OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tàngara vermella

La tàngara vermella (Calochaetes coccineus) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Calochaetes P.L. Sclater, 1879.

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva nebulosa dels Andes, al sud-est de Colòmbia i est de l'Equador i del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara vermella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Cantons de l'Alta Savoia

Els Cantons de l'Alta Savoia s'agrupen en els quatre districtes amb què es divideix aquest departament de la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Aïzóon

L'aïzóon (Aizoon hispanicum), és una espècie de planta dins la família de les aïzoàcies. Hi dues variants lingüístiques del nom comú, aguasul i gazul.
És una planta herbàcia anual de 5-20 cm, amb fulles sense pecíol, papil·loses i suculentes. Les flors són solitàries blanques i sense pètals, amb tèpals acrescents de 3-15 mm groguencs a l'interior i verds a l'exterior. El fruit és una càpsula.
A.hispanicum és una planta nativa probablement de les Illes Canàries. S'estén per la conca mediterrània meridional i oriental, incloent-hi els Països Catalans.

## Taxonomia

És el basiònim d'Aizoanthemum hispanicum (L.) H.E.K.Hartmann, Illustr. Handb. Succ. Pl.: Aizoaceae A-E (ed. H.E.K.Hartmann) 29 (2002 publ. 2001)

## Referències

* 1 2 «Aizoon hispanicum». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Flora Ibérica - RJB
* ↑ IPNI
# Luci Corneli Lèntul (legat 168 aC)

Luci Corneli Lèntul (en llatí: Lucius Cornelius Lentulus) va ser un oficial romà del segle ii aC. Formava part de la família dels Lèntuls, d'origen patrici.
Corneli va ser un dels enviats romans que va portar al Regne de Macedònia les ordres i instruccions del senat romà pel cònsol Luci Emili Paulus Macedònic després de la derrota del rei Perseu de Macedònia l'any 168 aC. Es desconeix si es tracta del mateix personatge que consta com a pretor el 140 aC i amb el cònsol el 130 aC, però les edats de les magistratures encaixen raonablement.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «31. L. Lentulus». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown, and Company, 1867, p. 732.
* ↑ «Cornelius 190, 191». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Bethesda (Maryland)

Bethesda és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 55.277 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bethesda tenia 55.277 habitants, 23.659 habitatges, i 14.455 famílies. La densitat de població era de 1.624,2 habitants per km².
Dels 23.659 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 99.102 $ i la renda mitjana per família de 130.160 $. Els homes tenien una renda mitjana de 84.797 $ mentre que les dones 57.569 $. La renda per capita de la població era de 58.479 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bethesda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bethesda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tuttovale Menon

Tuttovale Menon (francès: Tugdual Menon) (Bretanya, segle XVI - Ferrara, 1567 $^{(Gregorià)}$) fou un compositor francès. Considerat per la tradició com el professor principal del jove compositor italià Claudio Merulo.
Va néixer a Gran Bretanya, en lloc imprecisat (o potser Cambrai), però certament abans de 1502, Menon va arribar a Itàlia a principis de la tercera dècada del segle xvi, i es va establir a Correggio, llavors dominat per la família dels Correggio i en particular per Verónica Gambara, vídua de Giberto X.
Estava casat amb una dona anomenada Júlia, i tenia almenys onze fills, una d'ells anomenada Margaret va ser batejada el 1521 tenint com a padrí el Duc de Mòdena, Segimon d'Este, un senyal que Menon estava en estreta associació amb els tribunals Po. Un altre fill va ser, per contra, anomenat Segimon Quirino (Quirino era el patró de Correggio).
Segons algunes fonts també era un convidat del comte Boiardo di Scandiano el 1543, i per descomptat anar a la cort de Renata de França en Ferrara en 1548, a la qual va dedicar l'únic llibre de madrigals a la premsa que ha arribat a nosaltres en nom seu. Perquè pel que sembla posseïa uns terrenys a Correggio, Menon era òbviament un ciutadà profundament arrelat a la ciutat emiliana i no només un passatger convidat: Aquest autoritza amb més força la possibilitat que es tractava efectivament d'un mestre d'elements musicals Claudio Merulo i sens dubte insereix un element d'indubtable interès en el marc, encara per estudi els moviments i influències dels compositors a la zona de la Vall del Po en la primera meitat del segle xvi. Una tradició historiogràfica no provada suggereix que també va tenir relacions d'ensenyament musical amb la poetessa Gaspara Stampa.
Sembla que Menon va tornar a Bretanya, a Cambrai, el 1550, el trobem a Correggio dos anys més tard i, de nou, el 1553, a Ferrara, on va morir entre 1566 i 1568.

## Música

Amb el seu nom es troba un llibre de 44 madrigals de quatre parts dedicats a "Renata di Franca" i publicat el 1548 (es conserva una còpia al Museu Internacional i la Biblioteca de Música de Bolonya).
Un altre dels seus madrigals està contingut en una antologia dedicada a la investidura del duc Ercole II d'Est de 1534. Els seus madrigals estan ben elaborats, amb molts salts, pauses i notes repetides.

## Referències

* ↑ Riemann Musiklexikon

## Bibliografia

* Giuseppe Martini, Claudio Merulo, Parma, Ordine Costantiniano di S. Giorgio, 2005 (pp.36-37)
* Cécile Vendramini: Les ofrenes musicals a Renée de France, filla de Lluís XII, París, 1997 (p. 199-205)
# Paracheilinus nursalim

Paracheilinus nursalim és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'oest de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Allen, G.R. & Erdmann, M.V. 2008. Paracheilinus nursalim, a new species of flasher wrasse (Perciformes: Labridae) from the Bird's Head Peninsula of western New Guinea with a key to the species of Paracheilinus. aqua International Journal of Ichthyology, 13 (3-4): 179-188.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Aquapress (anglès)
# Pentholaea

Pentholaea és un gènere d'ocells de la família dels muscicàpids (Muscicapidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.10, 2011) aquest gènere està format per tres espècies que eren classificades al gènere Myrmecocichla:
* Pentholaea albifrons.
* Pentholaea arnotti.
* Pentholaea collaris.
# Cantons de l'Alta Viena

Els Cantons de l'Alta Viena són 42 i s'agrupen en 3 districtes:
# Barranc de Malavesina

El Barranc de Malavesina és un barranc que discorre del tot dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom «segurament deriva d'un terme basc que vol dir rodals dolents, mals paratges».
És afluent per la dreta del Riuet d'Estany Negre. Situat en la Capçalera de Caldes, té el naixement a 2.494 metres, a l'Estany de Malavesina. El seu curs discorre cap a l'est-sud-est i desemboca, a 1.833 metres, al Riuet d'Estany Negre, en l'extrem sud-occidental del Pletiu de Riumalo.

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Malavesina. [Consulta: 22/09/2013]

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 9 juliol 2011].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Estany de Malavesina (desguas). [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Barranc de Malavesina (desembocadura). [Consulta: 22/09/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Luci Corneli Lèntul Caudí (cònsol 237 aC)

Luci Corneli Lèntul Caudí (llatí: Lucius Cornelius L. f. Ti. n. Lentulus Caudinus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la família dels Cornelis Lèntuls, una branca patrícia de la gens Cornèlia.
Era fill del cònsol de l'any 275 aC, Luci Corneli Lèntul, i el primer que va portar el cognom de Caudí, encara que és possible que el seu pare ja el portés (els Fastos estan mutilats en aquest punt). Va exercir algunes magistratures, entre les quals les d'edil curul i pontífex màxim, i l'any 237 aC va ser cònsol. Durant el seu consolat va derrotar els lígurs. Va morir l'any 213 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 729.
# Bethlehem (Nova York)

Bethlehem és un poble situat al comtat d'Albany a l'estat nord-americà de Nova York. L'any 2000 tenia 31.304 habitants i una densitat poblacional de 247,6 persones per km².

## Demografia

Segons l'Oficina del Cens, l'any 2000 els ingressos mitjans per llar a la localitat eren de 63.169$, i els ingressos mitjans per família eren de 77.211$. Els homes tenien uns ingressos mitjans de 52.433$ davant dels 36.739$ per a les dones. La renda per capita a la localitat era de 31,492$. Al voltant del 3,1% de la població estava per sota del llindar de pobresa.

## Personatges cèlebres

* James Charles, personalitat d'internet.
* Megyn Kelly, periodista.
* Eva Marie Saint, actriu.

## Referències

* ↑ «Zip Code 12508 Profile, Map and Demographics - June 2020» (en castellà). [Consulta: 15 juny 2020].
# Tuttosport

Tuttosport és un diari esportiu italià fundat el 30 de juliol del 1945 per Renato Casalbore amb dues edicions setmanals inicialment, passant a tres l'any següent i sortint cada dia des del 12 de març del 1951.
És de caràcter nacional, té la seu a Torí i redaccions a Roma, Milà i Gènova. Presenta un total de 28 a 32 pàgines.
Anualment atorga el prestigiós Premi Golden Boy al millor jugador europeu menor de 21 anys.

## Direcció

El seu director actual és Giancarlo Padovan. Els anteriors directors han estat:
* Antonio Ghirelli
* Xavier Jacobelli
* Gianpaolo Ormezzano

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2006-12-08 a Wayback Machine. (italià)
# Masaharu Suzuki

Masaharu Suzuki (Prefectura de Shizuoka, Japó, 3 d'agost de 1970) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masaharu Suzuki va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Pembroke (Malta)

Pembroke és una ciutat de Malta, situada a la costa oriental del país. En el cens de 2020 tenia 3 910 habitants, amb una superfície de 2,3 km².
És un barri residencial al costat de St. Julian's. Deu el seu nom a Robert Henry Herbert, 12è comte de Pembroke, i secretari de la guerra britànic el 1859.

## Referències

* ↑ «Total Population by region, district and locality» (en anglès). National Statistics Office Malta. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Cantons de l'Alta Còrsega

Els Cantons de l'Alta Còrsega (Còrsega) són 30 i s'agrupen en 3 districtes:
# Batarà pissarrós de Bolívia

El batarà pissarrós de Bolívia (Thamnophilus sticturus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva humida del sud-oest de la conca de l'Amazones.

## Referències

* ↑ «Batarà pissarrós de Bolívia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Luci Corneli Lèntul Llop

Luci Corneli Lèntul Llop (llatí: Lucius Cornelius Cn. f. L. n. Lentulus Lupus) va ser un magistrat romà fill de Gneu Corneli Lèntul, que va ser cònsol l'any 201 aC. Formava part dels Cornelis Lèntuls, una branca patrícia de la gens Cornèlia.
Va ser edil curul l'any 163 aC, cònsol el 156 aC i finalment va exercir la important magistratura de censor l'any 147 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «13. Lucius Cornelius Lentulus Lupus». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown and Company, 1867, p. 730.
# Tundrita-(Ce)

La tundrita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el massís de Lovozero, anteriorment anomenat Lovozero Tundra, més el sufix "-(Ce)" pel seu contingut en ceri.

## Característiques

La tundrita-(Ce) és un silicat de fórmula química Na₂Ce₂Ti(SiO₄)(CO₃)₂O₂. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És una espècie estretament relacionada amb la kihlmanita-(Ce).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tundrita-(Ce) pertany a «9.AH - Nesosilicats amb CO₃, SO₄, PO₄, etc.» juntament amb els següents minerals: iimoriïta-(Y), tundrita-(Nd), spurrita, ternesita, britholita-(Ce), britholita-(Y), el·lestadita-(Cl), fluorbritholita-(Ce), fluorel·lestadita, hidroxilel·lestadita, mattheddleïta, tritomita-(Ce), tritomita-(Y), fluorcalciobritholita i fluorbritholita-(Y).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita No. 45 del mont Lepkhe-Nel'm, al llac Seidozero, al massís de Lovozero, Península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita al massís de Khibini, també a la península de Kola; a la pedrera Poudrette (Montérégie, Quebec); i al complex intrusiu d'Ilímaussaq, a Kujalleq (Groenlàndia).

## Referències

* ↑ «Tundrite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 octubre 2017].
* ↑ «Tundrite-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2016. [Consulta: 17 octubre 2017].
# Parambassis pulcinella

Parambassis pulcinella és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 8 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 15-16 radis tous a l'aleta dorsal.
* 3 espines i 16-17 radis tous a l'aleta anal.
* 25 vèrtebres.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Myanmar i, probablement també, Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mentocrex

Mentocrex és un gènere d'ocells de la família dels sarotrúrids (Sarothruridae) que habita zones humides i boscoses de Madagascar.

## Taxonomia

Tradicionalment han estat inclosos dins el gènere Canirallus i la família dels ràl·lids de la que van ser separats, arran els treballs de Garcia et al. 2014. La separació en dues espècies és recent i es va fer arran els traballs de Godman et al. 2011.
* rascló dels tsingys - Mentocrex beankaensis.
* rascló becblau - Mentocrex kioloides.

## Referències

* ↑ Juan C. Garcia-R, Gillian C. Gibb, Steve A. Trewick. Deep global evolutionary radiation in birds: Diversification and trait evolution in the cosmopolitan bird family Rallidae. 2014. Molecular Phylogenetics and Evolution 81, 96–108
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi : 10.14344/IOC.ML.7.2.
* ↑ S. M. Goodman; M. J. Raherilalao; N. L. Block, 2011. Patterns of morphological and genetic variation in the Mentocrex kioloides complex (Aves: Gruiformes: Rallidae) from Madagascar, with the description of a new species. Zootaxa 2776: 49-60
# Universitat Europea de Madrid

La Universitat Europea de Madrid és una universitat privada amb seu a Villaviciosa de Odón (Madrid). Compta amb un altre campus al municipi madrileny d'Alcobendas i també a València i a La Orotava (Tenerife).

## Història

Als seus inicis, el 1989, va funcionar com a centre adscrit de la Universitat Complutense de Madrid, fins al juliol del 1995, quan el Congrés va aprovar la llei 24/1995, la qual la reconegué com a universitat privada. Es va afegir a la xarxa Laureate International Universities quatre anys més tard. Pel que fa al centre adscrit a València el 2008, la Generalitat Valenciana el va incorporar amb caràcter oficial a l'oferta d'estudis superiors al País Valencià i més tard, en novembre del 2012, va rebre l'autorització definitiva de les Corts per incorporar-se al Sistema Universitari Valencià. Fins aquest any, tots els campus havien estat sota el nom d’ "Universitat Europea de Madrid", però, arran de la seva expansió estatal, es va crear la marca "Universitat Europea" per a totes les universitats espanyoles.

## Escoles i Facultats

* Facultat de Ciències Biomèdiques i de la Salut
* Facultat de Ciències de l'Activitat Física i l'Esport
* Facultat de Ciències Socials i de la Comunicació
* Escola d'Arquitectura, Enginyeria i Disseny
* Escola de Postgrau de la Universitat Europea
* Escola Universitària Reial Madrid – Universitat Europea

## Enllaços externs

* Lloc web oficial

## Referències

* ↑ «BOE.es - Documento BOE-A-1995-17361» (en castellà). [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ «Quiénes somos - Universidad Europea» (en castellà). [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ «La Universidad en cifras - Universidad Europea de Valencia» (en castellà). [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ «Universidad Europea de Madrid» (en castellà). Directorio General de Universidades, 27-03-2013. Arxivat de l'original el 2017-12-31 [Consulta: 31 desembre 2017]. Arxivat 2017-12-31 a Wayback Machine.
# Fórmula floral

En botànica, la fórmula floral és una manera de representar simbòlicament l'estructura d'una flor mitjançant l'ús de lletres, nombres i altres signes. Típicament, s'utilitza la fórmula floral per representar les característiques morfològiques de les flors d'una determinada família de plantes, més que d'una espècie en particular. Les següents són el símbols més utilitzats:
K ó Ca= calze; per exemple, Ca⁵ = indica que la flor té 5 sèpals. C = corol·la; per exemple, Co$^{3(x)}$ = significa que els pètals es presenten en un nombre que és múltiple de 3. Z = s'agrega si la corol·la és zigomorfa. Exemple, KZ⁶ = indica una corol·la zigomorfa amb 6 pètals A = androceu, per exemple, A$^∞$ = significa que presenta molts estams G = gineceu; així, G(3)$_1$$^∞$ = indica un gineceu d'ovari súper (per això la "G" està subratllada), compost per 3 carpels units entre si (per això el nombre tres es posa entre parèntesis), amb un sol lòcul i nombrosos òvuls per lòculs. La quantitat de lòculs de l'ovari s'indica com subíndex del nombre de carpels, el nombre d'òvuls per lòculs s'indica amb l'exponent.
* Simbologia utilitzada a les fórmules florals
* Exemple: * K4 C4 A4+2 G(2)
* Diplotaxis muralis, flor amb:
* - Simetria central (actinomorfa)
* - Calze amb quatre sèpals lliures
* - Corol·la amb quatre pètals lliures
* - Sis estams tetradínams
* - Gineceu bicarpel·lar súper amb dos carpels soldats Flor de l'exemple de Diplotaxis muralis

## Vegeu també

* Flor
# Bryum dunense

Bryum dunense és una espècie de molsa de la família de les briàcies, present als Països Catalans.

## Característiques

És una planta que forma gespes de color verd clar, laxes, de fins a un centímetre d'alçàda. Presenta uns fil·lidis amb nervis excurrents (sobresurten de la làmina del fil·lidi), formant una aresta que pot superar la meitat de la llargada de la làmina. Els fil·lidis són amplament ovats i aguts. Té bulbils (estructures de propagació) petits (40-60 µm.) de color verd.

## Hàbitat

Habita dunes litorals o sòls arenosos de terra baixa. Força comuna al litoral Català, Valencià i Balear.

## Referències

* ↑ «Bryum dunense». The Plant List. [Consulta: 26 març 2018].
* 1 2 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
# Tèteriv

El Tèteriv (ucraïnès: Тетерiв; rus: Тетерев) és un riu d'Ucraïna, afluent per l'esquerra del riu Dnipró, que desemboca a l'embassament de Kíiv. Té una longitud de 365 km i la seva conca hidrogràfica és de 15.100 km². El riu és navegable a la part final del seu curs, a on s'ha construït també una central hidroelèctrica.
El riu neix als Alts del Dnipró i passa per les ciutats de Jytómyr (centre administratiu de l'òblast de Jytómyr, amb 277.900 hab. el 2005), Korostýxiv (26.068 hab. el 2001) y Ràdomyxl (15.300 hab. el 2001). Els seus principals afluents són els rius Hnylop'iat (90 km), Húiva, Zdvyj (145 km) i Irxà (128 km).

## Referències

* ↑ «Тетерев». A: Энциклопедический словарь естествознания [Diccionari enciclopèdic de ciències naturals] (en rus).
* ↑ «Teteriv River» (en anglès). Encyclopedia of Ukraine, volum 5, 1993. [Consulta: 20 gener 2021].
# Parròquia de Santa Caterina (València)

La Parròquia de Santa Caterina, també coneguda com Santa Caterina Màrtir, fou una parròquia medieval de la ciutat de València. La parròquia de Santa Caterina rep el seu nom per l'església de Santa Caterina màrtir, construïda després de l'entrada triomfal de Jaume I a València sobre una antiga mesquita.
Geogràficament, la parròquia de Santa Caterina es trobava enmarcada entre la plaça de la Reina al nord-est, el carrer de Saragossa a l'est, la plaça del Mercat al sud-oest i la plaça de Calatrava (actualment del Negret) al nord-oest. Limitava amb les parròquies de Santa Maria al nord, amb Sant Joan i Sant Martí al sud, amb Sant Nicolau a l'oest i amb Sant Tomàs a l'est. Tota la parròquia estava dins de les muralles àrabs de la ciutat, que després serien enderrocades. La parròquia de Santa Caterina estava poblada per classes populars, principalment artesans dels gremis dels argenters i els tapiners (els quals contribuïren profusament amb el desenvolupament arquitectònic de l'església de la parròquia al llarg de la història) així com alguns hostalers.
L'origen de la parròquia es troba als anys posteriors a l'entrada del Rei Jaume I a la ciutat de València, qui establí sobre les antigues mesquites 13 esglésies parroquials que farien de divisió administrativa de la ciutat. Les parròquies es mantingueren en actiu com a divisió administrativa fins a poc després de la promulgació dels Decrets de Nova Planta, al segle xviii. En l'actualitat, el territori de l'antiga parròquia de Santa Caterina forma part dels barris de La Seu i El Mercat, al districte de Ciutat Vella (la València intramurs).

## Referències

* Reconquista, parroquias y distritos de la ciudad de Valencia (XIV-XVIII)
* Emilia Salvador Esteban: "Distritos urbanos en la Valencia moderna. Un proceso de secularización, racionalidad y concerción."