/¿Pa Qué Quiero Yo Tus Ojos?/Dos Malos Amores»
* 1958 «Una Canción En La Noche/A La Vera, Verita/En Un Barquito Velero/Tanguillo De La Fortuna»
* 1958 «Con Dos Cuchillos Cruzaos/Cuando La Copla Es España/¡Toma Café!/La Niña Y El Río»
* 1959 «Romance De Lora Del Río/Morenita Cubana/Y Por La Torre Del Oro/Nardo Y Luna»
* 1961 «Estando contigo»
* 1965 »¡Qué bueno, qué bueno!/Tienes duende/Reina por un día/Yenka flamenca»
* 1967 «Acuérdate/El sendero del amor»
* 1973 «Por qué será, será/Puerta de Triana»
* 1973 «Te di, te di/Porque tú eres»
* 1974 «Amor de campanilleros/Con ese beso»
* 1975 «Camino la ciudad/Mi libertad»
* 1982 »Cara a cara»
Àlbums seleccionats:
* 1965 Reina por un día
* 1977 Conchita Bautista
* 1988 Conchita Bautista: Sus mejores canciones
DVD seleccionats:
* 2006 La Copla: Conchita Bautista y Rafael Farina

## Referències

* ↑ «Conchita Bautista 1961» (en castellà). RTVE, 2009 (1961). [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ Escamilla, David. «1961». A: El millors anys de la nostra vida. Ediciones Robinbook, 2008-03-06, p. 9. ISBN 978-84-936014-1-6.
* ↑ Amiguet, Teresa «Fes el yeyé…». La Vanguardia, 21-03-2015.
* ↑ Morales, Juan Miguel. Lluís Llach. Sempre mès lluny. Tafalla: Txalaparta, 2006, p. 42. ISBN 978-84-8136-473-6.
# III edició dels Premis Sur

Els guanyadors de la 3a edició dels Premis Sur que van ser lliurats en la cerimònia realitzada 15 de desembre de 2008 a l’Hotel Four Seasons de la ciutat de Buenos Aires presentada per Graciela Borges i Axel Kutchevasky són els següents:

## Premis

* Millor Pel·lícula de Ficció: La mujer sin cabeza de Lucrecia Martel
* Millor Pel·lícula Documental: La próxima estación de Fernando Solanas
* Millor Opera Prima: Cordero de Dios de Lucía Cedrón
* Millor Direcció: Lucrecia Martel per La mujer sin cabeza
* Millor Actru Protagònica: Valeria Bertuccelli per Un novio para mi mujer
* Millor Actor Protagònico: Oscar Martínez per El nido vacío
* Millor Actriu de Repartiment: Malena Solda per Cordero de Dios
* Millor Actor de Repartiment: Juan Minujín per Cordero de Dios
* Millor Actriu Revelació: Martina Gusmán per Leonera
* Millor Actor Revelació: Hernán Piquín per Aniceto
* Millor Guió Original: Lucrecia Martel per La mujer sin cabeza
* Millor Guió Adaptat: Leonardo Favio, Rodolfo Mórtola i Verónica Muriel per Aniceto
* Millor Fotografia: Alejandro Giuliani per Aniceto
* Millor Muntatge: Alejandro Brodersohn per El nido vacío
* Millor Direcció artística: Andrés Echeveste per Aniceto
* Millor Disseny de Vestuari: Mónica Toschi per Aniceto
* Millor Música Original: Iván Wyszograd per Aniceto
* Millor So: Iván Wyszograd per Aniceto
* Millor Pel·lícula Estrangera: 4 luni, 3 saptamini si 2 zile de Cristian Mungiu
* Millor Maquillatge i caracterització: Marisa Amenta per Aniceto

## Referències

* ↑ “El nido vacío”, “La mujer sin cabeza” y “Leonera” acaparan las nominaciones a los Premios Sur 2008, latamcinema, 11 de novembre de 2008
* ↑ "Aniceto" y "La mujer sin cabeza" fueron los grandes ganadores de los Premios Sur, ambito.com, 16 de desembre de 2008

## Enllaços externs

* Premis del 2008 al web de l'Acadèmia
* III Premis Sur a Filmaffinity
# Hay Hassani

Hay Hassani (en àrab حي الحسني, Ḥayy al-Ḥasanī; en amazic ⵃⴰⵢ ⵍⵃⴰⵙⴰⵏⵉ) és una prefectura i barri (arrondissement) de la ciutat de Casablanca, dins la prefectura de Casablanca, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 468.542 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Illa Fuga

Fuga és una illa i barangay del grup de les illes Babuyan, a l'estret de Luzón, al nord de l'illa de Luzón, a les Filipines.
La seva superfície és de 70 km² i el 2020 tenia 1.939 habitants. L'assentament principal és el poble de Naguilian, a la costa sud. El cim més alt és el mont Nanguringan, al nord-est, amb una altitud de 191 metres. La vegetació de l'illa consta en part de vegetació tropical densa, però en part també de zones d'ús agrícola intensiu.
Juntament amb els illots veïns de Barit (7 km²) i Mabaag, constitueix un dels 42 barangays del municipi d'Aparri. És l'única de les illes Babuyan sota la jurisdicció d'un municipi continental, mentre que totes les altres illes formen el municipi de Calayan.

## Referències

* ↑ «Biodiversity and conservation priority setting in the Babuyan Islands, Philippines». The Technical Journal of Philippine Ecosystems and Natural Resources, vol. 15, 1–2, pàg. 1–30 [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ «Census of Population (2020). "Region II (Cagayan Valley)". Total Population by Province, City, Municipality and Barangay» (en anglès). Philippine Statistics Authority.
* ↑ «NE 51-5 Laoag». Series S501, U.S. Army Map Service, 1954-. The University of Texas at Austin. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ Google. Google Maps [mapa]. (1 February 2020)
# Evair Aparecido Paulino

Evair Aparecido Paulino, conegut futbolísticament com a Evair, (Ouro Fino, Brasil, 21 de febrer de 1965) és un exfutbolista brasiler. Va disputar 9 partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Llei del descans dominical

La llei del descans dominical, que prohibia treballar els diumenges, va ser promulgada a Espanya pel rei Alfons XIII el 3 de març de 1904.

## Antecedents

La van precedir quatre intents fallits. El primer avantprojecte de llei, amb data 7 d'abril de 1891, va ser presentat per Canovas del Castillo i, superat el tràmit del Senat, no es va aprovar al Congrés dels Diputats. Més endavant, el Senat va debatre, amb el mateix resultat, una proposició del bisbe de Salamanca, Tomas Cámara. L'any 1899, Eduardo Dato va presentar al Senat un altre projecte de llei que, un cop discutit, no es va poder debatre al Congrés dels Diputats. Finalment, el mateix projecte de llei va ser plantejat al Congrés dels Diputats per Javier Ugarte, quan era ministre de la Governació, però no va arribar al Ple de Sessions.

## Aprovació

El projecte definitiu va ser presentat a debat per Antoni Maura, president del Consell de Ministres, i aquest cop fou aprovat. La publicació de la llei porta la signatura, com a ministre de la Governació, de José Sánchez Guerra i estableix un període màxim de sis mesos per a l'establiment del reglament i l'entrada en vigor. El "reglament per a l'aplicació de la llei de 3 de març de 1904, sobre descans en diumenge" es va publicar el 19 d'agost de 1904, però va quedar derogat per un segon reglament de 19 d'abril de 1905.

## Notes

* ↑ És bastant comú trobar el 12 de desembre de 1903 com la data d'aprovació a les Corts, si bé també es dona com a tal la mateixa data de promulgació.

## Referències

* 1 2 «Ministerio de la Gobernación. Ley» (en castellà). Gaceta de Madrid (BOE), 293, 64, 04-03-1904 [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 3 López Ahumada, José Eduardo «Orígenes y formación del derecho al descanso semanal» (en castellà). Anuario de la Facultad de Derecho (Universidad de Alcalá), 2004. ISSN: 1134-9492 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «1904-08-19 Reglamento para la aplicación de la ley sobre descanso en domingo» (en castellà). Universidad Miguel Hernández de Elche. Arxivat de l'original el 2022-01-22. [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ «1905-04-19 Reglamento para la aplicación de la ley sobre descanso en domingo» (en castellà). Universidad Miguel Hernández de Elche. Arxivat de l'original el 2022-01-22. [Consulta: 22 gener 2022].
# Live in Praha

Live in Praha és un vídeo sobre el concert realitzat per la banda britànica Radiohead el dia 23 d'agost de 2009 a Výstaviště Holešovice, Praga, República Txeca.
El vídeo fou filmat pel mateix públic del concert i llavors fou curosament editat per un grup de seguidors. Posteriorment, Radiohead hi va contribuir proveint amb la mateixa gravació d'àudio que va realitzar en el concert. Finalment fou llançat per tot el públic com a descàrrega digital en diversos formats com DVD, HD Quicktime, iPod, XviD i Blu-Ray. El projecte és estrictament gratuït i també la seva compartició.

## Personal

* Thom Yorke – cantant, guitarra, piano, teclats, percussió
* Jonny Greenwood – guitarra, teclats, ones Martenot, sintetitzador, glockenspiel, percussió
* Ed O'Brien – guitarra, sampler, percussió, veus addicionals
* Colin Greenwood – baix, teclats, percussió
* Phil Selway – bateria, percussió, veus addicionals

## Referències

* ↑ «Radiohead in Prague official page» (en anglès). nataly.fr, 23-08-2010. [Consulta: 12 agost 2011].
* ↑ «Radiohead help fans 'bootleg' their own gig» (en anglès). NME, 03-09-2010. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ «Radiohead lend their music to fan-made live DVD» (en anglès). The Guardian, 01-09-2010. [Consulta: 16 agost 2011].