OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mecànica molecular

La mecànica molecular és la modelització de sistemes moleculars mitjançant l'ús de la mecànica clàssica. Aquest model considera els àtoms de la molècula com un conjunt d'esferes amb un radi determinat (generalment, el de van der Waals), enllaçades mitjançant molles amb una distància d'equilibri que correspon a la longitud d'enllaç. L'energia potencial del sistema es calcula emprant un conjunt de funcions matemàtiques anomenat camp de forces o force field.
La mecànica molecular pot ser utilitzada tant en molècules petites com en sistemes biològics macromoleculars, de milers o milions d'àtoms.

## Vegeu també

* Dinàmica molecular
# Vajdakita

La vajdakita és un mineral de la classe dels òxids. Nom atorgat en honor de Josef Vajdak (nascut el 31 de març de 1930, a Helena, Montana, EUA). Col·leccionista de minerals i distribuïdor nord-americà de minerals rars.

## Classificació

La vajdakita es troba classificada en el grup 4.JC.20 segons la classificació de Nickel-Strunz (4 per a Òxids (hidròxids, V [5,6] vanadats, arsenits, antimonurs, bismutits, sulfits, selenits, tel·lurits, iodats); J per a Arsenits, antimonits, bismutits, sulfits, selenits, tel·lurits; iodats i C per a Arsenit, antimonurs, bismutits; sense anions addicionals, amb H₂O; el nombre 20 correspon a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La vajdakita és un òxid de fórmula química [(Mo$^{6+}$O₂)₂(H₂O)₂As₂$^{3+}$O₅]·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. El seu color va de verd a gris-verd; la seva llüissor és vítria.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Europa. Sol presentar-se en les fractures en la proximitat d'una veta de mineral. Format per l'àcid sulfúric concentrat en presència de As₂O₃.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Vajdakite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* American Mineralogist (2002): 7: 983-990.
# Nové Mesto nad Váhom

Nové Mesto nad Váhom és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trenčín, és capital del districte de Nové Mesto nad Váhom.

## Història

A l'actual barri de Mnešice s'hi descobrí un jaciment que data de l'època paleolítica, eneolita, un barri cendrer de l'edat de bronze i les tombes de Gran Moràvia. La vila es convertí en un mercat important gràcies a la seva posició a la cruïlla de les carreteres de Považie a Moràvia amb el gual sobre el riu Váh. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1253 quan Belo IV acordà la llibertat als ciutadans per llur fidelitat durant la invasió tàrtara. Del 1388 al 1550 pertanyé a la noblesa de Beckov, quan obtingué els privilegis de ciutat. El 1440 la vila fou envaïda pels hussites, el 1503 i el 1559 pels turcs i durant el 1705 pels soldats imperials. Les fortificacions ja estaven totes construïdes cap als segles xvi i xvii. Al segle xix es desenvolupà com una vila d'artesans, amb mercats agrícoles, sobretot de cereals. El 1870 hi tingué lloc la primera obra teatral i el 1875 s'hi fundà una impremta.

## Barris

La ciutat es divideix en set barris:
* Centrum I
* Centrum II
* Centrum III i Mnešice
* Dolné Samoty
* Hájovky
* Javorinská
* Rajková

## Ciutats agermanades

* Uherské Hradiště, República Txeca
* Sant Petersburg, Rússia
* Kysáč, Sèrbia
* Bakú, Azerbaidjan
* Maribor, Eslovènia
# Irene La Sen

Irene del Valle de la Sen, més coneguda pel seu nom artístic Irene La Sen, (Barcelona, 1984) és una poeta catalana en llengua castellana resident a Palma.

## Trajectòria

Molt activa en ambients de poesia underground, jam sessions i slams en diverses ciutats, ha protagonitzat també diverses improvisacions en viu. Ha col·laborat a més diverses edicions dels festivals d'art experimental R.E.A.L., COSMOPOÉTICA'10, Artmoda i PING!, al festival indie SOS 4.8, a la Noche del Poetry Slam Europeo de Madrid, al 1r Campionat de Poetry Slam Barcelona, al festival de poesia independent Inverso de 2010 i a l'acte de presentació de l'Anilla Cultural Latinoamérica-Europa al CCCB, així com en tertúlies organitzades per l'Institut d'Estudis Baleàrics. Col·labora en l'organització de Poetry Slam Punto Es i de Poetry Slam Mallorca, el qual va fundar en 2010 amb Annalisa Marí Pegrum.
Fora de la península ha participat en el SZIGET Festival i a l'European Poetry Slam Days de Berlín de 2009.

## Estil

Irene La Sen és considerada una poeta d'estil dinàmic, aconseguit a través de diversos estils musicals que van des del blues o el jazz fins a la música electrònica. Les seves lletres s'inspiren en temes com la relació de l'ésser humà amb l'entorn, la soledat, la integritat, les relacions i les patologies humanes contemporànies, el dolor o les contradiccions, entre d'altres.
L'autora afirma que per ella és una necessitat transmetre el que escriu, i afirma que interpreta perquè sent com a veritat el que ha escrit. Veu la poesia com una via d'escapament de la rutina i la feina diàries, com un exercici de silenci o d'introspecció.

## Guardons

Fou la guanyadora del primer slam de poesia celebrat a Palma el juny de 2009.

## Obres destacades
### Llibres

* La Sen, Irene. CAL (en castellà), 2010. ISBN 9788461436125.

### Discos

* Irene La Sen; Xarro de las Calaveras. CAL VIVA (en castellà), 2010.

## Referències

* ↑ Martínez, Iago. «Escribir en condiciones» (en castellà). La Corunya: El País, 05-08-2012. [Consulta: 21 març 2016].
* 1 2 3 4 «Irene LA SEN» (en neerlandès, francès i castellà). transpoesie.eu, 2015. [Consulta: 21 març 2017].
* 1 2 3 4 «Intervocálica Poéticas intermèdia» (en castellà). Barcelona: Projectes Poètics Sense Títol, 2011. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ «Irene la Sen» (en castellà). canciondeautor.es. Arxivat de l'original el 2017-03-23. [Consulta: 23 març 2017].

## Enllaços externs

* Irene La Sen - Lloc web oficial
# Àrabs manga

Els Manga o Wamanga és un terme que es refereix als araboparlants procedents d'Oman, concretament de la regió de Masqat, que immigren a Àfrica oriental, especialment a les petites illes com Zanzíbar. Es diferencien inclús dels omanites que ja portaven un temps, que es van establir durant la primera onada d'immigració, no només pel temps que ja portaven, sinó també pel seu nivell d'educació, del coneixement islàmic, d'integració, del nivell socioeconòmic i així com del període que tenien intenció quedar-se (de mitjana, una generació).
Per tant, els Manga, degut el seu nivell baix en tot lo anteriorment mencionat respecte els seus predecessors, només podien aspirar a llocs econòmics de baix nivell, com a petits conreadors de terres, supervisors de plantacions, gerents de caravanes o petits comerciants a diferència dels predecessors que es van esdevindre aristòcrates.

## Etimologia

El terme deriva de l'àrab munqa'a (la mar) i la seva arrel, naqa'a, "remullar". Per tant, es refereix a mariners àrabs o qualsevol àrab que vingués d'ultramar.

## Referències

* 1 2 Valeri, Marc «Nation-Building and Communities in Oman since 1970: The Swahili-Speaking Omani in Search of Identity». African Affairs, 106, 424, 2007, pàg. 479–496. ISSN: 0001-9909.
* ↑ Lofchie, Michael F. Zanzibar: Background to Revolution. Princeton University Press, 1965. ISBN 978-0-691-00008-4.
* ↑ Glassman, Jonathon. War of Words, War of Stones: Racial Thought and Violence in Colonial Zanzibar (en anglès). Indiana University Press, 2011, p. 195. ISBN 978-0-253-22280-0.
# Can Brugueres

Can Brugueres és una obra del municipi de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local, que dona lloc al barri de Can Brugueres.

## Descripció

Can Brugueres és la masia que centra el barri del mateix nom, situat a la banda esquerre del riu Foix. Consta de planta baixa, pis i golfes, amb coberta a doble vessant i té annexes unes galeries que formen un pati interior. Les portes són adovellades i els interiors presenten elements d'interès.

## Història

L'origen de Can Brugueres (antigament Mas Gaó i després Can Barceló de Brugueres) cal situar-lo en època medieval. Encara es conserven pergamins del segle xv. Posteriorment, ha estat reformada en diverses ocasions. A una de les portes laterals hi ha la data de 1718.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Brugueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Corral (desambiguació)

«Corral» té aquests significats:
* Corral, recinte tancat per acollir-hi animals
* Corral de comèdies, espai on es representa el teatre del Segle d'Or espanyol
* Corral-Rubio, municipi de la província d'Albacete
* Corral de Almaguer, municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa
* Corral de Ayllón, municipi de la província de Segòvia a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Corral de Calatrava, municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Antonio Corral Fernández (1949, Astúries), fotògraf i editor asturianocatalà
Viccionari
# Mecànica ondulatòria

La mecànica ondulatòria és el nom que va rebre la mecànica quàntica en els seus inicis, i és d'aquesta manera que a vegades hom es refereix a les teories quàntiques desenvolupades durant les tres primeres dècades del s. XX, i que van acabar desembocant en la formulació de l'equació de Schrödinger l'any 1926 i l'actual formulació matemàtica de la mecànica quàntica l'any 1930. La mecànica ondulatòria considerava les partícules com a ones materials, d'acord amb la dualitat ona-corpuscle de Louis de Broglie. La mecànica quàntica abandonà aquesta visió, i l'equació de Schrödinger és una equació per a ones immaterials que descriuen una densitat de probabilitat.
# Vegetarianisme a l'Índia

A l'Índia, el vegetarianisme és generalment sinònim de lactovegetarianisme. La majoria dels restaurants a l'Índia són clarament diferents i es comercialitzen com "vegetarià", "verd" o "pur vegetarià". Els restaurants vegetarians són abundants, en general molts estan disponibles (Shakahari: menjadors sànscrit). Els ingredients d'origen animal (diferents de la llet i la mel), com ara mantega, gelatina, brou, no s'utilitzen en la cuina tradicional. Índia ha creat un sistema d'etiquetatge de productes alimentaris a base de només ingredients vegetarians, amb un punt verd en un quadrat verd. La marca d'una taca marró en un quadrat marró significa la presència d'ingredients d'origen animal (diferents de la llet o els seus derivats directes).
D'acord amb una enquesta duta a terme per The Hindu el 2006, 31% dels indis són vegetarians, mentre que un altre 9% consumeix ous. Entre les diverses comunitats, el vegetarianisme és més comú entre la comunitat de jainista i els brahmans (55%) i menys comú entre els musulmans (3%) i els residents dels estats costaners. Altres estudis citats per la FAO i el Departament d'Agricultura dels Estats Units estimen que entre el 20% i el 42% de la població de l'Índia és vegetariana. Aquests estudis indiquen que fins i tot els indis mengen carn poques vegades, menys del 30% consumeix regularment. Les raons són part principalment culturals i econòmiques.
El recent creixement de la venda a l'engròs organitzat a l'Índia ha estat colpejada per una certa controvèrsia, ja que alguns vegetarians exigeixen supermercats sense carn.

## Referències

* ↑ MINISTRY OF HEALTH AND FAMILY WELFARE (DEPARTMENT OF HEALTH) NOTIFICATION New Delhi, the 4th abril 2001.
* ↑ The food habits of a nation The Hindu
* ↑ 2.3 Growth and Concentration in India Arxivat 2018-08-17 a Wayback Machine. FAO Document Repository
* ↑ Passage to India Arxivat 2009-06-19 a Wayback Machine. USDA
* 1 2 «The Elephant Is Jogging: New Pressures for Agricultural Reform in India». Arxivat de l'original el 2006-12-28. [Consulta: 6 març 2015].
* ↑ Cop d'Estat incruent el múscul flex vegetarians indis 14 juliol 2007 L'Edat

## Vegeu també

* Vegetarianisme en l'hinduisme
# Novénkaia

«Novénkaia» té aquests significats:
* Novénkaia (Astracan), localitat de l'óblast d'Astracan, a Rússia
* Novénkaia (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Wolfgang del Palatinat-Zweibrücken

Wolfgang del Palatinat-Zweibrücken (en alemany Wolfgang von Pfalz-Zweibrücken) va néixer a Zweibrücken (Alemanya) el 26 de setembre de 1526 i va morir al municipi francès de Neiçon l'11 de juny de 1569. Era un noble alemany de la Casa de Wittelsbach, fill del comte palatí i duc de Zweibrücken Lluís II (1502-1532) i de la princesa Elisabet de Hessen (1503-1563).
En morir el seu pare, el 1632, ell va assumir el títol de duc de Zweibrücken, però la regència del Palatinat va recaure en el seu oncle Robert, comte de Veldenz fins al 1543. El 1548 l'emperador Carles V va ocupar els territoris protestants per a reintroduir-hi el catolicisme, una imposició que s'allargà fins al 1552. La Pau d'Augsburg de 1555 va posar fi al conflicte religiós, i diversos estats alemanys van ser secularitzats. El 1557 Wolfgang va rebre els territoris del Palatinat-Neuburg segons l'acord de Heidelberg. El 1566 va servir com oficial de cavalleria en la guerra contra els turcs.
El 1569 va anar a ajudar els hugonots francesos amb 14.000 mercenaris, durant la tercera de les Guerres de religió de França (la seva intervenció va ser finançada per la reina Elisabet I d'Anglaterra). Va envair la regió de Borgonya, però va ser mort en el conflicte.
Després de la seva mort el palatinat es va repartir entre els seus cinc fills, que acabarien creant tres branques diferents: Felip Lluís el Palatinat-Neuburg, Joan el Palatinat-Zweibrücken, i Carles el Palatinat-Birkenfeld. Otó Enric, que va rebre el Palatinat-Sulzbach i Frederic el Palatinat-Zweibrücken-Vohenstrauß-Parkstein, no van tenir descendència masculina.

## Matrimoni i fills

El 24 de febrer de 1544 es va casar amb Anna de Hessen (1529-1591), filla del landgravi Felip I de Hessen (1504-1567) i de Cristina de Saxònia (1505-1549). El matrimoni va tenir els següents fills:
* Cristina (1546-1619).
* Felip Lluís (1547-1614), casat amb Anna de Cleves (1552-1632).
* Joan I (1550-1604), casat amb Magdalena de Jülich-Cleves-Berg (1553-1633).
* Dorotea Agnès (1551-1552).
* Elisabet (1553-1554).
* Anna (1554-1576).
* Elisabet (1555-1625).
* Otó Enric (1556-1604), casat amb Dorotea Maria de Württemberg (1559-1639).
* Frederic (1557-1597), Caterina Sofia de Liegnitz (1561-1608).
* Bàrbara (1559-1618), casada amb el comte Gottfried d'Oettingen-Oettingen (1554-1622).
* Carles I (1560-1600), casat amb Dorotea de Brunsvic-Lüneburg (1570-1649).
* Maria Elisabet (1561-1629), casada amb el comte Emich XII de Leiningen-Dagsburg-Hardenburg (1562-1607).
* Susanna (1564-1565).

## Enllaços externs

* Genealogia de la Casa de Wittelsbach
* http://history.wikia.com
* Wolfgang von Zweibrücken
* Evangelische Kirchenordnungen des 16. Jahrhunderts bei „Heidelberger Akademie der Wissenschaften“
# Can Solà (Barcelona)

Can Solà, coneguda també com a Casal del Solà, fou una masia de Barcelona, actualment enderrocada. Documentada almenys des de segle xvi. La propietària d'aquesta masia, Josefa Solà, va cedir, a finals del segle xix, els terrenys on actualment s'aixeca la parròquia de Santa Eulàlia de Vilapicina, al passeig de Fabra i Puig. El nom d'aquesta masia és citat repetidament pel Baró de Maldà. Va desaparèixer amb la urbanització dels carrers de Santanyí i d'Alella.

## Referències

* ↑ AAVV., 1989. "Les masies de Nou Barris. Aproximació històrica i reivindicació patrimonial", Finestrelles 15, Centre d'Estudis Ignasi Iglésias, Barcelona, pp. 43-57.
* ↑ MARTIN PASCUAL, M., 2003. Inventari de les antigues masies localitzades a l'actual Districte de Nou Barris. Barcelona, inèdit
* ↑ «Can Solà (Barcelona)». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
# Daniel Guillén Ruiz

Daniel "Dani" Guillén Ruiz (Plasència, Província de Cáceres, 1 d'octubre de 1984) és un futbolista extremeny que juga com a lateral esquerre.

## Carrera de club

Guillén fou fitxat pel planter del Reial Madrid des d'un altre club de la capital, el Las Rozas CF, i va començar a jugar al Reial Madrid C. La temporada 2006–07, va debutar amb el Reial Madrid Castella a segona divisió, jugant 17 partits, tot i que l'equip va acabar baixant; l'ant següent va jugar encara menys.
Descartat pel Reial Madrid el 2008, Guillén va seguir la seva carrera a Segona Divisió B, primer amb el Benidorm CF i posteriorment passant per diversos equips, com UE Sant Andreu, CE L'Hospitalet, CE Atlètic Balears, Burgos CF i CF Fuenlabrada.

## Referències

* ↑ Balderas, Miguel Ángel. «La última plantilla que descendió con el Castilla. ¿Qué fue de ellos?» (en castellà). Vavel, 26-11-2013. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Plantilla del equipo: R.M. Castilla temporada 2006–07» (en castellà). Liga de Fútbol Profesional. [Consulta: 21 juny 2008].

## Enllaços externs

* Daniel Guillén Ruiz a BDFutbol
* Daniel Guillén Ruiz a La Preferente (castellà)
* Daniel Guillén Ruiz, Fitxa a Soccerway
# Montalèir

Montélier és un municipi (comuna) del departament francès de la Droma al sud-est de França. Tenia 1.087 habitants l'any 1911 i 3.433 el 2008.

## Referències

* INSEE
# Oligocottus rimensis

Oligocottus rimensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 6,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des del sud-est d'Alaska fins al nord de la Baixa Califòrnia (Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans i capaç de respirar aire quan és fora de l'aigua.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1946. Fishes of the Pacific coast of Canada. Fish. Res. Board Can. Bull. 68: 368 p.
* ↑ Clemens, W.A. i G.V. Wilby, 1961. Fishes of the Pacific coast of Canada. 2a edició. Fish. Res. Bd. Canada Bull. (68):443 p.
* ↑ Coad, B.W., 1995. Encyclopedia of Canadian fishes. Canadian Museum of Nature and Canadian Sportfishing Productions Inc. Singapur.
* ↑ Hart, J.L., 1973. Pacific fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 180:740 p.
* ↑ Lamb, A. i P. Edgell, 1986. Coastal fishes of the Pacific northwest. Harbour Publishing Co. Ltd., la Colúmbia Britànica, el Canadà. 224 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.
* ↑ Yoshiyama, R.M., C. Sassaman i R.N. Lea, 1986. Rocky intertidal fish communities of California: temporal and spatial variation. Environ. Biol. Fish. 17(1):23-40.
* ↑ Martin, K.L.M. i C.R. Bridges, 1999. Respiration in water and air. P. 54-78. A: M.H. Horn, K.L.M. Martin i M.A. Chotkowski (eds.). Intertidal fishes. Life in two worlds. Academic Press. 399 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Isawiyya

«Isawiyya» té aquests significats:
* Isawa, confreria del Magreb
* Al-Isawiyya, grup sectari criptojueu fundat per Abu Isa al-Isfahani
# Zoòlit

Un zoòlit (del grec «ζωον» zoon, animal; λίθος lithos, pedra) és un artefacte arqueològic elaborat en pedra amb forma d'animal. Els zoolits estan estretament relacionats amb els ornitòlits i antropòlits. Les troballes més notables pertanyen a Sud-amèrica, fonamentalment al Brasil, on s'han trobat zoòlits amb forma de peix. També se'ls troba a l'Uruguai, on es destaquen les tauletes xamàniques zoomòrfiques trobades a San Luis, Valizas, Cabo Polonio i Tacuarí; per les seves similituds amb altres peces de la «tradició sambaquí» del sud-est del Brasil es considera que, en comptes d'haver estat realitzada per indígenes de l'Uruguai, probablement es tracti d'un producte d'un intercanvi cultural.
Es pot suposar que aquests objectes servien com morters per a la barreja d'al·lucinògens amb fins cerimonials. Aquesta peça denota una societat sofisticada i és molt escassa, per la qual cosa no són infreqüents les falsificacions.

## Referències

* ↑ Sambaquis, los concheros brasileños (castellà)
* ↑ Uruguay prehistórico (castellà)
* ↑ Sambaquíes en Uruguay: ¿una prueba de su presencia? (castellà)
* ↑ Memorias ancestrales, pàg. 19 PDF (castellà)
* ↑ «Arqueología de la sospecha» (en castellà). El Pais, 21-07-2006. Arxivat de l'original el 2010-08-30. [Consulta: 15 setembre 2018].

## Vegeu també

* Køkkenmødding
* Museu Nacional (Rio de Janeiro)
* Prehistòria del Brasil
# Can Soliguer

Can Soliguer és una obra noucentista de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici, que es troba aïllat i situat en una gran parcel·la, fou projectat com una casa senyorial a l'estil de les vil·les florentines, amb dues plantes, golfes i soterrani, i amb cobertes de teula àrab i de tres vessants. L'edifici principal, de planta gairebé rectangular, té una terrassa sobresortint en un dels costats i un cos del tipus bow window poligonal, en planta baixa. Tots els murs, arrebossats i llisos, estan pintats de blanc, tot contrastant amb la terra cuita de to argilós emprada per emmarcar les obertures, els arcs de la loggia arcada de la primera planta, el guardapols d'algunes finestres, l'encoixinat de les cantoneres dels murs, la imposta motllurada que separa visualment les dues plantes i el frontó de la porta d'accés.
L'interior de l'immoble destaca pels seus espais amplis i elegants i una escala de dos trams que comunica les dues plantes.

## Història

L'enginyer i industrial Joan Soliguer i Artau va encarregar la construcció de la casa d'estiueig a l'arquitecte Raimon Duran i Reynals, on hi van passar els estius Roser Soliguer i Valls i el seu espòs Jaume Bofill i Bofill (fill del poeta Guerau de Liost), amb els seus fills. Després de la Guerra Civil, el paisatgista jardiner Josep Batlle i Gras va projectar el jardí.

## Referències

* 1 2 3 «Can Soliguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].