OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crema de Manresa

La Crema de Manresa (13 d'agost de 1713) és un incendi provocat a de la ciutat de Manresa en el marc de la Guerra dels catalans (Guerra de Successió Espanyola). La crema va ser executada pel general José de Armendáriz y Perurena i pel Conde de Montemar amb ordres expresses del Duc de Pòpuli, que buscava exemplificar la repressió de les tropes borbòniques i estendre el terror per tal d'obtenir la capitulació dels pobles de la Catalunya central. L'incendi es va produir només tres setmanes després de l'inici del Setge de Barcelona.
La ciutat de Manresa havia donat suport als borbònics però va canviar de bàndol en presentar-se a la ciutat el coronel austriacista Josep de Peguera amb 60 cavalls demanant la mobilització de la ciutat, de la qual sortiren 400 voluntaris capitanejats per Joan Sobrebals. En assabentar-se'n el Duc de Pòpuli va enviar 4000 soldats a represaliar la ciutat. Tot i que sembla que inicialment només pretenia cremar les cases dels austriacistes, l'incendi es va descontrolar i va acabar afectant 522 cases i prop de la meitat de la ciutat.
L'incendi va deixar ensorrada la Plaça Major, el carrer de Sant Miquel, el carrer de Sobrerroca, el raval de Sant Andreu, el carrer de la Codinella, el carrer de Santa Llúcia, el carrer de Galceran Andreu, el carrer del Carme, i l'església del Carme, entre d'altres. El mateix dia els borbònics cremaven també el nucli de Salelles.

## Referències

* ↑ «Ruta 1714 - Manresa». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 14 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Terra Cremada Històries manresanes
* José de Armendáriz i l'incendi de Manresa Histories manresanes
# Mas de Folch (Constantí)

El Mas de Folch és una masia de Constantí (Tarragonès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El Mas de Folch també era conegut com a mas de Saura, de Bonald o de l'Aimat.
Presenta una planta quadrada perfecta, d'11 x 11 m. Tipològicament consta de planta baixa, on es troba la gran cuina; pis noble, on estan les cambres de dormir i el menjador; i les golfes. La façana està tota recoberta de maons damunt els quals s'havia fet originàriament un recobriment de manises característic de l'estil modernista. Es va decidir que sense recobrir tenia més aspecte de masia. La porta d'accés presenta un arc rebaixat amb finestres als seus costats. Molt interessant és la torratxa que s'aixeca damunt de la teulada, rectangular amb tres ulls davant i darrere i un a banda i banda del rectangle, el recobriment de la teulada li dona un cert aspecte oriental.
Aquesta finca va ser segregada del mas del Barber. Està situada a les Puntes, a la vora esquerra de la riera de Boella, sota la carretera de Reus.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de Folch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Mas de Folch». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Jacques Basnage

Jacques Basnage de Beauval (8 d'agost de 1653, Rouen - 22 de desembre de 1723) fou un cèlebre predicador protestant francès, endeví, lingüista, escriptor i home de negocis. Escrigué la Història de l'Església Reformada i Antiguitats jueves.

## Biografia

Era el fill gran de l'eminent advocat Henri Basnage de Franquesnay. Estudià llengües clàssiques a Saumur i després teologia a Ginebra. Fou pastor a Rouen des del 1676 fins al 1685, quan, amb la revocació de l'edicte de Nantes, obtingué l'autorització del rei per retirar-se als Països Baixos. S'instal·là a Rotterdam com a ministre pensionari fins al 1691, quan fou escollit pastor de l'església de Valònia.
El 1709 el magnífic pensionari Anthonie Heinsius assegurà la seva elecció com un dels pastors de l'església valona, a La Haia, pretenent emprar-lo principalment en afers civils. Consegüentment, es comprometé amb una negociació secreta amb el mariscal d'Uxelles, plenipotenciari de França en el congrés d'Utrecht. Des d'aleshores se li conferiren diverses comissions importants addicionals.
El 1716 Dubois es trobava a la Haia a instàncies del regent d'Orleans amb el propòsit de negociar la Triple Aliança entre França, Gran Bretanya i els Països Baixos, cercà el consell de Basnage, qui, tot i no haver aconseguit rebre el permís per tornar a França, en una visita curta l'any anterior, feu tot el possible per impulsar les negociacions. El govern francès també es tornà envers ell a la recerca d'ajut en vista de la creixent amenaça a la regió de Cevenas.

## Referències

* 1 2 3 «Jacques Jacques Basnage» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 2003.
# Novè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista

El Novè Govern d'Espanya durant la dictadura franquista va durar del 10 de juliol de 1962 al 7 de juliol de 1965.

## Fets destacats

Fou el primer govern franquista amb la presència d'Agustín Muñoz Grandes com a vicepresident i Luis Carrero Blanco, com a subsecretari de la presidència.
Durant aquest govern es va posar en marxa el Plan de Desarrollo, els fruits del qual es començarien a veure en el X Govern. Es produïren alguns intents d'assassinar Franco per tant de Defensa Interior, que foren molt durament reprimits pel règim. En 1963 fou executat Julián Grimau, darrer condemnat en aplicació de la Llei de Responsabilitats Polítiques per crims comesos entre 1936 i 1939, cosa que provocà fortes protestes a nivell internacional.

## Composició

* Cap d'Estat
       Francisco Franco Bahamonde
* Vicepresident del Govern
       Agustín Muñoz Grandes
* Ministre Subsecretari de la Presidència
       Luis Carrero Blanco
* Ministre de la Governació
       Camilo Alonso Vega
* Ministre d'Hisenda
       Mariano Navarro Rubio
* Ministre de Treball
       Jesús Romeo Gorría
* Ministre d'Afers exteriors
       Fernando María Castiella
* Ministre de Justícia
       Antonio Iturmendi Bañales
* Ministre de l'Exèrcit
       Pablo Martín Alonso
       Camilo Menéndez Tolosa (militar)
* Ministre de l'Aire
       José Daniel Lacalle Larraga
* Ministre de Marina
       Almirante Pedro Nieto Antúnez
* Ministre d'Industria
       Gregorio López-Bravo de Castro
* Ministre de Comerç
       Alberto Ullastres Calvo
* Ministre d'Obres Públiques.
       Jorge Vigón Suero-Díaz
* Ministre d'Agricultura
       Cirilo Cánovas García
* Ministre d'Habitatge
       José María Martínez y Sánchez-Arjona
* Ministre d'Educació
       Manuel Lora-Tamayo Martín
* Ministre Secretari General del Moviment
       José Solís Ruiz
* Ministre d'Informació i Turisme
       Manuel Fraga Iribarne
* Ministre sense cartera
       Pere Gual i Villalbí

## Canvis

* L'11 de febrer de 1964 el ministre de l'Exèrcit, Pablo Martín Alonso va morir i fou substituït per Camilo Menéndez Tolosa.

## Bibliografia

* Los 90 Ministros de Franco. Equipo Mundo. DOPESA, Barcelona, noviembre de 1971.

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia general de España y América. 19,2. La época de Franco. Madrid: Ediciones Rialp, 1991, p. 119-120. ISBN 84-321-2359-5.

## Enllaços externs

* Composició dels governs d'Espanya des de la Segona República
# Edith de Northumbria

Edith de Northumbria possiblement va néixer l'any 995, sent la seva filiació incerta, sembla que va ser filla d'Uthred, Comte de Northumbria, conegut també com a Uthred de Bamburgh i d'Èlgiva d'Anglaterra, filla del rei Etelred l'Indecís. El seu marit, el cavaller Sigeferth, fou assassinat per ordre del seu avi Etelred, acusat de conspirar amb el príncep hereu Edmund, mentre que ella era tancada a un convent.
El príncep Edmund la treu del convent, i en clara oposició al seu pare, es casa amb ella a la localitat de Malmesbury, a Wiltshire, l'agost de l'any 1015. D'aquest matrimoni van néixer dos fills, el més gran dels quals va ser Eduard l'Exiliat.
Mort el seu segon marit (30 de novembre de 1016), arriba al tron Canut II de Dinamarca, el qual, per allunyar qualsevol rebel·lió restauradora de la dinastia Cerdic, envía a l'exili a Edith i als seus fills i es casa amb la reina mare, la vídua d'Etelred l'Indecís, Emma de Normandia.
Edith va morir a Hongria, possiblement cap a l'any 1017.
| Predecessor | Reina consort d'Anglaterra | Successor |
| Sígrid l'Altiva | 1016 | Emma de Normandia |
# Mas de Freixe

Mas de Freixe és una masia del municipi d'Espolla inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord-est del nucli urbà de la població d'Espolla, a uns set quilòmetres de distància del terme.
Masia formada per tres cossos aïllats tancats per un mur de tanca. L'edifici principal està format per dos cossos adossats que li confereixen una planta en forma de L. Presenten les cobertes de teula d'un i dos vessants i estan distribuïts en planta baixa i pis, o bé una sola planta. El cos de ponent estava destinat als corrals i, a la façana de migdia, encara conserva dues grans arcades rebaixades bastides amb lloses de pedra disposades a sardinell. Davant seu, l'espai és tancat i destinat al bestiar. La masia en si, corresponent al cos de llevant de la construcció, presenta majoritàriament obertures rectangulars bastides amb grans peces de pedra desbastada. Al sud d'aquesta estructura hi ha l'antic paller de la masia, actualment reformat. És rectangular, amb la coberta de dos vessants de teula i estructurat en dos nivells. Les portes d'accés són d'arc rebaixat i estan bastides en pedra disposada a sardinell, mentre que les finestres tenen les llindes de pissarra monolítiques, tot i que una fou substituïda per una biga de fusta.
Les construccions són bastides amb pedra sense treballar disposada irregularment, lligada amb abundant morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Freixe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Jastin Garcia López

Antonio Jastin Garcia López (Lleida, 2004) és un futbolista català que juga al Girona Futbol Club d'ençà la temporada 2019-2020, en què es va incorporar a l'equip cadet, i destaca per la seva agilitat i capacitat de driblatge.

## Referències

* ↑ Brugués, Marc. «Jastin, la sensación del verano» (en castellà). Sport, 30-07-2023. [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ Sebastian, J. «El Girona lliga Jastin fins al 2027». L'Esportiu. [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ Luna, Álex. «La perla de la pretemporada del Girona» (en castellà). Mundo Deportivo, 07-08-2023. [Consulta: 11 agost 2023].
# Eleccions cantonals franceses de 1994

Les eleccions cantonals es van celebrar el 20 i 27 de març de 1994. Aquestes eleccions es van celebrar només un any després de les legislatives i un any abans de les presidencials, que afectaren profundament la participació.

## Resultats

Els resultats confirmaren el redreçament dels socialistes, malgrat la pèrdua de Cruesa. La majoria de dreta (RPR i UDF) perd els consells generals de la Dordonya, de la Gironda i de l'Illa de la Reunió.

## Fonts

* Jean-Jacques Becker, Crises et alternances, 1974-1995, Nouvelle histoire de la France contemporaine n°19, Seuil, Paris, 1998
# Nováky

Nováky és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.
# Jastrabie pri Michalovciach

Jastrabie pri Michalovciach és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1337.
# Crema de Peralada

La crema de Peralada fou un dels episodis de la Croada contra la Corona d'Aragó.

## Antecedents

El papa Martí IV, que havia succeït Climent IV va declarar al rei Pere el Gran privat dels seus regnes a causa de la intervenció a Sicília arran de les Vespres Sicilianes, i donà la investidura com a rei d'Aragó, rei de València i comte de Barcelona el 27 d'agost de 1283 a Carles I d'Anjou, segon fill del rei Felip III de França, sent coronat el 27 de febrer de 1284 a París.
L'exèrcit croat va sortir de Perpinyà el 13 de maig de 1285 en direcció als Pirineus, on es va trobar una forta resistència al coll de Panissars, que el va fer retirar fins a Perpinyà, per finalment creuar pel coll de la Massana. L'exèrcit invasor del francès Felip III de França va acampar davant les muralles de Peralada, que en aquella època era el quarter general de Pere el Gran, on s'havia retirat per no veure's encerclat als Pirineus.

## Batalla

La defensa de Peralada es va encomanar a Arnau Roger I de Pallars Sobirà i a Guillem d'Anglesola.
Després d'una batalla a camp obert, Pere el Gran i l'infant Alfons, el comandant de l'exèrcit van ordenar l'evacuació de la vila per manca de provisions i van sortir amb 5.000 almogàvers en direcció a Girona, el següent lloc on es presentaria la defensa.
Explica la versió que apareix en la Crònica de Ramon Muntaner que els almogàvers que havien de marxar amb el rei calaren foc i destruïren totes les cases per, diferent de la que relata la de Bernat Desclot, que explica que qui va calar foc a Peralada va ser el vescomte Dalmau de Rocabertí per evitar que els enemics se n'aprofitessin.

## Conseqüències

La defensa catalana es va traslladar a Girona. Es va encomanar a Ramon Folc VI de Cardona i la ciutat fou assetjada. Arnau de Cortsaví, el Vescomte de Castellnou Jaspert V de Castellnou, i Dalmau I de Sureda anaren a reforçar els seus dominis, mentre els corsaris atacaven els vaixells de subministrament francesos i l'estol d'onze galeres dels almiralls Ramon Marquet i Berenguer Mallol es preparava a Barcelona per atacar els croats, mentre esperaven els reforços de Roger de Llúria que venien de Sicília.

## Referències

* ↑ F. Xavier Hernández, Història militar de Catalunya
* ↑ (francès) Ernest Delamont: Histoire du Roussillon «La croisade de 1285 par Ernest Delamont».
* ↑ Crònica de Ramon Muntaner

## Vegeu també

* Na Mercadera
# Antonio Pimentel y Toledo

Antonio Pimentel y Toledo (Valladolid, Castella ? - Regne de Sicília, 1627) va ser un noble castellà, IV marquès de Távara i II comte de Villada. Fou virrei de València entre 1618 i 1622, i de Sicília entre 1626 i 1627.
Va formar part de la cambra de Felip III de Castella i del Consejo de las Órdenes. Va ser comendador de Belvís de la Sierra i cavaller de l'Orde d'Alcántara.
En 1600 es va casar amb Isabel de Moscoso, filla de Lope de Moscoso Osorio. D'aquest matrimoni van nàixer sis fills. El seu hereu fou el seu fill Enrique Enríquez Pimentel, que va heretar el títol de marquès de Távara i comte de Villada.

## Referències

* 1 2 «Antonio Pimentel Enríquez de Guzmán y Toledo» (en castellà). Real Academia de la Historia, s.d. [Consulta: 23 març 2022].
# An American Carol

An American Carol, estrenada com Big Fat Important Movie, és una comèdia satírica estatunidenca del 2008, dirigida per David Zucker i escrita per Zucker, Myrna Sokoloff i Lewis Friedman.
Es tracta d'una adaptació de la novel·la de Dickens Cançó de Nadal, Christmas Carol de 1843, a mode de sàtira política en contra de Michael Moore, que és representat com Ebenezer Scrooge; el Partit Demòcrata i el sistema de justícia americà, que es representat per un grup d'advocats zombis.
Estrenada a les sales el 3 d'octubre de 2008 per Vivendi Entertainment, la pel·lícula va rebre crítiques negatives de la majoria de crítics, que van trobar que l'humor i la sàtira de la pel·lícula no eren eficaços. També va ser un fracàs a la taquilla que va recaptar només 7 milions de dòlars contra un pressupost de 20 milions de dòlars. La pel·lícula va marcar l'última aparició a la pantalla de Dennis Hopper abans de la seva mort el 2010.

## Sinopsi

El personatge principal és en Michael Malone (Kevin Farley), un director de cinema ecologista, pacifista i anti-americà que pretén suprimir "el dia de la celebració nacional". Això li portarà conseqüències: l'aparició de tres fantasmes que li explicaran el vertader significat dels Estats Units i la necessitat del seu perfil armamentístic, sota la façana dels "valors nord-americans" en la defensa de la democràcia i els riscs que comporta abandonar els seus principis. Finalment, en Michael Malone accepta el seu error i reconeix que els valors republicans són els correctes.

## Referències

* ↑ Kay, Jeremy. «Essential takes international to Zucker's Big Fat Important Movie» (en anglès). screendaily.com, 06-09-2008. [Consulta: 24 desembre 2022].
* ↑ Sherman, Dale. Four Scores and Seven Reels Ago: The U.S. Presidency through Hollywood Films (en anglès). Rowman & Littlefield, 2022-12-01, p. 25. ISBN 978-1-4930-6394-9.
* ↑ Stanley, Timothy. Citizen Hollywood: How the Collaboration between LA and DC Revolutionized American Politics (en anglès). Macmillan, 2014-05-13, p. 251. ISBN 978-1-250-03250-8.
# Los Bacs (Rivert)

Los Bacs, és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble de Rivert.
Estan situats al sud-est de Rivert, a la dreta del barranc de l'Espluga de Paradís, a llevant de la partida de Roderes. Són el darrer contrafort sud-oriental del Serrat de Sant Joan, a ponent de Solzinons.
# Nóvenke

«Nóvenke» té aquests significats:
* Nóvenke (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
* Nóvenkoie (Altai), localitat del krai de l'Altai, a Rússia
# Melanie Schlanger

Melanie Renée Schlanger OAM (Sunshine Coast, 31 d'agost de 1986) és una nedadora australiana d'estil lliure que va guanyar dues medalles als Jocs Olímpics de Pequín 2008 i tres medalles en Londres 2012. Ella entrena en el Commercial Swim Club amb l'entrenador Stephan Widmar.

## Trajectòria

Schlanger va ser membre de l'equip australià de relleus 4x100 metres estil lliure que va guanyar l'or al Campionat Mundial de 2007.
Al Campionat de Natació d'Austràlia 2008 va qualificar com una membre de la 4 × 100 m i 4 × 200 m estil lliure per equips de relleus quedant tercera i cinquena en les proves individuals respectives.
Ella va nedar la tercera etapa, tant en les eliminatòries i la final en el 4 × 100 metres lliures relleu, com Austràlia es va classificar sisena abans de reclamar la medalla de bronze en la final.

## Referències

* ↑ «Schlanger, Melanie Renee». It's An Honour. Department of the Prevalgui Minister and Cabinet. Arxivat de l'original el 2016-10-11. [Consulta: 26 gener 2009].
* ↑ Sports Reference. «Perfil de Mel Schlanger» (en anglès), 2015. Arxivat de l'original el 2012-12-07. [Consulta: 22 agost 2015].

## Enllaços externs

* Melanie Schlanger - Lloc web oficial
* London 2012 page Arxivat 2014-10-08 a Wayback Machine.
# Internacional Comunista Obrera

La Internacional Comunista Obrera (en alemany: Kommunistische Arbeiter-Internationale, KAI), que també va ser coneguda com la Quarta Internacional, encara que no té res a veure amb la Internacional que fundaria Lev Trotski anys després, era una organització internacional del comunisme consellista.

## Història

L'organització va ser fundada el 1922, després d'una escissió del Partit Comunista Obrer d'Alemanya (KAPD), per membres de la Facció d'Essen, entre ells Herman Gorter i Karl Schröder, en contra de l'opinió de la Facció de Berlín que la considerava prematurala Facció de Berlín sostenint que la formació d'una internacional era prematura. S'hi van unir el Partit Comunista dels Treballadors dels Països Baixos, el Partit Comunista dels Treballadors de Sylvia Pankhurst a Gran Bretanya, els comunistes d'esquerra a Rússia (que en conseqüència es van rebatejar com a Partit dels Treballadors Comunista), el Grup de Treballadors Comunista de Rússia i alguns grups de l'esquerra comunista de Bèlgica i Bulgària.La KAI mai va ser capaç d'organitzar cap activitat conjunta i tot just va arribar a comptar amb 1.000 activistes. Es va anar afeblint amb la dissolució d'alguns dels seus partits membres i la sortida del Grup d'Obrers Comunistes rus, pel seu desacord amb la negativa de la Internacional a formar un front comú amb la Tercera Internacional. A mitjans dels anys 20 la KAI havia desaparegut de la vida pública.
La tendència d'Essen del KAPD es va dissoldre el 1927 i la direcció de la Internacional va passar als Països Baixos, ja que el grup holandès era l'únic partit que encara tenia membres, els altres constituents eren individus aïllats. Encara existia nominalment a principis de la dècada de 1930, però no va desenvolupar cap activitat internacional, només va publicar treballs en nom de l'organització, fins que es va dissoldre formalment el febrer de 1933.

## Referències

* ↑ Bourrinet, 2016, p. 168.
* ↑ Bourrinet, 2016, p. 170-171.
* ↑ Hebbes, 2005.
* ↑ Bourrinet, 2016, p. 185.
* ↑ Dauvé i Authier, 1976.

## Bibliografia

* Bourrinet, Philippe (2016). The Dutch and German Communist Left (1900–68) (PDF). Brill. ISBN 9789004325937. OCLC 7347928396.
* Dauvé, Gilles; Authier, Denis (1976). "Appendix I. The Groupuscular Phase". The Communist Left in Germany (1918-1921). Marxists Internet Archive. Retrieved 7 February 2018.
* Hebbes, Ian (2005). "The Communist Left in Russia after 1920". The Russian Communist Left (1918-30). Libcom.org. London: International Communist Current. ISBN 1897980108. OCLC 843024052. Retrieved 3 January 2017.

## Enllaços externs

* (castellà) La revolució mundial de Herman Gorter
* (castellà) Carta oberta al camarada Lenin de Herman Gorter
* (anglès) Richard Gombin, La tradició radical: Comunisme consellista Arxivat 2003-04-30 a Wayback Machine.
* (anglès) Tibor Szamuely, L'esquerra comunista a Rússia després de 1920
# Crusi

Crusi (en francès Cruzy) és un municipi occità del Llenguadoc, a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Eleccions municipals de 2007 a la Masó

Les eleccions municipals de 2007 a la Masó van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 27 de maig de 2007 a Masó, a l'Alt Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 7 regidors de l'Ajuntament de la Masó.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de la Masó, en tenir 250 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

L'1 de maig del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls va proclamar tres candidatures del municipi de la Masó en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Convergència i Unió (CiU)
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)
* PSC-Progrés Municipal (PSC-PM)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, la Masó tenia una població de 280 habitants, dels quals 250 persones van ser cridades a votar a l'única mesa que es va constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 92,0%, el qual cosa implica que un total de 230 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, la Masó va registrar una xifra notablement alta, situant-se en 38,1 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | la Masó |
| Participació (14h) | 47,2% ( 2,4%) |
| Participació (18h) | 67,2% ( -0,4%) |
| Participació (20h) | 92,0% ( 16,4%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Elecciones. Elecciones Locales. 27 de mayo de 2007.» (en castellà). Junta Electoral Central. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].