OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leponcis

Els leponcis (en llatí Lepontii, en grec antic Ληπόντιοι) eren un poble celta alpí que habitava les valls del sud dels Alps a la regió del Llac de Como i Llac Maggiore. Estrabó diu que eren una tribu rètica i que abans vivien més cap a Itàlia però havien estat rebutjats cap a les muntanyes. Juli Cèsar diu (De Bello Gallico IV, 10) que el Rin neix al país dels leponcis, i Plini el Vell diu que els ubers (uberi o viberi) ocupaven les fonts del Roine, però Claudi Ptolemeu els situa erròniament als Alps Cotians.
A la llista del Trofeu dels Alps d'August que transcriu Plini el vell, és esmentada entre les nacions alpines i els situa a la regió del Sant Gotard, on el Rin, el Roine, el Reuss i el Ticino neixen. Probablement la Vall Leventina (l'alta vall del Ticino) deriva el seu nom d'aquest poble. La seva capital segons Claudi Ptolemeu es deia Oscela o Oscella que podria ser Domodossola però com que erròniament els situa als Alps Cotians, Ptolemeu podria referir-se en realitat a la ciutat d'Ocelum (Usès).
Modernament s'anomenà Alps Lepontins la zona entre el Monte Rosa i el Sant Gotard.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre IV, X.3». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 20. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Smith, William (ed.). «Lepontii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 febrer 2021].
# Telmatobius huayra

Telmatobius huayra és una espècie de granota que viu a Bolívia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cortez, C., Reichle, S., De la Riva, I. & Köhler, J. 2004. Telmatobius huayra. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Emirat d'Hail

L'emirat de Hail (del nom de la seva capital) o de Xàmmar o Jabal Xàmmar (del nom de la regió central) fou un estat del nord de la península Aràbiga governat per la dinastia Al Raixid (Banu Raixid). El país va patir l'expedició egípcia el 1819. Després d'una hegemonia al final del segle xix i començament del xx, fou conquerit pels saudites el 1921. El Nafud, la regió situada al nord-oest, que en depenia, fou ocupada pels saudites el 1922. La capital de l'estat fou la ciutat de Hail.
La bandera de l'emirat es va adoptar el 1819 imitant la bandera turca. El sol era el símbol dels musulmans nusayrites (alauites) i els Al Raixid tenien com a color de clan el vermell.

## Llista d'emirs

* Abd-Al·lah (I) ibn Alí Al Raixid (1836-1848)
* Talal ibn Abd-Al·lah Al Raixid (1847-1867)
* Mitaab (I) ibn Abd-Al·lah Al Raixid (1867-1869)
* Bandar ibn Talal Al Raixid (1869-1872)
* Muhàmmad (I) ibn Abd-Al·lah Al Raixid (1872-1897)
* Abd-al-Aziz ibn Mitab Al Raixid (1897 - 1906)
* Mitaab (II) ibn Abd-al-Aziz Al Raixid (1906 - 1907)
* Sultan ibn Hammud Al Raixid (1907 - 1908)
* Saüd (I) ibn Hammud Al Raixid (1908, mort el 1909)
* Saüd (II) ibn Abd-al-Aziz Al Raixid (1908 - 1920)
* Abd-Al·lah (II) ibn Mitaab Al Raixid (1920 - 1921, mort 1947)
* Muhàmmad (II) ibn Talal Al Raixid (1921, mort 1954)
# Jules Vandenpeereboom

Jules (Julius) Henri Pierre François Vandenpeereboom, nascut a Kortrijk el 18 de març de 1843 i mort a Anderlecht el 6 de març de 1917, era un polític belga.
Membre del Partit catòlic, va representar el districte de Kortrijk a la Cambra de Representants de Bèlgica de 1878 a 1900. Va ocupar diverses cadires ministerials abans de ser primer ministre de gener a agost 1899.
Quan era ministre dels ferrocarrils, de correus i telègraf (abreujat PTT), sota el seu impuls, el 1891 va publicar els primer segell bilingüe en francès i neerlandès de Bèlgica. Va ser un primer pas cap al reconeixement del neerlandès al jove país.
Nomenat Ministre d'Estat, va representar Flandes Occidental al Senat a partir de 1900.

## Referències

* ↑ «Le gouvernement Vandenpeereboom (1899)». Les Belges, leur histoire…. [Consulta: 19 febrer 2018].
* ↑ Fredericq, Paul. «Hoofdstuk XII Verleden en toekomst der Vlaamsche Beweging». A: DBNL. Schets eener geschiedenis der Vlaamsche Beweging (en neerlandès), p. 413 [Consulta: 18 agost 2023].
# Resolució 2103 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2103 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 22 de maig de 2013 després de reafirmar les resolucions 2030, 2048 i 2092, el Consell mostra la seva preocupació per la situació a Guinea Bissau després del cop d'estat de 2012, així com per la pesca il·legal i el tràfic de drogues, decideix prorrogar el mandat de la UNIOGBIS fins al 31 de maig de 2014, exhortant a les parts a continuar el diàleg i sol·licita al Secretari General que informi amb una avaluació de la situació a Guinea Bissau i recomanacions respecte del mandat de la missió i un possible reajustament del suport de les Nacions Unides.

## Vegeu també

* Cop d'estat de 2012 a Guinea Bissau
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 – 2015)

## Referències

* ↑ Security Council, Adopting Resolution 2103 (2013), Extends Mandate of United Nations Presence in Guinea-Bissau by One Year

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# ZIF

Un ZIF, acrònim en anglès de Zero Insertion Force, és un tipus de sòcol de CPU que permet inserir i treure components sense fer força i d'una forma fàcil, ja que porta una palanca que impulsa tots els pins amb la mateixa pressió, de manera que també evita que es danyin.
Es fa servir tant per microprocessadors, com per microcontroladors, circuits integrats i cartutxos, com els de la NES.
En els microprocessadors, és elèctricament com PGA, encara que gràcies a un sistema mecànic és possible introduir el microprocessador sense necessitat de cap força, evitant així el risc de trencament d'algun dels seus pins.
Els sòcols ZIF per microcontroladors són de color blau i solen amb entre 28 i 40 pins.

## Sòcols de prova universals

Els xips DIL estàndards venen en dos amples (mesura entre els centres de contactes), en 0,3 mm (7,62) (R / prim) per a dispositius més petits (8-28 pin) i 0,6 a (15,24 mm) per a dispositius més grans (24-40 PIN). Per a permetre el disseny dels programadors i els dispositius similars es fabriquen sòcols de prova universal que suporten una àmplia gamma de dispositius alguns en DIP estret i alguns en DIP ample. Aquests tenen ranures d'ample en el qual els entren els pins de 0,3 i 0,6 en els dispositius a inserir.

## Sòcols ZIF "wire-to-board"

Els connectors ZIF "wire-to-board" (cable/placa) s'utilitzen per subjectar els cables a la placa de circuit imprès dins d'un equip electrònic. Els cables, sovint formats per un cable pla, són pre-pelats i els extrems col·locats a l'interior del connector. En ajuntar les dues parts lliscants del connector, aquestes subjecten els cables amb força fent el contacte. L'avantatge més important d'aquest sistema és que no requereix un mitjà d'acoblament a ser instal·lat en els extrems del cable, per tant estalvi d'espai i de costos dins dels equips miniaturitzats. Veure Flat Flex Cable

## Sòcols Ball grid array

Es poden utilitzar sòcols ZIF per als xips BGA, en particular durant el desenvolupament. Aquests sòcols tendeixen a ser poc fiables, i no subjecten totes les boles. Un altre tipus de socket BGA, també sense força d'inserció, però no un "sòcol ZIF" en el sentit tradicional, funciona millor mitjançant l'ús de clavilles de ressort que empenyent cap amunt les boles des de sota.

## Vegeu també

* Dual in-line package

## Referències

* ↑ Scott Mueller, Upgrading and Repairing PCs, Eleventh Edition, Que, 1999, ISBN 0-7897-1903-7 pages 87-88
* ↑ Scott Mueller; Mark Edward Soper. «Microprocessor Types and Specifications» (en anglès). Pearson Inform IT. [Consulta: 31 agost 2017].
# Premi TFG

El Premi TFG, Premi Treball Final de Grau o Premi al millor Treball de Fi de Grau és un premi atorgat als millors Treballs de Fi de Grau (TFG) en la universitat. Els premis TFG tenen per objecte premiar i reconèixer l'excel·lència del treball de fi de grau (tesina) i la recerca de l'alumne universitari. Es concedeix o pot concedir en totes les àrees del saber (ciència, tecnologia, medicina, dret, ciències socials, ...). El premi pot ser atorgat per la universitat o per una entitat externa a la universitat (fundacions, govern, companyies, ...).

## Referències

* ↑ «Premios TFG». [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ García, Manuel. «Convocatoria del IV Premio “TRABAJO FIN DE GRADO” de la AEE» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «Asociación Española para la Economía Energética | Premios AEEE al mejor Trabajo Fin de Grado, Trabajo Fin de Máster y Capítulo de Tesis Doctoral». [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ ub. «Premis al millor TFG i TFM amb perspectiva de gènere - Universitat de Barcelona». [Consulta: 26 desembre 2021].
# Lesnoi (Buriàtia)

* Per a altres significats, vegeu «Lesnoi».
Lesnoi (en rus: Лесной) és un poble (un possiólok) de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 6 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км
# Telmatobius hypselocephalus

Telmatobius hypselocephalus és una espècie de granota que viu a l'Argentina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lavilla, E. 2004. Telmatobius hypselocephalus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Kràsnie Orlí

Kràsnie Orlí (en rus: Красные Орлы) és un poble de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.391 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. [Consulta: 24 març 2014].
# Jules Van Hevel

Jules Van Hevel (Koekelare, 10 de març de 1895 - Oostende, 21 de juliol de 1969) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1919 i 1936.
Els seus triomfs més destacables són el Tour de Flandes, la París-Roubaix, la Volta a Bèlgica i dos campionats nacionals en ruta. En total aconseguí 26 victòries.

## Palmarès

* 1919
** 1r al Campionat de Flandes
* 1920
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r al Tour de Flandes
** 1r al Campionat de Flandes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1921
** Campió de Bèlgica en ruta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1922
** 1r del Tour de Flandes Occidental
* 1923
** 1r del Gran Premi de Brasschaat
** 1r del Critèrium dels Asos
** 1r del Circuit de les 3 viles germanes
** 1r de la Haia-Arnhem-La Haia
** 1r dels Sis dies de Brussel·les, amb César Debaets
* 1924
** 1r a la París-Roubaix
** 1r del Circuit de París
** 1r del Critèrium dels Asos
* 1925
** 1r dels Sis dies de Gant, amb César Debaets
* 1926
** 1r del Circuit del Litoral
* 1927
** 1r de la Hannover-Bremen-Hannover
** 1r de la Berlín-Cottbus-Berlín
* 1928
** 1r a la Volta a Bèlgica i vencedor d'una etapa
** 1r del Circuit de les Regions Flamenques
* 1930
** 1r a Gistel
* 1931
** 1r a Avelgem
* 1932
** 1r a Niel

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1921. Abandona

## Enllaços externs

* Palmarès de Jules Van Hevel (francès)
# Muriel Rukeyser

Muriel Rukeyser (Nova York, 15 de desembre de 1913 - Nova York, 12 de febrer de 1980) va ser una poetessa i activista política nord-americana. Se la coneix pels seus poemes, que tracten temes com la igualtat, el feminisme, la justícia social o el judaisme. De marcada tendència progressista, va cobrir com a corresponsal el cas dels Scottsboro Boys i va treballar per a la International Labor Defense. El 1936 era a Barcelona per cobrir l'Olimpíada Popular i va viure de primera mà el Cop d'estat del juliol del 1936 a Barcelona, fets que van impactar la seva obra.
Combinava poesia i ciència en obres com Theory of Flight (1935) o U.S.I. (1938). El 1938 va publicar The Book of the Dead, que documentava els detalls del desastre del túnel de Hawks Nest. També va publicar Breaking Open (1973) i The Gates (1976).
Durant els anys 60 i 70 va presidir la filial americana del PEN Club Internacional i va destacar-se per la seva oposició a la Guerra del Vietnam. Va escriure diverses biografies.

## Referències

* ↑ «Muriel Rukeyser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Muriel Rukeyser, la veu silenciada de la Guerra Civil», 14-09-2019. [Consulta: 15 setembre 2019].
# ZFK Spartak Subotica

El ZFK Spartak Subotica és un club femení de futbol de Subotica que juga a la Superlliga Sèrbia.
Va ser el primer campió de futbol femení de Iugoslàvia, al 1975, quan s'anomenava Zeljeznicar Subotica. Després de 35 anys sense guanyar un títol, des del 2010 ha guanyat sis Lligues i cinc Copes. A la Lliga de Campions ha superat la fase prèvia tres vegades. En totes tres ocasions va caure als setzens de final.

## Plantilla 2016-17

| Porteres | Porteres | Defenses | Defenses | Centrecampistes | Centrecampistes | Davanteres | Davanteres |
| 01 | Milica Kostic | 02 | Alina Baka | 10 | Tijana Filipovic | 06 | Alex Quincey |
| 12 | Sara Cetinja | 03 | Yekaterina Gokhman | 15 | Sara Pavlovic | 07 | Allegra Poljak |
| 21 | Dajana Mihajlovic | 04 | Orsoja Vajda | 17 | Tijana Matic | 08 | Tseng Shu-O |
| | | 05 | Violeta Slovic | 19 | Valdir Lopes | 09 | Adrienne Mekuko |
| | | 13 | Milana Golubovic | 20 | Andjela Frajtovic | 11 | Simona Krstanovska |
| | | 16 | Dunja Mostarac | 22 | Natalija Drobnjak | 14 | Eli Jakovska |
| | | | | | | 18 | Jelena Marenic |
* 1 Milica Kostic - 12 Sara Cetinja - 21 Dajana Mihajlovic
* 2 Alina Baka - 3 Yekaterina Gokhman - 5 Violeta Slovic - 4 Orsoja Vajda - 13 Milana Golubovic - 16 Dunja Mostarac
* 10 Tijaa Filipovic - 15 Sara Pavlovic - 17 Tijana Matic - 19 Valdir Lopes - 20 An djela Frajtovic - 22 Natalija Drobnjak
* 6 Alex Quincey - 7 Allegra Poljak - 8 Tseng Shu-O - 9 Adrienne Mekuko - 11 Simona Krstanovska - 14 Eli Jakovska - 18 Jelena Marenic

## Títols

* 1 Lliga de Iugoslàvia
** 74/75
* 6 Lligues de Sèrbia
** 10/11 - 11/12 - 12/13 - 13/14 - 14/15 - 15/16
* 5 Copes de Sèrbia
** 11/12 - 12/13 - 13/14 - 14/15 - 15/16
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | Fase previa ¹ | Setzens de final |
| 11/12 | Glasgow City |
| 12/13 | NSA Sofia | Kopparbergs Göteborg |
| 13/14 | Olimpia Cluj | FK Rossiyanka |
| 14/15 | ZNK Osijek |
| 15/16 | CF Benfica | VfL Wolfsburg |
| 16/17 | Breidablik UBK |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ Soccerway
* ↑ RSSSF
# Església de Sant Vicenç de Castellet

Església de Sant Vicenç de Castellet és una obra del municipi de Sant Vicenç de Castellet (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una església de caràcter neogòtic d'una sola nau situada dins el nucli de la vila. Presenta un campanar torre adossat a la mateixa església i a l'altre costat té un cos annex. La façana principal és molt senzilla, destaquen tres finestres apuntades a cada banda, i una portalada amb un timpà que acaba en un arc conopial imitant l'art gòtic. La resta de finestres del temple cultual també presenten el mateix arc. Als murs laterals hi ha un seguit d' òculs sense decoració.
L'interior de l'església presenta arcades laterals que s'obren a les capelles.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Vicenç de Castellet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ Suades i Marigot, Jordi «L'ESGLESIA NEOGOTICA DE SANT VICENC DE CASTELLET» (pdf). Dovella, 29, 1989 [Consulta: 9 novembre 2015].
# Portoferraio

Portoferraio és un municipi italià que supera els 12 000 habitants. Pertany a la Província de Livorno (Toscana) i és la ciutat més important de l'illa d'Elba. És el municipi més poblat de l'illa i amb 50,35 km² el segon més extens després de Marciana.

## Història

Portoferraio fou fundat, l'any 1548, per ordre del gran duc Cosme I de Florència, del qual la ciutat va prendre el nom ''Cosmopoli'', concebuda com una plaça militar amb l'objectiu de defensar la costa del Gran Ducat de Toscana i l'illa d'Elba; fou per això la primera seu de l'Orde dels Cavallers de Sant Esteve Papa i Màrtir, encarregats d'aquesta defensa. La ciutat al principi era poc més que un conjunt de construccions militars (encara avui estan ben conservades i es poden visitar) com els forts: Fort Stella, Fort Falcone i Fort Inglese i les muralles, en perfecte estat, que envolten el centre històric de Portoferraio.
Romangué sota el control del Gran Ducat de Toscana fins al segle xviii quan l'illa fou el centre d'una guerra, per la seva posició estratègica, entre França, Àustria i Anglaterra, finalment l'illa fou assignada a Napoleó Bonaparte com a residència durant el seu exili. Napoleó va elegir com cap de l'illa Portoferraio, i a la ciutat són encara presents i es poden visitar les dues viles que foren residència de l'emperador francès, gràcies al qual Portoferraio va créixer amb rapidesa així com la resta de l'illa, afavorida per les infraestructures creades i a revalorització de les mines de ferro de Rio Marina que eren d'en Raphaelo Tonietti un home que va ser el primer de portar carbó a Barcelona amb barco, en aquest període Portoferraio esdevingué el port dedicat al transport del ferro des de l'illa d'Elba al continent, de la qual cosa es derivà l'actual nom.
Posteriorment Portoferraio passarà sota el domini dels Apiani, senyors de Piombino, fins al 1860 quan s'unificà Itàlia. La ciutat viurà un període d'estabilitat econòmica, com tota l'illa, gràcies a la mineria de ferro fins als inicis dels anys 70, quan la indústria del ferro entra en crisi. Ràpidament les mines foren desmantellades (la darrera fou tancada el 1981).
En aquests anys es produí una important emigració.
Darrerament Portoferraio, gràcies a la bellesa de les seues platges, s'ha reciclat a la indústria del turisme, que avui en dia representa la principal font de riquesa

## Referències

* ↑ Russo, F. La difesa costiera dello Stato dei reali presidi di Toscana dal XVI al XIX secolo (en italià). Stato Maggiore dell'Esercito, 2002. ISBN 978-88-87940-18-3.
* ↑ Lamy, J.N.; Novi, P. Trattato teorico e pratico delle batterie di J.N. Lamy capitano del Corpo reale di artiglieria di Francia tradotto dal francese da P. Novi capitano del Corpo reale di artiglieria (en italià). dalla reale tipografia della guerra, 1830.
* ↑ Monaca, G.D.. 1557-1815. Reali Presidi di Toscana. Un piccolo stato, una grande storia (en italià). C&P Adver Effigi, 2021 (Reali presidi di Toscana). ISBN 978-88-5524-235-6.

## Enllaços externs

* Portoferraio Arxivat 2006-05-12 a Wayback Machine..
# El congost de la mort

El congost de la mort (títol original en anglès: Thunder in the Sun) és una pel·lícula estatunidenca de Russell Rouse estrenada el 1959. Ha estat doblada al català.

## Argument

Segle XIX. Entre l'afluència de colons que immigren al Nou Món, hi ha els bascos. Els bascos, els seus costums i les seves tradicions. Els seus costums tan caducs com rígids: la submissió de les dones promeses des de la infantesa, les seves nombroses supersticions, el seu afecte pels seus plans de vinyes com a les brases que transporten religiosament en perols des de França. És a dir si, per al seu guia, l'expedició que consisteix a fer-los travessar el desert californià no es presenta no com una excursió! Si els indis s'hi fiquen, a més a més...

## Repartiment

* Susan Hayward: Gabrielle Dauphin
* Jeff Chandler: John Bennett, el guia
* Jacques Bergerac: Peppo Dauphin
* Carl Esmond: André Dauphin
* Blanche Yurka: Louise Dauphin
* Fortunio Bonanova: Fernando Christophe
* Felix Locher: Daniel
* Bertrand Castelli: Edmond Duquette
* Veda Ann Borg (no surt als crèdits): Marie

## Critiques

Les escenes on els bascos ataquen els indis, saltant de roca en roca i empenyent trèmolos folklòrics, són, sense cap dubte, una de les més originals de la història del cinema."

## Referències

* ↑ esadir.cat. El congost de la mort. esadir.cat.
* ↑ «Thunder in the sun». The New York Times.
* ↑ Alain Paucard - Guide des Films, edicions Robert Laffont, 1990
# Discriminació institucional

La discriminació institucionalitzada o discriminació institucional és el tracte injust i discriminatori d'un individu o grup per una societat i les seves institucions. Es tracta d'un biaix intencionat o involuntari basat en creences estereotipades (com ara sexistes o racistes) compartides per la majoria d'una societat.
Tal discriminació es codifica en els procediments administratius, polítiques, lleis o objectius de les pròpies institucions. Entre els efectes de la discriminació institucional hi ha majors índexs de suïcidi, de pobresa o d'accés a la salut entre la població afectada.

## Vegeu també

* Discriminació
* Discriminació positiva
* Gentrificació

## Referències

* ↑ Aronson, E., Wilson, T. D., & Akert, R. M. (2010). Social Psychology (7th edition). New York: Pearson.
# Rhamdia argentina

Rhamdia argentina és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pardices, A., E. Bermigham i A. Montilla & I. Doadrio 2002: Evolutionary history of the genus Rhamdia (Teleostei: Pimelodidae) in Central America. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 25: 172-189.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ainhoa Murua Zubizarreta

Ainhoa Murua Zubizarreta (Zarautz, 18 de juliol de 1978) és una triatleta basca, guanyadora d'una medalla de bronze en el Campionat Mundial de Triatló per Relleus de 2006, i dues medalles en el Campionat Europeu de Triatló, plata en 2012 i bronze en 2015.
Ha participat en tres Jocs Olímpics, aconseguint un diploma de setè lloc a Londres 2012 i quedant 24a Atenes 2004 i 28a a Pequín 2008.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2006 | Cancún ( Mèxic) | 3 | Relleus |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2012 | Eilat ( Israel) | 2 | Individual |
| 2015 | Ginebra ( Suïssa) | 3 | Individual |

## Referències

* ↑ «Ainhoa Murua» en Triathlon.org (en anglès).
* ↑ «Ainhoa Murua» Arxivat 2014-01-02 a Wayback Machine. en Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).