OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acheilognathus barbatus

Acheilognathus barbatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lin, R., 1998. Acheilognathinae. p. 413-454. A Chen, Y.-Y. i cols. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Miquel Maria Gibert i Pujol

Miquel Maria Gibert Pujol (La Granadella, les Garrigues, 1956) és professor universitari i escriptor.
Llicenciat i doctor en Filologia Catalana, s'ha dedicat a la docència gairebé des de la fi dels seus estudis universitaris (a la Universitat de Barcelona). Actualment és professor de literatura catalana a la Universitat Pompeu Fabra. Tot i que ja l'any 2001 havia guanyat el premi Narcís Oller de l'Ajuntament de Valls pel seu relat "La desgràcia de pecar", la clau del panorama literari català va ser la seva novel·la La victòria de la Creu (originalment "L'escala de Jacob"), que va quedar finalista al Premi Sant Jordi l'any 2005. L'any següent, l'obra es va endur el Crexells, cosa que va procurar una nova vida al llibre i el reconeixement de l'autor.
Escriptor meticulós, confessa haver trigat quinze anys a redactar La victòria de la Creu i haver iniciat un nou projecte literari.

## Obra
### Teatre

* 1982 El Sol dels crisantems: comèdia en quatre visions
* 1984 El Vi més ardent: concert per a garbí, cent roses i obòe d'amor
* 1988 El Somriure del marbre
* 1993 Fedra o La inclemència del temps
* 1997 Memòria del Natzarè

### Prosa

* 2001 La desgràcia de pecar i altres narracions (amb Antoni Casellas i Josep Pastells)
* 2004 Vaig arribar de la Xina
* 2006 La victòria de la Creu

## Premis literaris

* 2006 Joan Crexells per La victòria de la Creu

## Referències

* Diari Avui: article de Jordi Capdevila en l'edició del 17 de desembre de 2005
* Diari Avui: article d'Eva Piquer en l'edició del 16 de març de 2007
* Diari Avui: article de Lluis Llort, Aina Mercader i Eva Piquer en l'edició del 31 de març de 2007
* Editorial Cossetània: Fitxa del llibre que inclou un relat de l'autor

## Enllaços externs

* LletrA. «Miquel Maria Gibert i Pujol». Universitat Oberta de Catalunya i Institut Ramon Llull.
* CV de l'autor a les pàgines de la UPF Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* Portal de Producció Científica de la UPF
* Exposició La Veu de la Terra: Les Garrigues
# Ratolí espinós daurat

El ratolí espinós daurat (Acomys russatus) és una espècie de rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds de fins a 2.000 msnm a Egipte. Israel, Jordània, l'Aràbia Saudita i el Iemen. Es tracta d'un animal diürn i insectívor. El seu hàbitat natural són les zones rocoses. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Schönbrodt, G. Acomys russatus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 juny 2017.
# Pembroke (Maine)

Pembroke és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 879 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pembroke tenia 879 habitants, 376 habitatges, i 263 famílies. La densitat de població era de 12,4 habitants/km².
Dels 376 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.365 $ i la renda mediana per família de 27.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.972 $ mentre que les dones 21.544 $. La renda per capita de la població era de 12.382 $. Entorn del 14,6% de les famílies i el 20,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pembroke». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pembroke». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cortvassill

Cortvassill ([kuɾβə'siʎ], en francès, oficialment, igual, o Courbassil, a part d'altres grafies que s'han donat al llarg de la història) és un vilatge situat a 1.310 metres d'altitud. Antic poble independent, actualment de la comuna cerdana de Porta, a la Catalunya del Nord.
Està situat a la vall de Querol, a la riba esquerra del riu, al sud dels pobles de Porta i de Querol, molt a prop del termenal amb la Tor de Querol.

## Etimologia

Hom ha suggerit un origen etimològic cortis (domini) de Vassilius (nom personal llatí).

## Història

Cortvassill apareix esmentat a la documentació ja el 1121. A començaments del segle xiii depenia del Senyor d'Enveig. Mai no degué estar gaire habitat: al fogatjament del 1378 només se n'indiquen 3 focs (o famílies, unes quinze a vint persones); i al del 1515 ja no s'esmenta el lloc.

## Monuments

L'església del poble, dedicada a Sant Marçal i antigament a Sant Quintí, fou antigament parroquial. És una edificació romànica, situada aturonada, amb el cementiri a l'entorn, al nord-oest del poble, al capdamunt del carrer únic.
Al llogaret hi ha també la capella o oratori de la Mare de Déu, o Nostra Senyora, del Carme, del 1866. Va ser bastida per commemorar un fet que hom trobà miraculós: una allau ho hauria escombrat tot al seu pas, respectant únicament una estàtua de la Mare de Déu. La petita construcció, actualment al costat de la carretera nacional, té a la façana una inscripció en relleu: "Anni 1866. Ego Semper Vos Custodiam".

## Referències

* ↑ Cortvassill, Corvassill, segons la GREC, Courbassil, Cortvassill en francès segons el Nomenclàtor toponímic de la Catalunya del Nord, també Cortvassil en francès.
* ↑ Cortvassill en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Pàgina de Jean Tosti». Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Esther Redondo García El Fogatjament general de Catalunya de 1378 Barcelona: CSIC - Institució Milà i Fontanals, 2002 ISBN 8400080971
* ↑ Josep Iglésies, a cura de Gaspar Feliu El fogatge de 1515, article a Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics 9 (1998) «PDF».

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Porta i - Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Corts, Ramon; Galtés, Joan; Manent, Albert. Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya III: P-Z. Barcelona: Generalitat de Catalunya - Editorial Claret, 2001, p. 127. ISBN 9788439353652.
* Mallet, Geraldine. Eglises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 246. ISBN 2859982442.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Porta i Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Informació sobre Porta i els seus nuclis urbans Arxivat 2020-10-30 a Wayback Machine. (francès)
# Henioc

Henioc (en llatí Heniochus, en grec antic Ἡνίοχος = "auriga") fou un poeta còmic atenenc de la comèdia mitjana.
Suides menciona les seves obres:
* Τροχίλος
* Ἐπίκληρος
* Γοργόνες
* Πολυπράγμων
* Θωρύκιον
* Πολύευκτος
* Φιλέταιρος
* Δὶς ἐξαπατώμενος
Suides fa una curiosa referència i diu que Polieuctos va escriure una obra que s'anomenava Ἡνίοχος (Henioc). L'obra Πολύευκτος (Polieuctos) escrita per Henioc fa referència a un orador del temps de Demòstenes. Ateneu de Naucratis va preservar alguns fragments de les obres d'Henioc.

## Referències

* ↑ Heniochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 381

## Bibliografia

* Brown, Andrew. 1998. "Ancient Greece." In The Cambridge Guide to Theatre. Ed. Martin Banham. Cambridge: Cambridge UP. 441-447. ISBN 0521434378.
* Brockett, Oscar G. and Franklin J. Hildy. 2003. History of the Theatre. Ninth edition, International edition. Boston: Allyn and Bacon. ISBN 0205410502.
* Carlson, Marvin. 1993. Theories of the Theatre: A Historical and Critical Survey from the Greeks to the Present. Expanded ed. Ithaca and London: Cornell University Press. ISBN 0801481546.
* Csapo, Eric, and William J. Slater. 1994. The Context of Ancient Drama. Ann Arbor: U of Michigan P. ISBN 0472082752.
* Freund, Philip. 2003. The Birth of Theatre. Illustrated ed. Vol 1. of Stage by Stage. London: Peter Owen. ISBN 9780720611670.
* Janko, Richard, trans. 1987. Poetics with Tractatus Coislinianus, Reconstruction of Poetics II and the Fragments of the On Poets. By Aristotle. Cambridge: Hackett. ISBN 0872200337.
* Ley, Graham. 2006. A Short Introduction to the Ancient Greek Theater. Rev. ed. Chicago and London: U of Chicago P. ISBN 0226477614.
* Olson, S. Douglas, ed. 2007. Broken Laughter: Select Fragments of Greek Comedy. Oxford: Oxford UP. ISBN 9780199287857.
* Taplin, Oliver. 1993. Comic Angels and Other Approaches to Greek Drama Through Vase-Painting. Oxford: Clarendon P. ISBN 019814797X.
* Trypanis, Constantine Athanasius. 1981. Greek Poetry from Homer to Seferis. Chicago: U of Chicago P. ISBN 0226813169.
# Czech Tour

El Czech Tour, anteriorment Sazka Tour i Czech Cycling Tour, és una cursa ciclista que es disputa a la República Txeca. La cursa es creà el 2010 i des del 2011 forma part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Czech Cycling Tour ||||
| 2010 | Leopold König | Tomáš Bucháček | Milan Kadlec |
| edicions amateurs ||||
| 2011 | Stanislav Kozubek | Dariusz Baranowski | Jiří Hudeček |
| edicions professionals ||||
| 2012 | František Padour | Pàvel Koixetkov | Sven Van Luijk |
| 2013 | Leopold König | Kristian Haugaard | Sven Van Luijk |
| 2014 | Martin Mortensen | Nicolas Baldo | Maroš Kováč |
| 2015 | Petr Vakoč | Jan Bárta | Zdeněk Štybar |
| 2016 | Diego Ulissi | Sebastian Langeveld | Davide Rebellin |
| 2017 | Josef Černý | Jan Bárta | Jan Tratnik |
| 2018 | Riccardo Zoidl | Andreas Schillinger | Aleksejs Saramotins |
| 2019 | Daryl Impey | Lucas Hamilton | Michael Kukrle |
| 2020 | Damien Howson | Jack Bauer | Markus Hoelgaard |
| Sazka Tour ||||
| 2021 | Filippo Zana | Tobias Halland Johannessen | Rein Taaramäe |
| 2022 | Lorenzo Rota | Anthon Charmig | Kevin Colleoni |
| 2023 | Florian Lipowitz | Ben Zwiehoff | Jakub Otruba |
| Czech Tour ||||
| 2024 | Marc Hirschi | Diego Ulissi | Sergio Higuita García |

## Referències

* ↑ Sazka Tour - L'édition 2021 du Sazka Tour, ça commence ce jeudi !
* ↑ Looy, Nicolas Van. «Sazka Tour: Recorrido, dorsales y libro de ruta» (en castellà), 04-08-2021. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ «The History of SAZKA Tour». Czech Cycling Tour, s.r.o.. [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Quadrangle Lavinia Planitia

El quadrangle Lavinia Planitia és un dels quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-55) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 25º a 50° S, i longitud entre 330º a 360° E.
En els mapes a escala 1 / 10.000.000 (identificat amb el codi I-2475) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 0° a 57° S, i longitud entre 300º a 60° E.
Deu el seu nom a la Lavinia Planitia.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Lavinia Planitia, V-55
* ↑ Lavinia Planitia, I-2475
# Ralph Klein

Ralph Phillip Klein (Calgary, Alberta, 1 de novembre de 1942 - ibídem, 29 de març de 2013 va ser cap del Partit Progressista Conservador d'Alberta i primer ministre d'Alberta des 1992. Se li ha anomenat King Ralph (el rei Ralph) per la seva longevitat política així com al seu estil polític, que es percep com una mica autocràtic.

## Alcalde de Calgary

Klein va adquirir primerament una notorietat pública a Calgary, a Alberta, com a periodista a la ràdio i en televisió. Va ser reporter sènior de la crònica cívica en televisió i en la ràdio CFCN. Klein va conèixer els seus primers èxits polítics quan se li va triar alcalde de Calgary el 15 d'octubre de 1980. Durant el seu mandat a l'ajuntament, la ciutat va conèixer un boom econòmic, que va atreure a molta mà d'obra no qualificada provinent de tot el país. El 1988, durant el seu mandat d'alcalde, la ciutat de Calgary va ser l'amfitriona dels Jocs Olímpics d'Hivern, que van ser tot un èxit.

## Entrada a la política provincial

Klein va fer el salt de la política municipal a la política provincial, tornant-se membre de l'Assemblea legislativa d'Alberta per la circumscripció de Calgary-Elbow a les eleccions provincials de 1989. Va ser nomenat ministre de medi ambient en el si del govern de Don Getty. Va ser elegit a la seu del Partit progressista-conservador d'Alberta el 5 de desembre de 1992 i va esdevenir primer ministre de la província el 16 de desembre de 1992. Va portar el seu partit a la victòria en les eleccions de 1993, obtenint 45 dels 83 escons a la legislatura, així com el 45% dels vots emesos. Va ser reelegit el 1997, aquesta vegada amb el 51% dels vots i amb 63 dels 83 escons de l'Assemblea legislativa. Va obtenir el seu major èxit electoral a les eleccions del 2001, amb el 62% dels vots i 74 dels 83 escons.
Encara que el seu govern ha estat generós en les subvencions culturals i no ha aplicat retallades tan dràstiques com altres províncies (sobretot Ontario) en els programes de salut, els seus opositors l'acusen d'una manca de compassió en les seves polítiques socials i mediambientals. Els seus partidaris responen que Klein no fa més que establir prioritats apropiades per als fons limitats del govern.
Klein s'oposava al Protocol de Kyoto. Alberta és una de les majors productores de petroli i gas natural.
# Partit Comunista de la República Popular de Donetsk

El Partit Comunista de la República Popular de Donetsk (CPDPR; en rus: Коммунистическая партия Донецкой Народной Республики (КПДНР), Kommunisticheskaia vartia Donetskoi Narodnoi Respubliki) és un partit polític comunista de l'autoproclamada República Popular de Donetsk. El seu líder és Boris Litvinov, que va ser president del Consell Popular de la República Popular de Donetsk.

## Història

La creació del Partit Comunista de la República Popular de Donetsk va ser anunciada el 8 d'octubre de 2014. Boris Litvinov, que anteriorment era el líder d'una branca regional del Partit Comunista d'Ucraïna al districte de Kirovski, en va ser elegit president del partit.
Va donar suport Alexander Zakhàrtxenko per a la candidatura a primer ministre a les eleccions generals del Donbàs del 2 de novembre de 2014, el qual va guanyar. Amb tot, el partit directament no va poder participar-hi perquè «hi havia massa errors» en la documentació presentada. No obstant això, alguns candidats van ser incorporats a la llista del partit República de Donetsk, obtenint tres representants: Boris Litvinov, Vadim Zaibert i Nikolai Ragozin. Més endavant, Zaibert va ser mort en combat.
El 2016, en el marc de la retòrica anticomunista afavorida pel govern d'Ucraïna, tots els membres del Partit Comunista van ser desposseïts els seus escons al parlament per «pèrdua de confiança».
El 2019, el partit va enviar un missatge de reconeixement a Nicolás Maduro amb motiu de la presa de possessió davant el Tribunal Suprem de Justícia del seu segon mandat com a president de Veneçuela.

## Referències

* ↑ https://tass.com/world/753337?utm_source=en.wikipedia.org&utm_medium=referral&utm_campaign=en.wikipedia.org&utm_referrer=en.wikipedia.org
* ↑ (ucraïnès) "Parliament" of terrorists of "DNR" lead by a communist, Ukraïnska Pravda (24 July 2014)
* ↑ «За что Компартия Донецка лишилась мандатов - Газета.Ru», 04-10-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-04. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Eastern Ukraine's Fake State Is About to Elect a Fake Prime Minister». Arxivat de l'original el 2014-12-02. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ krasnajasvoboda. «Donetsk: The Third Extraordinary Congress of the Communist Party of the DNR Took Place» (en anglès), 11-08-2016. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Partido Comunista de la República Popular de Donetsk felicita al presidente Maduro con motivo de su juramentación - MPPRE». mppre.gob.ve. Arxivat de l'original el 2022-01-06. [Consulta: 6 gener 2022].
# Úbikh

* Per a altres significats, vegeu «Ubikh».
Úbikh (rus: У́бых) és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba esquerra del riu Tsemés, a 15 km al nord-oest del centre de Novorossisk i a 109 km al sud-oest de Krasnodar, la capital.
Pertany a l'ókrug urbà de Novorossisk.
# Cortsolàs

Cortsolàs és una partida del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primigeni, al Pallars Jussà.
Està situada al nord-oest del poble d'Aguiró, en els vessants sud-orientals de la Serra de Castellnou. És al nord-oest de les Fontanals i dels Corrals de Guiró.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Constantí de Rússia (gran duc de Rússia)

Constantí Nikolaievitx de Rússia (Sant Petersburg 1827 - Pavlovsk 1892). Gran duc de Rússia. Descendents seus són el rei Constantí II de Grècia, la reina Sofia d'Espanya, el príncep Felip d'Edimburg, el príncep Alexandre de Iugoslàvia, el duc Amadeu de Savoia-Aosta i el duc Eduard del Regne Unit.
Nascut el 21 de setembre de 1827 a la ciutat de Sant Petersburg era fill del tsar Nicolau I de Rússia i de la princesa Carlota de Prússia. Fundà la branca més brillant de la família imperial russa en tant que fou la més intel·lecutal i una de les que se sabé guanyà més prestigi a la cort imperial. El gran duc era net del tsar Pau I de Rússia i de la princesa Sofia de Württemberg per part de pare mentre que per part de mare ho era del rei Frederic Guillem III de Prússia i de la princesa Lluïsa de Mecklenburg-Strelitz.

## Núpcies i descendents

El gran duc es casà el 1848 amb la princesa Alexandra de Saxònia-Altenburg i tingueren sis fills:
* SAI el gran duc Nicolau de Rússia nascut el 1850 a Sant Petersburg i mort el 1918 a Taixkent. Es casà morganàticament amb Nadezhda Alexandrovna Dreyer.
* SAI la gran duquessa Olga de Rússia nascuda el 1851 a Pavlovsk i morta el 1926 a Pau (França). Es casà amb el rei Jordi I de Grècia.
* SAI la gran duquessa Vera de Rússia nascuda el 1854 a Pavlovsk i morta el 1912 a Stuttgart. Es casà amb el duc Eugeni de Württemberg.
* SAI el gran duc Constantí "KR" de Rússia nascut el 1857 a Pavlovsk i mort el 1915 a Sant Petersburg. Es casà amb la princesa Elisabet de Saxònia-Altenburg.
* SAI el gran duc Demetri de Rússia (1860-1919) nascut el 1860 a Strelna i executat l'any 1919 a la fortalesa de Sant Pere i de Sant Pau a Moscou.
* SAI el gran duc Venceslau de Rússia nascut el 1862 a Sant Petersburg i mort el 1879.
El gran duc donava suport obertament als liberals i a les seves reformes durant el període del regnat del seu germà el tsar Alexandre II de Rússia. Serví com a membre la Societat Imperial Russa de Geografia fundada l'any 1845 i depenent del Ministeri d'Afers Interns. La societat i el ministeri era un dels centres principals de trobada dels liberals russos del segle xix.
A part del suport que mostrà la reforma liderada pel tsar d'alliberar o propiciar l'emancipació dels serfs russos, també es mostrà partidari de la reforma de la marina imperial russa comesa l'any 1854.
Els anys 1862 i 1863 serví al tsar com a governador general del Regne de Polònia. El tsar digué: "deixar als polonesos tenir la seva pròpia Cort i les seves intrigues". Malgrat que els Gran duc intentà mostrar una actitud liberal cap als polonesos, els seus esforços esdevingueren en va havent de tornar a Sant Petersburg el gener de 1863 després d'un seguit de revoltes poloneses.
# Czas dojrzewania

Czas dojrzewania (en polonès Temps de maduresa) és una pel·lícula dramàtica moral polonesa del 1984, dirigida per Mieczysław Waśkowski.

## Argument

Polònia a la dècada de 1980, Trójmiasto. Romek, sobrenomenat "Robol", treballa molt a la drassana. Un dia, a l'hotel dels treballadors on viu, apareix la seva enamorada del seu poble natal, la Małgosia, de 17 anys. Com més tard se sap, la noia va fugir de casa, robant al pare de Badylarz una quantitat considerable de diners. Aviat la policia la busca. Romek, arriscant-se a l'hostilitat dels seus col·legues i altres problemes, intenta ajudar-la. No obstant això, Małgosia prefereix una vida fàcil i aviat cau en l'entorn dels drogodependents. La seva aventura a la gran ciutat acaba tràgicament: un dia la troben morta a l'escala d'un dels caus dels toxicòmans. Els metges confirmen una sobredosi de kompot.

## Repartiment

* Maria Probosz – Małgosia
* Jan Jurewicz – Romek
* Marek Probosz – drogadicte Krzysztof
* Arkadiusz Bazak – funcionari MO
* Bożena Dykiel – germana de Romek
* Piotr Godzieba – Zyga, amic de Roman
* Bogdan Izdebski – Jaroń
* Grzegorz Kruszewski – Adaś, amic de Roman
* Gustaw Kron – taxista
* Anna Dauksza – propietaria de la casa d'hostes
* Igor Mielczarek – Smolarz, amic de Roman
* Adam Probosz - addicte a les drogues Mały
* Bogusław Sochnacki – pare de Roman
* Franciszek Trzeciak – El pare de Gosia
* Wojciech Brzozowicz – capataz Szalewicz
* Igor Michalski – Smolarz, amic de Roman

## Música

La banda sonora de la pel·lícula va ser composta per un famós instrumentista polonès - Józef Skrzek. L'any 2009 es va publicar en CD una extensa il·lustració musical -18 cançons- sota el títol de la pel·lícula. La pel·lícula també va incloure una cançó titulada Ogniowe strzelby interpretada pel grup Klaus Mitffoch, popular a Polònia a la primera meitat dels anys vuitanta.

## Referències

* ↑ Czas dojrzewania a filmpolski.pl
* ↑ Czas dojrzewania a filmweb.pl
* ↑ Czas dojrzewania a avclub.com

## Enllaços externs

* Czas dojrzewania a YouTube