OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luci Furi Fil (cònsol)

Luci Furi Fil (en llatí Lucius Furius Philus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Fúria.
Va ser elegit cònsol l'any 136 aC juntament amb Sext Atili Serrà i va rebre el govern d'Hispània Citerior en plena revolta numantina, però va rebutjar entrar en combat. El senat romà li va encarregar de lliurar als numantins a Gai Hostili Mancí, cònsol el 137 aC. Per aquesta missió va escollir com a llegats a Quint Pompeu Aule i Quint Cecili Metel Macedònic, dos dels seus grans enemics perquè es veiessin obligats a donar testimoni de la seva integritat.
Era contemporani de Publi Corneli Escipió Emilià Africà Menor i de Gai Leli Sapiens, i tots tres van ser amants de la literatura grega i amics de molts erudits grecs. Parlava un llatí molt pur. Ciceró el va situar com un dels oradors al seu diàleg La República, on el descriu com "moderatissimus et continentissimus" i una vegada com a mínim li dona erròniament el nom de Publius.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «6. Philus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 juliol 2024].
# Katmandú, un mirall al cel

Katmandú, un mirall al cel (títol original en castellà: Katmandú, un espejo en el cielo) és una pel·lícula dirigida per Icíar Bollaín l'any 2011, que fou estrenada el febrer de 2012. La pel·lícula s'ha doblat al català.

## Argument

Laia, una jove mestra catalana es trasllada a Katmandú a principi dels anys 1990, com a voluntària en una escola local. Descobreix una pobresa extrema i un panorama educatiu desolador que, a més, exclou els més necessitats. Després de casar-se per legalitzar la seva situació, s'embarca en un ambiciós projecte educatiu als barris de barraques de la ciutat, adonant-se que li cal ajuda per fer-lo realitat. Al mateix temps, de forma inesperada, s'enamora del seu marit. Amb la seva amiga i jove mestra Xarmila, la Laia emprèn un nou projecte que l'allunyarà del seu company, però que l'unirà per sempre a Xarmila i a la petita Kuxila en un viatge personal que l'endinsarà cap a la societat nepalesa i també, cap al fons de si mateixa.
Història basada en la història real de Victòria Subirana (1959), una catalana que va descobrir que la seva feina era molt més útil en un país sense alfabetitzar.

## Repartiment

* Verónica Echegui
* Sumyata Battarai
* Norbu Tsering Gurung

## Premis i nominacions
### Premis

* 2012. Gaudí a la millor interpretació femenina principal per Verónica Echegui

### Nominacions

* 2012. Gaudí a la millor fotografia per Antonio Riestra
* 2012. Gaudí a la millor pel·lícula en llengua no catalana
* 2012. Gaudí a la millor direcció de producció per Carlos González de Jesús
* 2012. Goya a la millor actriu per Verónica Echegui
* 2012. Goya al millor guió adaptat per Icíar Bollaín

## Crítica

* «Tinc l'horrorosa sensació d'endevinar el que diran i faran els personatges, em fan envermellir els inútils flashbacks descrivint el passat de la protagonista, tot em resulta previsible o pesat.»
* «Echegui imprimeix força al seu personatge i la pel·lícula llança un missatge poderós i pertinent (...) però la mirada d'Icíar Bollaín acaba delatant símptomes del jetlag de la consciència del turista de l'ideal en un món globalitzat.»
* «El nostre repte era retratar el Katmandú de fa vint anys, que és quan va arribar Vicki Subirana, la mestra i autora catalana del llibre Una maestra en Katmandú en el qual s'inspira la pel·lícula. Ho vam aconseguir rodant als carrers de Bakhtapur, la ciutat que ha conservat més bé l'esplendor d'"abans".»

## Referències

* 1 2 «Katmandú, un mirall al cel». ésAdir.cat. [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ Boyero, Carlos. «Ay, las buenas intenciones» (en castellà). El País, 02-02-2012. [Consulta: 6 febrer 2012].
* ↑ Costa, Jordi. «Katmandú, un espejo en el cielo» (en castellà). Fotogramas. [Consulta: 6 febrer 2012].
* ↑ Levene, Larry «Katmandú, un espejo en el cielo». La Vanguardia, 29-01-2012 [Consulta: 6 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Katmandú, un mirall al cel - Lloc web oficial
* Katmandú, un mirall al cel a Goita què fan, ara!
# Can Pecador

Can Pecador és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba a l'extrem oriental del terme, molt a prop del límit amb l'Ametlla del Vallès. És a migdia de Can Petrallos i al nord-oest del Pinar i el Portús, al nord-est del Pla d'Arnau. Aquesta antiga masia és el 2010 una àmplia explotació agropecuària.
Tot i les reformes que ha sofert, pot tractar-se d'un edifici almenys del segle xvii. Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Tillmannsita

La tillmannsita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom en honor del Dr. Ekkehart Tillmanns (1941-), un eminent cristal·lògraf i, fins a l'any 2009, cap de l'Institut de Mineralogia i Cristal·lografia de Viena, Àustria.

## Característiques

La tillmannsita és un fosfat de fórmula química HgAg₃(VO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma d'agregats a 0,2 mm de diàmetre, que consisteixen en cristalls pseudooctaèdrics a una dimensió màxima de 50 μm.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tillmannsita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, caryinita, ferroal·luaudita, hagendorfita, johil·lerita, maghagendorfita, nickenichita, varulita, ferrohagendorfita, bradaczekita, yazganita, groatita, bobfergusonita, ferrowyl·lieïta, qingheiïta, rosemaryita, wyl·lieïta, ferrorosemaryita, qingheiïta-(Fe2+), manitobaïta, marićita, berzeliïta, manganberzeliïta, palenzonaïta, schäferita, brianita, vitusita-(Ce), olgita, barioolgita, whitlockita, estronciowhitlockita, merrillita, tuïta, ferromerrillita, bobdownsita, chladniïta, fil·lowita, johnsomervilleïta, galileiïta, stornesita-(Y), xenofil·lita, harrisonita, kosnarita, panethita, stanfieldita, ronneburgita i filatovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les mines de Roua, situades al municipi de Daluèis, al departament dels Alps Marítims, a Provença – Alps – Costa Blava (França). La localitat tipus és l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tillmannsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 19 setembre 2017].
# Piave (formatge)

El piave és un formatge de pasta premsada cuita elaborat amb llet de vaca a les Dolomites, a la província de Belluno, regió del Vèneto. Pren el nom del riu homònim.
El formatge piave té una textura densa, sense forats, i és de color groc palla. Té un sabor lleugerament dolç. Un cop plenament envellit, es converteix en prou dur per ratllar, i desenvolupa un sabor intens, amb cos.
Existeixen les següents varietats:
* Piave Fresco D.O.P. (20-60 dies),
* Piave Mezzano D.O.P. (3-6 mesos)
* Piave Vecchio D.O.P. (més de 6 mesos),
* Piave Vecchio Selezione Oro D.O.P. (més de 12 mesos)
* Piave Vecchio Riserva D.O.P. (més de 18 mesos).

## Referències

* ↑ Com es reconeix - Consorci de tutela del piave
* ↑ Producte i característiques - Consorci de tutela del piave
# Casa Ramon Llivina

La Casa Ramon Llivina és una obra noucentista de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres amb planta baixa i golfes. Coberta a dues vessants. El capcer de la façana és una terrassa amb una part de reixa amb dues boles, una a cada costat de la casa. Té sòcol de pedra baix, arrebossat a la façana i ceràmica verd i blava a la planta baixa i rimer pis. La façana és asimètrica, i totes les obertures tenen de llinda plana i en diferents formes: finestra balconera al primer pis i finestres petites alienades a les golfes, aquestes sense guardapols. A la resta hi ha guardapols pla geomatitzant i una dovella com a clau a la porta d'accés. L'estil pertany a l'última època de Raspall.

## Referències

* ↑ «Casa Ramon Llivina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Teoria de Nielsen

La teoria de Nielsen és una branca de la investigació matemàtica amb els seus orígens en el teorema del punt fix topològic. Les seves idees centrals van ser desenvolupades pel matemàtic danès Jakob Nielsen, i porta el seu nom.
La teoria es va desenvolupar en l'estudi de l'anomenat nombre mínim d'un mapa $f$ d'un espai compacte a si mateix, denotat ${\mathit {MF}}[f]$. Es defineix com:
    ${\mathit {MF}}[f]=\min\{\#\mathrm {Fix} (g)\,|\,g\sim f\},$
on
* ~ indica la homotopia dels mapatges
* $\#\mathrm {Fix} (g)$ indica el nombre de punts fixos de $g$.
El nombre mínim era molt difícil de calcular en temps de Nielsen, i continua sent avui. L'enfocament de Nielsen és agrupar el punt fix establert a les classes, que es consideren «essencials» o «no essencials» d'acord amb si poden o no poden ser «eliminats» per un homòtop.
La formulació original de Nielsen és equivalent a la següent:
   $f$
   $X$
   $x$
   $y$
   $c$
   $x$
   $y$
   $f(c)$
   $c$
Les classes d'equivalència respecte a aquesta relació es diuen classes de Nielsen de $f$, i el nombre de Nielsen $N(f)$ es defineix com el nombre de classes de Nielsen que tenen una suma d'índex de punt fix no-zero.
Nielsen va demostrar
    $N(f)\leq {\mathit {MF}}[f],$
fent de la seva invariant una bona eina per estimar la molt difícil ${\mathit {MF}}[f]$. Això condueix immediatament al que ara es coneix com el teorema de punts fixos de Nielsen:
   $f$
   $N(f)$
A causa de la seva definició en termes de l'índex de punt fix, el nombre de Nielsen està estretament relacionat amb el nombre de Lefschetz. De fet, poc després de l'obra inicial de Nielsen, les dues invariants es van combinar en un sol «nombre de Lefschetz generalitzat» (més recentment anomenat la traça de Reidemeister), per Wecken i Reidemeister.

## Referències

* Fenchel, Werner; Nielsen, Jakob. Asmus L. Schmidt. Discontinuous groups of isometries in the hyperbolic plane (en anglès). 29. Berlin: Walter de Gruyter & Co. (De Gruyter Studies in mathematics).

## Enllaços externs

* Survey article on Nielsen theory, de Robert F. Brown a Topology Atlas (anglès).
# Ahar

«Ahar» té aquests significats:
* Ahar o Berach, riu del Rajasthan
* Ahar (ruïnes), vila en ruïnes al costat d'Udaipur
* Ahar (Udaipur), ciutat propera a Udaipur amb diversos cenotafis
* Ahar (casta)
* Civilització d'Ahar, civilització que va existir a Mewar a l'Índia (al Rajasthan) vers el 2500 aC-1800 aC
* Ahar (Iran), ciutat de l'Azerbaidjan a l'Iran
* Ahar (Uttar Pradesh), vila del districte de Bulandshahr a Uttar Pradesh, centre de pelegrinatge.
* Riu Ahar (Iran), riu d'Iran
# Abroma

Abroma és un gènere de plantes dins la família e Sterculiaceae (o Malvaceae. Té unaq o dues espècies d'Àsia i Austràlia. Ambroma n'és una variant ortogràfica.

## Taxonomia

Nikolaus Joseph von Jacquin va descriure aquest gènere el 1776 amb una sola espècie Abroma fastuosum.
* Abroma augustum (L.) L.f. – devil's cotton, proporciona una fibra com el jute
* Abroma molle DC.

## Referències

* 1 2 «Abroma». Australian Plant Name Index (APNI), IBIS database. Centre for Plant Biodiversity Research, Australian Government, Canberra. Arxivat de l'original el 2023-08-01. [Consulta: 7 febrer 2009].
* ↑ «Abroma fastuosum». A: Hortus botanicus vindobonensis. 3, 1776, p. 3–4.
* ↑ «Tab 1». A: Hortus botanicus vindobonensis. 3, 1776.
* ↑ «National Species List/Australian Plant Census». [Consulta: 30 setembre 2016].
# Ackerman

«Ackerman» té aquests significats:
* Toponímia Ackerman (Mississipi), població dels Estats Units a l'estat de Mississipi.
* Biografies:
** Walter Ackerman (Nova York, 1881 - Bishop, Califòrnia, 1938), actor estatunidenc.
** Leslie Ackerman, actriu americana de Nova Jersey, Estats Units
** Chris Ackerman (1978), actor estatunidenc.
# Timecode (pel·lícula de 2016)

Timecode és un curtmetratge català dirigit per Juanjo Giménez Peña, estrenat l'any 2016. El film està protagonitzat pels ballarins i coreògrafs Lali Ayguadé i Nicolás Ricchini i va guanyar la Palma d'Or al millor curtmetratge de Canes, seleccionat d'entre més de 2.000 treballs presentats.

## Argument

Entre dos vigilants nocturns d'un pàrquing (interpretats pels ballarins Lali Ayguadé i Nicolas Ricchini) sorgeix una relació inesperada quan cada dia es creuen només uns minuts, quan a l'acabar la jornada de l'un comença la de l'altre, i viceversa. La relació no s'expressa en paraules sinó a través d'una passió compartida que descobreixen per atzar.

## Repartiment

* Lali Ayguadé
* Nicolas Ricchini
* Vicente Gil
* Pep Domenech

## Al voltant del curtmetratge

Timecode' va realitzar-se dins del curs de Creació i Direcció Cinematogràfica de l'Escola de Cinema de Reus, concebut com una lliçó de direcció per als alumnes. És un treball de la productora de Juanjo Giménez Peña, Nadir Films, en col·laboració amb l'escola.
Aquest film és el segon espanyol en guanyar la Palma d'Or, després que Luis Buñuel guanyés en el concurs de llargmetratges amb Viridiana l'any 1961.
La història de "Timecode" prové d'una anècdota personal del director Juanjo Giménez, quan treballava en el departament financer d'una empresa. Un dia a la setmana tenia menys càrrega de treball i escrivia les seves històries a l'ordinador de la feina, però una de les seves companyes el va descobrir i el va fer servir en contra seva.

## Referències

* 1 2 3 Serra, Xavi «El curt català 'Timecode', de Juanjo Giménez, guanya la Palma d'Or al millor curtmetratge de Canes». Ara, 22-05-2016 [Consulta: 23 maig 2016].
* 1 2 García, Julián «Juanjo Giménez, el militant del curtmetratge». El Periódico, 23-05-2016 [Consulta: 23 maig 2016].
* ↑ Belinchón, Gregorio «Juanjo Giménez, primer español en ganar la Palma de Oro de cortometrajes». El País, 23-05-2016 [Consulta: 23 maig 2016].
* ↑ «El catalán Juanjo Giménez gana la Palma de Oro al mejor cortometraje en Cannes» (en castellà). La Vanguardia, 23-05-2016 [Consulta: 23 maig 2016].

## Enllaços externs

* Timecode a Catalanfilmsdb.cat
# Acates

Acates (en grec antic Ἀχάτης), va ser, segons la mitologia romana, un troià amic fidel d'Eneas, al que Virgili dona un paper a l'Eneida.
Acompanyà Eneas en els seus viatges fins a Itàlia. Virgili sempre l'anomena "amic fidel", fent referència a una de les virtuts romanes la Fides, la confiança, que es basa en l'acompliment de la paraula donada.
Acates, segons una tradició, va ser també qui va matar Protesilau, el primer grec que va desembarcar a la Tròade a l'inici de la guerra de Troia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 4. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# The Ring

«The Ring» té aquests significats:
* El ring, pel·lícula britànica del 1927 dirigida per Alfred Hitchcock
* The Ring (pel·lícula de 2002), pel·lícula estatunidenca del 2002 dirigida per Gore Verbinski
# Aizoanthemum

Aizoanthemum és un petit gènere de plantes suculentes dins la família de les aïzoàcies; són plantes nadiues de Namíbia i Angola.

## Descripció

Són plantes anuals i herbàcies. Els seus entrenusos joves tenen papil·les que quan són seques tenen esquames planes. Flors en grans inflorescències, fruits en càpsules i les llavors amb forma de ronyó. L'espècie tipus és: Aizoanthemum membrum-connectens Dinter ex Friedrich.

## Espècies acceptades

* Aizoanthemum dinteri (Schinz) Friedrich
* Aizoanthemum galenioides (Fenzl ex Sond.) Friedrich
* Aizoanthemum hispanicum (L.) H. E. K.Hartmann
* Aizoanthemum membrum-connectens Dinter ex Friedrich
* Aizoanthemum mossamedense (Welw. ex Oliv.) Friedrich
* Aizoanthemum rehmannii (Schinz) H.E.K.Hartmann

## Referències

* ↑ Aizoanthemum en PlantList

## Enllaços externs

* Aizoaceae en Flora Ibérica, RJB-CSIC, Madrid.
# Torneig Comte de Godó 2003

El Trofeu Comte de Godó 2003, també conegut com a Open Seat Godó 2003, és una competició tennística que es jugà sobre terra batuda pertanyent a les sèries International Gold de l'ATP. La 51a edició del torneig es va celebrar entre el 21 i el 27 d'abril de 2003 en el Reial Club de Tennis Barcelona a Barcelona, Catalunya.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J.C. Ferrero | 6 | 6 | |
| Q | F. Volandri | 4 | 4 | | 1 | J.C. Ferrero | 6 | 6 | |
| 9 | Y. El Aynaoui | | | | 7 | G. Kuerten | 4 | 4 | |
| 7 | G. Kuerten | w/o | | | | | | | | 1 | J.C. Ferrero | 4 | 3 |
| 4 | M. Safin | 6 | 6 | | | | | | | 4 | M. Safin | 6 | 6 |
| | J. Nieminen | 3 | 3 | | 4 | M. Safin | 6 | 4 | 7 | | | | |
| 10 | G. Gaudio | 7 | 4 | 6 | 10 | G. Gaudio | 4 | 6 | 5 | | | | |
| | D. Sánchez | 5 | 6 | 1 | | | | | | | | | | 4 | M. Safin | 7 | 2 | 2 | 0 | r |
| 8 | À. Corretja | 6$^4$ | 7 | 2 | | | | | | | | | | 2 | C. Moyà | 5 | 6 | 6 | 3 | |
| 12 | T. Robredo | 7 | 6¹ | 6 | 12 | T. Robredo | 7 | 4 | 4 | | | | |
| 16 | A. Calleri | 6 | 6 | | 16 | A. Calleri | 6¹ | 6 | 6 | | | | |
| 3 | A. Costa | 4 | 2 | | | | | | | 16 | A. Calleri | 6² | 2 |
| | N. Davidenko | 6 | 6 | | | | | | | 2 | C. Moyà | 7 | 6 |
| | J. Acasuso | 4 | 3 | | | N. Davidenko | 3 | 4 | | | | | |
| | D. Hrbaty | 1 | 7 | 3 | 2 | C. Moyà | 6 | 6 | |
| 2 | C. Moyà | 6 | 6⁵ | 6 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | Andrew Kratzmann Jeff Tarango | 6 | 1 | |
| | Nicolas Lapentti Fabrice Santoro | 4 | 1 | r | | Andrew Kratzmann Jeff Tarango | 4 | 4 | |
| 3 | Martin Damm Cyril Suk | 6⁵ | 2 | | 7 | Chris Haggard Robbie Koenig | 6 | 6 | |
| 7 | Chris Haggard Robbie Koenig | 7 | 6 | | | | | | | 7 | Chris Haggard Robbie Koenig | 4 | 3 |
| 6 | Tomas Cibulec Pavel Vizner | 3 | 2 | | | | | | | 2 | Bob Bryan Mike Bryan | 6 | 6 |
| | Gaston Etlis Martín Rodríguez | 6 | 6 | | | Gaston Etlis Martín Rodríguez | 4 | 7 | 6$^3$ |
| 5 | Joshua Eagle Jared Palmer | 3 | 4 | | 2 | Bob Bryan Mike Bryan | 6 | 6⁵ | 7 |
| 2 | Bob Bryan Mike Bryan | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (català) (castellà) (anglès)
Barcelona Open :
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Tony Gaffney

Tony Gaffney (Boston, 14 de novembre de 1984) és un jugador professional de bàsquet estatunidenc que juga en la posició d'aler pivot.

## Carrera esportiva

En els seus primer anys va jugar a l'NCAA durant dos anys a Boston i durant tres més a Massachusetts. En el mes d'octubre de 2009, en acabar la seva experiència universitària, va fitxar pel Hapoel Gilboa Galil de la lliga israeliana, abandonant l'equip en el mes de novembre del mateix any. La temporada 2010-11 la inicia a la lliga turca a les files del Turk Telekom d'Ankara. Deixa l'equip en el mes de gener per anar a jugar la Development League nord-americana amb els Utah Flash.
El 2011 torna a Europa i fitxa pel Telekom Baskets Bonn de la alemany. La temporada 2012-13 fitxa pel FIATC Joventut de Salva Maldonado. Abandonarà l'equip en el mes de març perquè se li va obrir un expedient disciplinari per no presentar-se a un entrenament ni a un partit, adduint un impagament al seu agent de la comissió que havia de percebre per part del club badaloní. La temporada següent torna al Telekom Baskets Bonn d'Alemanya, i després jugarà dues temporades al Hapoel Jerusalem. El 12 de setembre de 2016, signa amb l'Alba Berlín per a la temporada 2016-17. El 26 de juliol de 2017 Gaffney fitxa pel club japonès Chiba Jets Funabashi per a la temporada 2017-18, no obstant en el mes de novembre abandona i signa novament amb l'equip israelià Hapoel Tel Aviv per la resta de la temporada. El 6 d'agost de 2018, Gaffney va signar un acord d'un any amb l'equip italià New Basket Brindisi.

## Palmarès

2011-12. Telekom Baskets Bonn (Alemanya). Copa. Subcampió

### Distincions Individuals

2010-11. Utah Flash (Estats Units). D-League. Millor cinc defensiu de la competició

## Referències

* ↑ Tony Gaffney jugador a l'ACB
* ↑ «Villacampa: "Gaffney no jugará más"» (en castellà). ACB, 09-03-2013 [Consulta: 4 gener 2019]. Arxivat 4 de gener 2019 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-01-04. [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «Tony Gaffney officially signs with Happy Casa Brindisi» (en anglès). Sportando, 06-08-2018 [Consulta: 4 gener 2019].
# Adenomus dasi

Adenomus dasi és una espècie d'amfibi pertanyent a la família dels bufònids.

## Distribució geogràfica

Viu a Sri Lanka.

## Estat de conservació

Està amenaçada d'extinció, ja que la distribució molt restringida d'aquesta espècie fa que sigui molt susceptible a la contaminació de l'aigua de les plantacions de te adjacents i als impactes negatius del turisme a la zona.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Manamendra-Arachchi, K. i Pethiyagoda, R., 1998. A synopsis of the Sri Lankan Bufonidae (Amphibia: Anura), with description of two new species. Journal of South Asian Natural History: 213-246.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* uBio (anglès)
* Amphibian Species of the World (anglès)
* AmphibiaWeb (anglès)
# Adenomus kelaartii

Adenomus kelaartii és una espècie d'amfibi pertanyent a la família dels bufònids que viu a Sri Lanka. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua i degradació del seu hàbitat natural a causa de la tala dels boscos, la contaminació per agroquímics i l'expansió de les plantacions de cardamom.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 IUCN SSC Amphibian Specialist Group (2020). "Adenomus kelaartii." 2020 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2020. [Consulta: 19 abril 2023]
* ↑ Dutta, S.K. i Manamendra-Arachchi, K., 1996. The amphibian fauna of Sri Lanka. Wildlife Heritage Trust of Sri Lanka, Colombo.
* ↑ Manamendra-Arachchi, K. i Pethiyagoda, R., 1998. A synopsis of the Sri Lankan Bufonidae (Amphibia: Anura), with description of two new species. Journal of South Asian Natural History: 213-246.

## Bibliografia

* Haas, W., Lehr, E. i Köhler, G., 1997. The tadpoles of Bufo kelaarti (Gunther, 1859) from Sri Lanka. Lyriocephalus: 2-6.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AmphibiaWeb (anglès)
* CalPhotos (anglès)