OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barri de Montserrat

Montserrat és un grup d'habitatges que conforma un dels barris de Terrassa, situat al districte 2 o de Llevant, al marge esquerre de la riera de les Arenes. Té una superfície de 0,12 km² i una població de 1.648 habitants el 2021.
Està limitat al nord pel carrer de Salamanca, al sud per la carretera de Montcada, a l'est per l'avinguda de Madrid i a l'oest per l'avinguda del Vallès.
Al nord del barri, i fins al passeig Vint-i-dos de Juliol (l'antiga via del ferrocarril Barcelona-Manresa de la RENFE), s'estén l'extens Polígon Industrial del Sector Montserrat (0,34 km²). Al sud del barri, sota la carretera de Montcada, hi ha un altre polígon industrial, el dels Bellots.
Depèn de la parròquia de la Mare de Déu de Montserrat, a Torre-sana. La festa major és el primer diumenge de juny.

## Història

El barri de Montserrat, també anomenat habitualment Grups de Montserrat, va néixer arran de la construcció d'un polígon de pisos promoguts per l'Obra Sindical del Hogar l'any 1955, que va agafar el nom de la muntanya de Montserrat, que es pot contemplar fàcilment des del barri.

## Referències

* ↑ «El Districte 2 - Ajuntament de Terrassa». Arxivat de l'original el 2018-08-04. [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «ACE 29. AJUSTES RAZONABLES EN LA REHABILITACIÓN DE POLÍGONOS DE VIVIENDAS: APLICACIÓN AL BARRIO MONTSERRAT DE TERRASSA (BARCELONA)». Arxivat de l'original el 2018-08-04. [Consulta: 4 agost 2018].
# Vulliens

Vulliens és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, situat al districte de Broye-Vully.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Lluís Puiggener i Fernández

Lluís Puiggener i Fernández (Barcelona, 23 d'agost de 1847 - ibídem, 12 d'octubre de 1918) va ser un escultor català.

## Biografia

Va néixer al carrer Sant Honorat de Barcelona, fill de Miquel Puiggener i Puiggener, de Santa Coloma de Queralt, i de Rosa Fernández i Serra, de Bellpuig.
Es va especialitzar en imatgeria religiosa i escultura funerària, terreny en el qual va col·laborar sovint amb Joan Flotats i Llucià. La seva principal obra van ser els dos monuments al general Prim, un a Reus i un altre a Barcelona. En Barcelona a Prim (parc de la Ciutadella, 1882-1887) va realitzar una estàtua eqüestre situada sobre un pedestal dissenyat per Josep Fontserè i Mestre. Destruïda l'obra original el 1936, va ser substituïda el 1948 per una altra elaborada per Frederic Marès. A Reus (plaça de Prim, 1891) va elaborar igualment una estàtua eqüestre sobre pedestal, amb el braç alçat amb una espasa donant l'ordre d'atac.
Va ser autor tanmateix de les escultures de la façana de la Granja Martí-Codolar i de l'estàtua de la Verge de la Mercè al jardí de la mateixa. Va col·laborar amb Joan Roig i Solé, Rossend Nobas i Francesc Pagès i Serratosa en els relleus del Monument a Antonio López y López, on va efectuar el corresponent al Crèdit Mercantil i Banc Hispano-Colonial.
Al cementiri del Poblenou de Barcelona va ser autor, al costat de Joan Flotats, de les figures del Repòs i l'Oració del panteó de la família Serra, obra del mestre d'obres Jeroni Granell i Mundet (1880). També té obres al cementiri de Manresa.
Es va casar l'agost de 1898 amb la manresana Petronila Domènech i Rosselló (1875-*), amb qui va tenir dos fills, Lluís i Emili.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1847, tercer llibre, número de registre 448.
* ↑ «Funerals». La Veu de Catalunya, 31-10-1918, pàg. 13.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 537.
* ↑ Jaume Fabre, Josep M. Huertas, Isabel Coll i Núria Rivero. «Barcelona a Prim». [Consulta: 27 desembre 2016].
* ↑ «Al general Prim». [Consulta: 19 gener 2017].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 213-214.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 98.
* ↑ «Lluís Puiggener Fernández». [Consulta: 19 gener 2017].
* ↑ «Lluís Puiggener i Fernández». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Esquela». La Vanguardia, 13-10-1918, pàg. 3.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
# Serra de les Raconades

La Serra de les Raconades és una serra del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, dins del terme antic de Guàrdia de Tremp, en territori del poble de Cellers.
Està situada al sud del terme, al vessant septentrional de la Serra del Montsec. És a la part baixa del Bosc de Guàrdia, a la dreta del barranc del Bosc, a ponent de la partida de les Raconades i al sud-oest de les Feixes del Barranc del Bosc. El Pas de la Carbonera és en els contraforts nord-occidentals d'aquesta serra.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Barri de Riera

El Barri de Riera és un barri de Cornellà de Llobregat on es troba l'Estadi Cornellà-El Prat del RCD Espanyol.

## Transports

* Estació Cornellà-Riera de la Línia Llobregat-Anoia dels FGC (L8, S33, S4, S8, R5 i R6).
* Bus: 57, 67, 68, 94, 95, L52, L82 i N13.
# Xuayb ibn Úmar

Xuayb ibn Úmar (àrab: شعيب بن عمر, Xuʿayb ibn ʿUmar), anomenat a les fonts gregues Saipis i Sait (en grec Σαΐπης i Σαήτ), fou emir de Creta del 855 al 880.
Va succeir el seu pare Umar ben Hafs ben Shuayb ben Isa al-Ghaliz al-Ikritish el 855. En 862 va dur a terme una expedició al Mont Atos. En 866 els romans d'Orient van preparar una expedició que fou aturada per l'assassinat de Bardes, oncle matern de l'emperador.
El 872 va dirigir atacs contra les possessions romanes d'Orient a la mar Adriàtica (Dalmàcia) i el 873 contra les illes de la mar Egea (dirigits per un renegat grec de nom Foci) i fins a l'Hel·lespont, on foren rebutjats per l'almirall Nicetes Oorifes. Foci va reorganitzar la seva força al Peloponès, però fou altre cop derrotat per Nicetes. Després d'això i durant deu o dotze anys, els musulmans van haver de pagar tribut a Constantinoble.
Va morir el 880 i li va succeir el seu fill Abu Abdallah Umar ben Shuayb.
# Éditions Galilée

Éditions Galilée és una editorial francesa amb seu a París i creada el 1971 per Michel Delorme. Està especialitzada en filosofia, literatura francesa, arts i humanitats. És coneguda per haver publicat textos vinculats amb el concepte de desconstrucció, teoritzat per Jacques Derrida, i sobre filosofia postmoderna d'autors com Jean Baudrillard i Jean-François Lyotard.
Entre les autories presents en el seu catàleg destaquen: Michel Bosquet, Sarah Kofman, Jean-Luc Nancy, Georges Perec, Jacques Dupin, Paul Virilio, Jean Oury, Félix Guattari, Bernard Stiegler, Ignacio Ramonet, Hélène Cixous, Michel Deguy, Michel Onfray, Pascal Quignard, Marc Augé, Yves Bonnefoy i Jacques Rancière. Així com també artistes del prestigi de Valerio Adami, Pierre Alechinsky, Karel Appel, Guillaume Corneille, Erró, Simon Hantaï i Antoni Tàpies.

## Referències

* ↑ Annuaire des maisons d'édition : Les éditions Galilée Arxivat 2019-08-07 a Wayback Machine., sur le site de La République des Lettres, 15 janvier 2009.
* ↑ «L'amour se bonifie avec l'âge» (en francès), 14-12-2006. [Consulta: 1r gener 2021].
# Juan García Calvo

Juan García Calvo (Granada, 15 de gener de 1897 - 1966), també anomenat Juaiso Calvo fou un futbolista andalús, murcià d'adopció, de la dècada de 1920 i pintor.
De nen es traslladà a Múrcia, on començà a jugar a diversos clubs amateurs de la ciutat. L'any 1917 marxà a Madrid per estudiar Belles Arts i allí jugà al club Stadium FC. Retornà a Múrcia, on jugà al Reial Múrcia, club que canvià diversos cops de nom (RS Levante, Murcia FC i Real Murcia). L'any 1923 establí la seva residència a Barcelona i disputà diversos partits amistosos amb el RCD Espanyol, però retornà a Múrcia aviat.
La temporada 1923-24 jugà al FC Martinenc. La següent temporada jugà al Gimnàstic FC de València. El 1928 fitxà pel València CF, però només disputà un partit amistós, ja que una greu lesió de lligaments l'obligà a deixar el futbol.
Un cop deixà el futbol es convertí en un pintor de renom.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Fitxa de Calvo». ciberche.net. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Valores Regionales». Mundo Deportivo, 31-08-1923. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «El Español se adjudica la Copa Bar Cisco». Mundo Deportivo, 25-09-1923. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Matchs locales». Mundo Deportivo, 22-08-1924. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Ayer corrieron rumores...». Mundo Deportivo, 15-10-1924. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Perfil». BDFutbol. [Consulta: 9 setembre 2020].
# Philip Bennett

Philip Bennett (San Francisco) és un periodista estatunidenc i professor de periodisme i política pública a la Universitat Duke. Estudiant de la Universitat Harvard, Bennett va començar la seva carrera al diari peruà Lima Times abans d'unir-se a l'equip de The Boston Globe (1984-1997) i The Washington Post (1997-2009). Va ser cap de redacció del Post de 2004 a 2008, un període durant el qual el diari va guanyar deu premis Pulitzer. Anteriorment va ser al mateix mitjà editor nacional adjunt de seguretat nacional, defensa i política exterior i cap de redacció adjunt d'informació internacional. En el Boston Globe, va ser corresponsal a l'estranger, reporter metropolità, editor adjunt de notícies de la secció "Metro" i, finalment, editor internacional del diari. També és professor, amb l'honor de James B. Duke, i director del Centre DeWitt Wallace per als mitjans i la democràcia de la Universitat Duke.

## Referències

* ↑ «Bennett to Lead Duke’s DeWitt Wallace Center for Media and Democracy». Duke University, 25-04-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-09.
* ↑ Post Names Philip Bennett as New Managing Editor (washingtonpost.com)
* ↑ «Washington Post's Philip Bennett to Join Duke Faculty». Duke University, 31-03-2009.
# Xuclamel comú

El xuclamel comú (Lonicera periclymenum) és una espècie de xuclamel de la família de les caprifoliàcies. També rep el nom de lligabosc atlàntic, dolçamel, gallarets pl., mare-selva o xuclamel atlàntic.

## Descripció

És un arbust enfiladís caducifoli de fins a 5 metres d'alçada, tot i que pot arribar als 8 metres.
Les fulles, de 3 a 9 cm, són primes, toves, lanceolades-el·líptiques, oposades de dues en dues per les bases.
La floració té lloc entre els mesos de juliol i setembre. Les flors, d'uns 4 cm, són blanques o grogoses, a vegades de color rosat. Són molt oloroses, amb la corol·la tubular i peludes. Estan obertes en 2 llavis desiguals, l'inferior enter i el superior dividit en 4 lòbuls; 5 estams sobresurten de l'interior del tub de la corol·la. Les flors són pol·linitzades per papallones nocturnes, ja que les flors solen estar tancades durant el dia i obertes de nit.
Els fruits són baies ovoides de color vermell disposats en glomèruls densos.

## Distribució i hàbitat

És una planta nativa d'Europa, que arriba a viure al sud de Noruega i de Suècia. Es troba sovint en boscos, arbredes, alzinars i bardisses. A Catalunya creix entre els 0 i els 1.200 metres d'altitud; rarament es troba els 1.200 i els 1.800 metres. Es cultiva com planta ornamental.

## Referències

* ↑ http://www.termcat.cat
* ↑ Masclans i Girvès, Francesc. Guia per a conèixer els arbusts i les lianes. (7a. ed. 1989). Barcelona: Montblanc-Martín/CEC, 1963. ISBN 84-85135-31-8.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2011-09-09. [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 211-212. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ «Royal Horticultural Society» (en anglès). [Consulta: 10 gener 2016].
# Lluís Pérez Calvo

Lluís Pérez Calvo «Paulí» (Barcelona, 20 de maig de 1930 - Manresa, 15 d'octubre de 2016).
El 1947, va ingressar al Monestir de Montserrat, quan n'era abat Aureli Maria Escarré. El nom de Paulí el va triar quan va ingressar al monestir, i ja el va conservar sempre. Mentre s'estava a Montserrat va seguir estudis a l'Escola Massana, i l'any 1962 va crear el taller de ceràmica blava del monestir. El 1966, a causa de discrepàncies amb el sector més conservador i dominant del monestir, ell i set monjos més es van traslladar al Conflent i van refundar la comunitat benedictina de Sant Miquel de Cuixà, substituint els cistercencs de l'Abadia de Fontfreda que s'hi havien instal·lat el 1919.
Va utilitzar també molt el gres, tan tornejat com modelat o per fer plafons. Es va dedicar també als murals, entre els quals destaca el que va fer entre el 2003 i el 2005 per a l'església de Santa Rosa de Lima, a San Antonio (Texas), un immens retaule de 8 x 11 metres. L'any 2011 l'Ajuntament de Sant Joan de Vilatorrada li va retre un homenatge.

## Referències

* ↑ Redacció «Mor als 86 anys el ceramista Paulí, instal·lat al Bages des de fa més de tres dècades». Regió 7, 22-10-2016.
* ↑ Colomer, Víctor «Cara a cara. Paulí, ex-monjo ceramista». Diari de Sabadell, 28-02-1998.
* ↑ «El mural de l'església de Santa Rosa de Lima». [Consulta: 12 febrer 2017].
* ↑ (www.diba.es), Diputació de Barcelona. «AJUNTAMENT DE SANT JOAN DE VILATORRADA, Acte d». [Consulta: 12 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Recordando al amigo Xavi Caba
# Çò des d'Aunòs

Çò des d'Aunòs és una casa de Bossòst (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal amb un pati clos adossat a l'esquerra i un afegit a la dreta, que assoleix tres plantes en alçada i "humarau" seguint la tipologia de les primeres construccions a la Val que daten de finals del segle xix. La façana s'orienta a llevant, paral·lela a la "capièra". Les obertures distribuïdes de manera simètrica(3-3-3) destaquen l'eix central,successivament,amb una porta de fàbrica que duu en la llinda l'any 1864, i un balcó a cada pis amb les baranes de ferro forjat. En "l'humarau" comparteixen dues llucanes. La coberta d'encavallades de fusta manté un llosat de pissarra, de dos vessants i "tresaigües" en els "penalèrs"

## Història

El llinatge dels Aunós és un dels més representatius de la Val, i en aquest sentit convé recordar la figura d'Eduard Aunós prou coneguda

## Referències

* 1 2 «Çò des d'Aunòs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].
# Microsoft Macro Assembler

El Microsoft Macro Assembler (amb acrònim anglès MASM) és un assemblador x86 que utilitza la sintaxi Intel per a MS-DOS i Microsoft Windows. A partir de MASM 8.0, hi ha dues versions de l'assemblador: una per a fonts d'assemblatge de 16 i 32 bits, i una altra (ML64) només per a fonts de 64 bits.
MASM és mantingut per Microsoft, però des de la versió 6.12 no s'ha venut com a producte separat. En canvi, es subministra amb diversos SDK de Microsoft i compiladors C. Les versions recents de MASM s'inclouen amb Microsoft Visual Studio.
Les aplicacions notables escrites a MASM són RollerCoaster Tycoon, que es va escriure en un 99% a MASM.
Les primeres versions de MASM generaven mòduls d'objectes utilitzant el format OMF, que s'utilitzava per crear binaris per a MS-DOS o OS/2.
Des de la versió 6.1, MASM és capaç de produir mòduls d'objectes en el format Portable Executable (PE/COFF). PE/COFF és compatible amb els compiladors C recents de Microsoft, i els mòduls d'objectes produïts per MASM o el compilador C es poden barrejar i enllaçar rutinàriament a binaris Win32 i Win64.
Alguns altres assembladors poden muntar la majoria de codi escrit per a MASM, amb l'excepció de macros més complexes.
* Turbo Assembler (TASM) desenvolupat per Borland, més tard propietat d'Embarcadero, actualitzat per última vegada el 2002, però encara es subministra amb C++Builder i RAD Studio.
* JWasm Macro Assembler, amb llicència sota el Sybase Open Watcom EULA. Última actualització el 2014.
* Macro Assembler de Pelle, un component de Pelles C Arxivat 2020-02-29 a Wayback Machine.
* UASM és un assemblador gratuït compatible amb MASM basat en JWasm.
* ASMC és un assemblador gratuït compatible amb MASM basat en JWasm.

## Referències

* ↑ «Chris Sawyer Software Development» (en anglès). www.chrissawyergames.com. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Marshall, Martin (April 29, 1991). «Macro Assembler Update Adds High-Level Features». InfoWorld 13 (17): 21. ISSN 0199-6649.
* ↑ «Archived copy» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-01-26. [Consulta: 24 juny 2008].
* ↑ «WHDC White Papers and Documentation» (en anglès). Microsoft. [Consulta: 25 setembre 2016].
* ↑ R. E. Harvey. «Assemblers», 2007. Arxivat de l'original el 16 February 2008. [Consulta: 4 febrer 2010].
# Servei de còpies de seguretat remot

Un servei de còpies de seguretat remot o en línia és un servei que proporciona a l'ordinador d'un usuari connexions en línia amb un sistema remot per copiar i emmagatzemar els fitxers de l'ordinador. SpiderOak n'és un exemple.

## Vegeu també

* Informàtica al núvol
* Emmagatzematge al núvol
* Servei d'allotjament de fitxers
# Església parroquial de Nostra Senyora de l'Assumpció

L'Església parroquial de Nostra Senyora de l'Assumpció és una església de tipus gòtic català de La Vila Joiosa. Va ser construïda el segle xvi sobre una ermita adjacent a una alqueria.
Es troba al barri vell de la localitat prop de la Costera La Mar, amb la seua entrada principal situada a la plaça de l'Església. Està enclavada dins de les muralles que envoltaven a la ciutat antiga i adossada a aquestes juntament amb el castell, avui inexistent. Al seu torn existeixen diversos habitatges adherits, ja que usen parts dels llenços com a parets.
L'edifici original fou construït el 1558 i consta d'una sola nau d'estil gòtic català dividida en sis trams. A l'interior hi ha un absis poligonal, el presbiteri, capelles entre els contraforts i una torre campanar que presideix el nucli històric i que antigament exercia funcions de vigilància. La seua il·luminació és reduïda i la decoració és escassa.
En el Renaixement se li van adossar unes portades i en el Neoclassicisme, dues capelles consagrades a Santa Marta (patrona del municipi) i a la Immaculada Concepció.
En ser església fortalesa, no només s'utilitzava per al culte i l'oració sinó també per a la defensa davant els atacs de pirates. De fet, l'absis compleix la funció de torre de la muralla. Com a fortalesa que és, disposava de sageteres perquè les usessin els arquers o, més endavant, els soldats amb pistoles o arcabussos. D'aquesta manera podien defensar a la població que s'amagava a l'església.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1750. Data de consulta: 10 octubre 2023.
* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Restauración de la iglesia fortaleza de la asunción de Villajoyosa (Alicante)». Fundación Dialnet, Univerisad de la Rioja [Consulta: 21 febrer 2016].
# Z2

L'ordinador Z2, creat per Konrad Zuse durant l'etapa (1938-1939), va ser dissenyada a partir del Z1, ja que crear una màquina mecànica presentava algunes dificultats, i a aquesta se li van afegir relés telefònics.
Va ser ajudat per un amic seu Helmut Schreyer el qual treballava amb relés electrònics, i li va demanar que li dissenyés els circuits per realitzar les tres operacions bàsiques, AND, OR i NOT, per així no dissenyar-los des de zero. Schreyer va resoldre aquest problema sense cap inconvenient mentre Zuse treballava en la part lògica dels circuits. Gràcies al seu treball en grup, es va pensar aconseguir una velocitat mil vegades superior a la qual s'obtenia mitjançant màquines de relés.

## Característiques principals

La unitat numèrica Z2 estava construïda amb 800 relés, encara que disposava de components mecànics. Disposava de la mateixa memòria que la Z1, el mecanisme de control es basava en un sistema de cinta perforada i amb la unitat aritmètica utilitzant 200 relés electromecànics. Tenia una freqüència de rellotge de 10 kHz i operava amb nombres de coma fixa.
Les seves característiques eren molt similars a la Z1, i per Zuse va ser un model experimental per provar el poder de la utilització dels relés telefònics.

## El seu fracàs i problemàtica

Zuse aviat es va adonar que construir una màquina amb aquestes característiques, màquina de bulbs, era pràcticament impossible a causa de l'escassetat de material i a l'adveniment de la guerra pel que va començar en el seu projecte utilitzant relés electromecànics. En començar la Segona Guerra Mundial, Zuse va ser cridat pel servei militar pel que es va interrompre el projecte, el qual més tard es reprendria gràcies al fet que va presentar una sol·licitud de descàrrec per poder continuar i la Wehrmacht va acceptar la seva sol·licitud. Aquesta màquina va ser destruïda durant un bombarder en 1940.

## Vegeu també

* Z1
* Z3
* Z4
* Z22

## Enllaços externs

* Document explicatiu de les Màquines de Zuse – Document de Word que explica les diferents màquines creades per Konrad Zuse.
* Pàgina explicativa sobre les Màquines de Zuse Arxivat 2007-10-15 a Wayback Machine. –Més informació explicativa sobre les Màquines de Zuse
# Museu Nacional d'Art Modern de Tòquio

El Museu Nacional d'Art Modern de Tòquio (东京 国立 近代 美术馆 Tōkyō Kokuritsu Kindai Bijutsukan) ubicat a Tòquio, Japó, és el museu més important que col·lecciona i exhibeix art contemporani japonès. Aquest museu de Tòquio és també conegut per l'acrònim anglès MOMAT (Museu of Modern Art Tokyo). El MOMAT és conegut per la seva col·lecció d'art del segle XX i inclou artistes tant d'estil occidental com Nihongo.

## Catàleg unificat

El Catàleg Col·lectiu de les Col·leccions dels Museus Nacional d'Art del Japó és un catàleg consolidat de material en poder dels quatre museus d'art japonès nacional :
* el Museu Nacional d'Art Modern de Kyoto (MOMAK))
* el Museu Nacional d'Art Modern de Tòquio (MOMAT)
* el Museu Nacional d'Art d'Osaka (NMAO)
* el Museu Nacional d'Art Occidental a Tòquio (NMWA):
La versió electrònica d'aquest catàleg col·lectiu està actualment en construcció, amb només algunes obres seleccionades disponibles en aquest moment.

## Referències

* 1 2 IAI-National Museums of Art union catalog

## Enllaços externs

* (anglès) National Museum of Modern Art, Tokyo Arxivat 2012-02-08 a Wayback Machine.
# Černochov

Černochov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1298.
# Yejis

Els yejis són els membres d'un grup ètnic guang que parlen el dialecte yeji de la llengua chumburung al sud del llac Volta, a Ghana. A Ghana hi viuen 2.650 yejis. El seu codi ètnic és NAB59a i el seu ID és 18871.

## Religió

El 91% dels yejis creuen en religions africanes tradicionals, el 8% són cristians i l'1% són musulmans. Dels cristians, la meitat són catòlics, el 25% són protestants i el 25% pertanyen a esglésies independents. Segons el joshuaproject, el 2% dels yejis cristians segueixen el moviment evangèlic.

## Referències

* 1 2 «Chumburung. A language of Ghana». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* 1 2 «Nchumburu, Kyombaron in Ghana». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Yeji in Ghana. Ethnicity». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «yeji in Ghana. Religion». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
# Zoran Tošić

Zoran Tošić (serbi: Зоран Тошић; nascut el 28 d'abril de 1987) és un futbolista serbi que juga de volant esquerre pel CSKA Moscou. Nascut en Zrenjanin, Tošić començà en l'equip local del Proleter Zrenjanin. Llavors s'uní al Budućnost Banatski Dvor, el qual aleshores se fusionaria amb el Proleter per formar el Banat Zrenjanin. Un any més tard, signà per l'equip serbi del FK Partizan, pels qui jugaria fins que dos anys després se aniria al Manchester United FC d'Anglaterra. Després d'un difícil començament en el primer equip dels Red Devils, va ser cedit 6 mesos al conjunt alemanys del 1. FC Köln en gener del 2010, i després transferit al CSKA Moscou de Rússia eixa mateix estiu.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Zoran Tošić a soccerbase.com (anglès)
* Perfil a ManUtd.com (anglès)