OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Keutschita

La keutschita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la stannita. Rep el nom en honor del Dr. Frank Keutsch (1971-), professor de química a la Universitat Harvard i especialista en sulfurs i sulfosals.

## Característiques

La keutschita és una sulfosal de fórmula química Cu₂AgAsS₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Es pot considerar una luzonita parcialment substituïda per or. Cristal·litza en el sistema tetragonal.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Mina Uchucchacua, situada a la província d'Oyon del Departament de Lima, al Perú. També ha estat descrita a la mina Clara, a l'estat alemany de Baden-Württemberg. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Keutschite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# El Garrobo

El Garrobo és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 808 habitants. La seva extensió superficial és de 45 km² i té una densitat de 18,0 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 37′ N, 6° 10′ O. Està situada a una altitud de 275 metres i a 40 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 761 | 780 | 780 | 772 | 765 | 761 | 765 | 778 | 808 |
# Bela Vista (São Tomé i Príncipe)

Bela Vista és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Lobata, al nord de l'illa de São Tomé. La seva població és de 276 (2008 est.). Està situada a l'est de la capital, São Tomé. Limita amb Conde al nord-oest, Santo Amaro a l'est i Correia al sud-est.

## Evolució de la població

Població de Bela Vista (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 242 | 276 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Beyin salata

Beyin salata o Beyin salatası (literalment en turc: amanida de cervell) és un plat de menuts turc. Es fa amb el cervell d'ovella bullit. Els ingredients bàsics, a part del cervell d'ovella sòn sal, oli i suc de llimona. Segons el crític de gastronomia turc Vedat Milor, el «beyin salata és un plat del qual vostè s'enamora o l'odia».

## Referències

* ↑ Rough Guides. Rough Guide Phrasebook: Turkish: Turkish. Rough Guides Limited, 3 octubre 2011, p. 227–. ISBN 978-1-4053-8959-4.
* ↑ http://www.radikal.com.tr/yazarlar/tuba-satana/sakatat-en-bizden-kitap-1437180/
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/beyin-salatasi-pembenar-yazardetay-yemek-2210767/
* ↑ http://www.yemektarifleri.com/tarif/60942/beyin-salatasi Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/meyhane-ruhu-asmali-cavit-te-yasiyor/vedat-milor/pazar/yazardetayarsiv/28.11.2010/1319343/default.htm

## Enllaços externs

* Imatges de "beyin salata"
* Recepta en un blog (turc)
# Mastacembelus platysoma

Mastacembelus platysoma és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 16 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 71.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (3°S-9°S) que viu a les regions costaneres de fons rocallós.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tanganyika.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ Abe, N., 1998. Parental care and social organization of the spiny eel, Aethiomastacembelus platysoma, in Lake Tanganyika. Environ. Biol. Fish. 52(1/3):271-280.
* ↑ Coulter, G.W., 1991. Composition of flora and fauna. P. 200-274. A: G.W. Coulter (ed.). Lake Tanganyika and its life. Natural History Museum Publications, Oxford University Press. Londres, Oxford i Nova York.
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vreven, E.J., 2005. Redescription of Mastacembelus ophidium Günther, 1893 (Synbranchiformes: Mastacembelidae) and description of a new spiny eel from Lake Tanganyika. J. Nat. Hist. 39(18):1539-1560.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Leucoantocianina

Les Leucoantocianines (flavan-3,4-diols) són compostos químics incolors relacionats amb les antocianidines i les antocianines. Les leucoantocianines es poden trobar a Anadenanthera peregrina i en diverses espècies de Nepenthes incloent N. burbidgeae, N. muluensis, N. rajah, N. tentaculata, i N. × alisaputrana.
Aquests compostos inclouen:
* Leucocianidina
* Leucodelfinidina
* Leucofisetinidina
* Leucomalvidina
* Leucopelargonidina
* Leucopeonidina
* leucorobinetinidina
* Melacacidina
* Teracacidina d' Acacia obtusifolia i Acacia maidenii heartwoods
Les leucoantocianines han demostrat ser intermedis en la biosíntesi d'antocianidina en flors de Matthiola incana.
Bate-smith recomanà el 1954 usar el solvent forestal per aïllar les leucoantocianines.

## Referències

* ↑ Adam, J. H.; Omar, R.; Wilcock, C. C. «Phytochemical screening of flavonoids in three hybrids of Nepenthes (Nepenthaceae) and their putative parental species from Sarawak and Sabah». OnLine Journal of Biological Sciences, vol. 2, 9, 2002, pàg. 623–625. DOI: 10.3923/jbs.2002.623.625.
* ↑ Clark-Lewis, JW; Dainis, I «Flavan derivatives. XIX. Teracacidin and isoteracacidin from Acacia obtusifolia and Acacia maidenii heartwoods; Phenolic hydroxylation patterns of heartwood flavonoids characteristic of sections and subsections of the genus Acacia». Australian Journal of Chemistry, vol. 20, 10, pàg. 2191–2198. DOI: 10.1071/CH9672191.
* ↑ Leucoanthocyanidins as intermediates in anthocyanidin biosynthesis in flowers of Matthiola incana R. Br. Werner Heller, Lothar Britsch, Gert Forkmann and Hans Grisebach, 1984
* ↑ Bate-SMITH, EC «Leuco-anthocyanins. 1. Detection and identification of anthocyanidins formed leuco-anthocyanins in plant tissues». Biochem. J., vol. 58, 01-09-1954, pàg. 122–5. DOI: 10.1042/bj0580122. PMC: 1269852. PMID: 13198862.
# Paracheilinus carpenteri

Paracheilinus carpenteri és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins a Taiwan, el nord de Bali, Flores i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oleksandr Fèdenko

Oleksandr Oleksàndrovitx Fèdenko (en ucraïnès Олександр Олександрович Феденко; Kíiv, 20 de desembre de 1970) va ser un ciclista ucraïnès, que es va especialitzar en el ciclisme en pista, encara que també combinà amb la carretera.
Del seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs de Sydney en persecució per equips, i dos Campionat del món de la mateixa disciplina.
En carretera cal remarcar el Campionat nacional en ruta i una Volta a Sèrbia.

## Palmarès en pista

* 1998
** Campió del món en Persecució per equips (amb Ruslan Pidgorni, Serhíi Matvèiev i Oleksandr Simonenko)
* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney en Persecució per equips (amb Serhíi Matvèiev, Serhíi Txerniavski i Oleksandr Simonenko)
* 2001
** Campió del món en Persecució individual
** Campió del món en Persecució per equips (amb Lyubomyr Polatayko, Serhíi Txerniavski i Oleksandr Simonenko)

### Resultats a la Copa del Món

* 1997
** 1r a Fiorenzuola d'Arda i a Quartu Sant'Elena, en Persecució per equips
* 1999
** 1r a Fiorenzuola d'Arda, en Persecució per equips
* 2001
** 1r a Pordenone, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1995
** 1r a la Volta a Sèrbia
** 1r a la Polònia-Ucraïna
* 1996
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
* 1997
** Vencedor d'una etapa a la Setmana ciclista bergamasca
* 1998
** 1r al Trofeu Adolfo Leoni
* 1999
** Campió d'Ucraïna en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa 2 a cyclebase.nl
# El Gastor

El Gastor és una localitat de la província de Cádiz, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 1.948 habitants. La seva extensió superficial és de 28 km² i té una densitat de 69,6 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 36° 51′ N, 5° 19′ O. Està situada a una alçada de 520 metres i a 131 kilòmetres de la capital de província, Cadis.

## Cultura i monuments

Destaca la fabricació i utilització d'un tipus de gaita autòctona, la gaita gastoreña. La gaita gastoreña Arxivat 2010-09-03 a Wayback Machine. és coneguda en tota l'àrea de El Gastor i la Serra de Cádiz.
Destaca el Dolmen del Gegant com a exemple d'arquitectura megalítica a El Gastor.
També destaquem d'aquest poble i comarca el gran sentiment nacional andalus dels seus habitants.

## Gastronomia

* Pollastre "campero".
* Olives amanides.
* Sopes pegás.

## Demografia

Plantilla:Demografia/El Gastor

## Enllaços externs

* Web amb informació general del Poble i Cases Rurals Arxivat 2008-02-25 a Wayback Machine.
* Ajuntament de El Gastor
* El Gastor - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
# Eustaci d'Antioquia

* Per a altres significats, vegeu «Eustaci».
Eustaci (en grec antic: Εὐστάθιος, llatí: Eustathius; Side, Pamfília, segle iii - Trajanòpolis de Tràcia, Grècia, circa 337) fou bisbe d'Antioquia. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Segons Nicetes Coniata era descendent d'una família originària de Filipos a Macedònia. Va ser contemporani de l'emperador Constantí el Gran. Fou bisbe de Berea a Síria i el concili de Nicea I, on va ser el primer de dirigir-se a l'emperador llegint un panegíric, el va nomenar bisbe d'Antioquia.
Enemic dels arrians, va veure com els bisbes d'aquesta tendència convocaven un sínode a Antioquia en el qual es van llençar diversos càrrecs greus contra Eustaci, encara que sense fonament, fins que fou deposat per l'emperador i enviat a l'exili a Trajanòpolis a Tràcia vers el 329 o 330. Molt de temps després, la seva innocència i les calúmnies dels seus enemics es van donar a conèixer a través d'una dona que havia estat subornada per donar testimoni fals contra ell i que, al seu llit de mort, va confessar el crim. Però ja era massa tard, perquè Eustaci ja havia mort a l'exili quan l'esmenta Atanasi com si ja fos mort, probablement cap al 337.
Va escriure diverses obres entre elles una contra Orígenes titulada Κατὰ Ὠριγένους διαγνωστικὸς εἰς τὸ ἐγγαστρομύθου θεώρημα. També va escriure nombroses homilies, epístoles i una interpretació dels salms, de la que encara n'existeixen alguns fragments. Lleó Al·laci diu que va escriure un comentari o ὑπόμνημα (eipomnema "record") sobre l'Hexameron, els tractats teològics que descriuen l'obra de la creació del món en sis dies.
Fou declarat sant i la seva festa se celebra el 21 de febrer.

## Referències

* ↑ Eustathius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 119-120
# Marco Rodríguez

«Marco Rodríguez» té aquests significats:
* Marco Rodríguez (actor) (n. 1953), actor estatunidenc
* Marco Antonio Rodríguez Moreno (n. 1973), àrbitre de futbol mexicà

## Vegeu també

* Marc Rodríguez Naque (n. 1975), actor català
* Marcos Rodríguez Pantoja (n. 1946), un dels casos documentats de 'nens salvatges' a Espanya
# Erythrocebus poliophaeus

Erythrocebus poliophaeus és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. Viu a Etiòpia i el Sudan i podria estar amenaçat per la destrucció del seu hàbitat. Fou descrit per primera vegada el 1862 i posteriorment sinonimitzat amb la mona vermella (E. patas) el 1927. Tanmateix, una reclassificació duta a terme el 2018 confirmà que era una espècie a part. Se'l pot distingir de la mona vermella pel seu característic pèl facial, que sembla un bigoti de manillar.

## Referències

* ↑ Rincon, Paul «Moustached monkey is separate species» (en anglès). BBC News, 2018.
# Masahiko Mifune

Masahiko Mifune (en japonès: 三船 雅彦, prefectura de Kyoto, 8 de gener de 1969) va ser un ciclista japonès, professional del 1995 al 2006. Va combinar la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès en ruta

* 2004
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mar de la Xina Meridional
* 2007
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia

## Palmarès en ciclocròs

* 2001
** Campió dels Japó en ciclocròs

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Oleksandr Golovash

Oleksandr Golovash (Sumi, 21 de setembre de 1991) és un ciclista ucraïnès, professional des del 2010 i actualment a l'equip Minsk CC.

## Palmarès en ruta

* 2011
** Campió d'Ucraïna sub-23 en contrarellotge
** 1r a la Polònia-Ucraïna
* 2012
** Campió d'Ucraïna sub-23 en ruta
** Campió d'Ucraïna sub-23 en contrarellotge
** Campió d'Ucraïna en critèrium
* 2013
** Campió d'Ucraïna sub-23 en contrarellotge
** 1r a la Polònia-Ucraïna
* 2014
** Campió d'Ucraïna en curses per etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Szeklerland
* 2015
** 1r a la Minsk Cup
** Vencedor d'una etapa al Tour de Szeklerland
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Taihu
* 2017
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Wilaya d'Orà
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Małopolski Wyścig Górski

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Miki Vuković

Mihajlo Vuković (més conegut com a Miki Vuković, serbi: Мики Вуковић) (Kraljevo, Sèrbia, 25 de juny de 1944 - València, 15 de gener de 2021) fou un entrenador i jugador de bàsquet. Llicenciat en Enginyeria de mines, va desenvolupar la seua carrera esportiva com a jugador de bàsquet primer, i també com a entrenador en competicions masculines i femenines.

## Història

Comença a jugar a l'equip del seu municipi, l'Sloga Kraljevo, per a fitxar posteriorment pel Jedinstvo Tuzla, on desenvolupa la pràctica totalitat de la carrera esportiva fins a retirar-se en acabar la temporada 1971-72. La temporada 1972-73 comença a entrenar les categories inferiors masculines de l'equip, passant a entrenar l'equip femení a la dècada de 1980, obtenint el primer campionat el 1989.
A la dècada de 1990 fitxa pel Dorna Godella, i obté cinc campionats de lliga i dos d'Europa. A Godella, a més de ser campiones d'Europa i del Món, va fer una temporada perfecta, on no es va perdre cap partit de les tres competicions disputades, ni tan sols els amistosos. En 1995 fitxa pel Pamesa València, que descendí a Lliga EBA (Segona divisió). Vukovic va estar cinc temporades al club, on guanyà a Copa del Rei de 1998 i fou finalista de la Saporta del 99. El 2000 deixa d'entrenar el Pamesa i treballarà a la direcció esportiva de Ros Casares i Pamesa fins a la seua jubilació el 2009.

### Com a entrenador

* Jedinstvo Tuzla, categories inferiors masculines
* Jedinstvo Tuzla (Primera Divisió Femenina de Iugoslàvia) 1988-1990
* Dorna Godella (Primera Divisió Femenina) 1990-1995
* València Basket 1995-2000 (Lliga EBA i ACB)
* 2001–2002: Ros Casares (Director Esportiu)
* 2005-2009: València Basket. Direcció esportiva i secretaria tècnica

## Referències

* ↑ «Fallece Miki Vukovic, histórico entrenador de Valencia Basket y Dorna Godella». El País, 15-01-2021 [Consulta: 16 gener 2021].
* 1 2 «Miki Vukovic cumple hoy 65 años y se jubila». Lliga ACB, 25-06-2009. Arxivat de l'original el 2017-10-15. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Si el Pamesa hubiera confiado más tiempo en mi trabajo habríamos ganado la Euroliga». Las Provincias, 19-01-2015.
* 1 2 «Miki Vukovic: "Un jugador ahora cuesta lo que toda mi plantilla"». Superdeporte, 17-02-2017.
* ↑ «Miki Vukovic se jubila al cumplir los 65 años.». Las Provincias. [Consulta: 18 juny 2017].

## Bibliografia

* Martí, Joan Carles; Salas, Jorge. Esperit taronja. 30 anys d'història de València Basket. València: Llibres de la Drassana, 2017, p. 196. ISBN 978-84-946075-4-7.
# Eustachys

Eustachys és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* E. floridana Chapm.
* E. glauca Chapm.
# Estació de South Harrow

L'estació de metro de South Harrow, South Harrow tube station, del metro de Londres és una branca de la Piccadilly line. Aquesta estació es troba entre Sudbury Hill i Rayners Lane. Està a la zona Travelcard Zone 5.

## Història

L'estació South Harrow es va inaugurar el 28 de juny de 1903 per la District Railway (DR, actualment la District line) com a final de la seva nova extensió des de Park Royal & Twyford Abbey.
Aquesta nova extensió junt amb el trams ja existents d'Acton Town, van ser les primeres seccions del metro en ser mogudes per locomotores elèctriques.
L'1 de març de 1910, la DR es va ampliar fins a trobar-se ambMetropolitan Railway (MR, actualment el Metropolitan line).
El 4 de juliol de 1932, la Piccadilly line va arribar a Hammersmith.

## Referències

* 1 2 Rose, Douglas. The London Underground, A Diagrammatic History. Douglas Rose/Capital Transport, 1999. ISBN 1-85414-219-4.
* ↑ «District Line, Dates». Clive's Underground Line Guides. Arxivat de l'original el 2014-01-10.

## Enllaços externs

* «South Harrow station, 1913». Harrow Borough Council. Arxivat de l'original el 2005-03-27. [Consulta: 25 abril 2015].
* «South Harrow». Photographic Archive. London Transport Museum. Arxivat de l'original el 2014-02-11. [Consulta: 25 abril 2015].
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| Rayners Lanedirecció Uxbridge | Piccadilly Line | Sudbury Hilldirecció Cockfosters |
| | Former services | |
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| Terminal | District Line(1903-1910) | Sudbury Hilldirecció Upminster |
| Rayners Lanedirecció | District Line(1910-1932) | Sudbury Hilldirecció Upminster |
| Rayners Lanedirecció | District Line(1932-1933) | Terminal |
# Parròquia de Santa Creu (València)

La Parròquia de Santa Creu fou una parròquia medieval de la ciutat de València. La parròquia de Santa Creu rep el nom de l'església homònima localitzada al convent del Carme, actual Centre del Carme i que era el centre polític i religiós del districte.
Geogràficament, la parròquia de Santa Creu limitava amb la de Sant Miquel al sud, amb la de Sant Bartomeu a l'est per la zona del portal de la Valldigna i amb el riu Túria al nord. Dins de la parròquia es trobava, a més del convent del Carme i l'església de Santa Creu, el bordell de València. La parròquia només disposava d'una entrada a les muralles de València: el Portal Nou. De caliu marginal, la parròquia estava poblada per artesans, jornalers i estudiants.
La parròquia, com les altres 12 de la ciutat, fou creada quasi immediatament després de l'entrada de Jaume I a València sobre antigues mesquites i fou la divisió territorial de la ciutat fins al segle xviii, poc després de la promulgació dels Decrets de Nova Planta. En l'actualitat, el territori de l'antiga parròquia de Santa Creu forma part del barri del Carme, al districte de Ciutat Vella (la València intramurs).

## Referències

* Reconquista, parroquias y distritos de la ciudad de Valencia (XIV-XVIII)
* Emilia Salvador Esteban: "Distritos urbanos en la Valencia moderna. Un proceso de secularización, racionalidad y concerción."
# Olga Iamsxikova

Olga Nikolaievna Iamsxikova (rus: Ольга Николаевна Ямщикова) (6 de juny de 1914 - 31 d'agost de 1983) fou una militar soviètica, comandant de la Força Aèria Soviètica, aviadora, instructora i pilot de proves.
Participà com a aviadora a la unitat militar fundada per Marina Raskova, el 586è Regiment d'aviació de caça. Assolí tres morts confirmades durant la Segona Guerra Mundial. Per als seus èxits, fou guardonada amb l'Orde de la Guerra Patriòtica, l'Orde de l'Estrella Roja (tres vegades) i l'Orde de la Bandera Roja del Treball, entre altres medalles. Va ser una de les primeres pilots a abatre un avió enemic, fent-ho el 24 de setembre de 1942 a prop de Stalingrad.

## Condecoracions

* Orde de l'Estrella Roja (tres vegades)
* Orde de la Bandera Roja del Treball
* Orde de la Guerra Patriòtica (1a classe)

## Referències

* 1 2 3 4 «Ямщикова Ольга Николаевна» (en rus). Airaces.narod.ru. [Consulta: 6 febrer 2018].
* ↑ «О.Ямщикова стала первой женщиной-пилотом, сбившим вражеский самолет» (en rus). EOT.su. [Consulta: 3 juny 2020].
# Krasnoznamenski

Krasnoznamenski (en rus: Краснознаменский) és un poble (un khútor) de la República de Marí El, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2 habitants. Pertany al districte rural de Voljsk.

## Referències

* ↑ План Генерального Межевания Казанского уезда
# Eustaci d'Epifania

Eustaci d'Epifania (en llatí Eusthatius, en grec Εὐστάθιος) fou un retòric i historiador grec d'Epifania a Síria del temps de l'emperador Anastasi (491-518).
Va escriure una obra històrica titulada Χρονικὴ ἐπιτομή, en dues parts i nou llibres, que incloïen la història del món des de la creació fins al temps d'Enees el llibre primer, i del temps d'Enees fins al dotzè any de l'emperador Anastasi, el segon. L'obra s'ha perdut excepte alguns fragments esmentats a Suides.
Hi ha un altre Eustaci d'Epifania que va viure en una època anterior i que va estar present entre el sector arrià al sínode de Selèucia d'Isàuria del 359.

## Referències

* ↑ 4.Eusthatius of Epiphaneia a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 120