OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# George Gaylord Simpson

George Gaylord Simpson (Chicago, 16 de juny del 1902 – Tucson, 6 d'octubre del 1984) fou un paleontòleg estatunidenc. Era expert en els mamífers extints i en les seves migracions intercontinentals, amb èmfasi en els mamífers de Sud-amèrica. Simpson fou un dels paleontòlegs més influent del segle xx i un contribuïdor important de la síntesi evolutiva moderna, participant-hi amb Tempo and Mode in Evolution (1944) i Principles of Classification and a Classification of Mammals (1945). Entre altres coses, destaca per haver predit conceptes com ara l'equilibri puntuat (en la seva obra del 1944; vegeu Evolució quàntica) i desmentint el mite que l'evolució dels èquids fou un procés lineal que culminà en l'Equus caballus d'avui en dia.
Fou catedràtic de Zoologia a la Universitat de Colúmbia i conservador del Departament de Geologia i Paleontologia del Museu Americà d'Història Natural entre el 1945 i el 1959. Fou conservador del Museu de Zoologia Comparada de la Universitat Harvard entre el 1959 i el 1970. La Societat Linneana de Londres el distingí amb la medalla Darwin-Wallace el 1958.

## Llibres

* Attending Marvels (1931)
* Mammals and Land Bridges (1940)
* Tempo and Mode in Evolution (1944)
* The Meaning of Evolution (1949)
* Horses (1951)
* Evolution and Geography (1953)
* The Major Features of Evolution (1953)
* Life: An Introduction to Biology (1957)
* Principles of Animal Taxonomy (1961)
* This View of Life (1964)
* The Geography of Evolution (1965)
* Penguins (1976)
* Concession to the Improbable (1978)
* Splendid Isolation (1980)
* The Dechronization of Sam Magruder (novel·la publicada pòstumament, 1996)

## Referències

* ↑ «George Gaylord Simpson». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1 setembre 2024].
* ↑ Laporte, L. F. «Biography» (en anglès). [Consulta: 1 setembre 2024].
* ↑ Laporte, L. F. «Introduction» (en anglès). [Consulta: 1 setembre 2024].
* ↑ «Simpson, George Gaylord, 1902-1984» (en anglès). Museu Americà d'Història Natural. [Consulta: 1 setembre 2024].

## Vegeu també

* Annie Montague Alexander, que contribuí a finançar gran part de la seva obra.

## Enllaços externs

* George Gaylord Simpson - biografia completa i exhaustiva, per L. F. Laporte (anglès)
* George Gaylord Simpson - esbós biogràfic del Stephen Jay Gould Archive (anglès)
* George Gaylord Simpson - una curta biografia del web de PBS Evolution (anglès)
* George Gaylord Simpson Papers, American Philosophical Society Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine. (anglès)
# Goldstone

«Goldstone» té aquests significats:

## Llocs

* Goldstone (Shropshire), a Anglaterra
* Goldstone Lake, un llac sec al desert de Mojave, Califòrnia
* Goldstone Vallis, una vall del planeta Mercuri
# Golelleres

Golelleres és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situat al sud-oest del poble de Rivert, a migdia del Serrat del Gargallar, al nord de la Solana de la Foradada i a ponent de Tresdós.
# Gran Premi del Brasil del 1998

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 1998, disputat al circuit de Interlagos, el 29 de març del 1998.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 72 | 1h 37' 12. 200 | 1 | 10 |
| 2 | 7 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 72 | + 1.102 s | 2 | 6 |
| 3 | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 72 | + 1' 00.550 min. | 4 | 4 |
| 4 | 6 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 72 | + 1' 07.453 min. | 5 | 3 |
| 5 | 2 | Heinz Harald Frentzen | Williams - Mecachrome | 71 | + 1 Volta | 3 | 2 |
| 6 | 5 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 71 | + 1 Volta | 7 | 1 |
| 7 | 1 | Jacques Villeneuve | Williams - Mecachrome | 71 | + 1 Volta | 10 | |
| 8 | 4 | Eddie Irvine | Ferrari | 71 | + 1 Volta | 6 | |
| 9 | 14 | Jean Alesi | Sauber - Petronas | 71 | + 1 Volta | 15 | |
| 10 | 19 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 70 | + 2 Voltes | 16 | |
| 11 | 15 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 67 | Prob. físics | 14 | |
| DSQ | 9 | Damon Hill | Jordan - Mugen - Honda | 70 | No arriba al pes mínim | 11 | |
| Ret | 11 | Olivier Panis | Prost - Peugeot | 63 | Motor | 9 | |
| Ret | 18 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 56 | Caixa canvi | 13 | |
| Ret | 20 | Ricardo Rosset | Tyrrell - Ford | 52 | Caixa canvi | 21 | |
| Ret | 23 | Esteban Tuero | Minardi - Ford | 44 | Accelerador | 19 | |
| Ret | 16 | Pedro Diniz | Arrows | 26 | Caixa canvi | 22 | |
| Ret | 21 | Toranosuke Takagi | Tyrrell - Ford | 19 | Motor | 17 | |
| Ret | 17 | Mika Salo | Arrows | 18 | Motor | 20 | |
| Ret | 12 | Jarno Trulli | Prost - Peugeot | 17 | Bomba del combustible | 12 | |
| Ret | 22 | Shinji Nakano | Minardi - Ford | 3 | Virolla | 18 | |
| Ret | 10 | Ralf Schumacher | Jordan - Mugen - Honda | 0 | Virolla | 8 | |

## Altres

* Pole: Mika Häkkinen 1' 17. 092
* Volta ràpida: Mika Häkkinen 1' 19. 337 (a la volta 65)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 26 - 03 - 2010].
# Gran Premi del Brasil del 2001

Resultats del Gran Premi de Brasil de Fórmula 1 de la temporada 2001, disputat al circuit de Interlagos, l'1 d'abril del 2001.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 4 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 71 | 1h 39' 00. 834 | 5 | 10 |
| 2 | 1 | Michael Schumacher | Ferrari | 71 | + 16.164 s | 1 | 6 |
| 3 | 16 | Nick Heidfeld | Sauber - Petronas | 70 | + 1 Volta | 9 | 4 |
| 4 | 9 | Olivier Panis | BAR - Honda | 70 | + 1 Volta | 11 | 3 |
| 5 | 12 | Jarno Trulli | Jordan - Honda | 70 | + 1 Volta | 7 | 2 |
| 6 | 7 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Renault | 70 | + 1 Volta | 18 | 1 |
| 7 | 10 | Jacques Villeneuve | BAR - Honda | 70 | + 1 Volta | 12 | |
| 8 | 22 | Jean Alesi | Prost - Acer | 70 | + 1 Volta | 15 | |
| 9 | 20 | Tarso Marques | Minardi - European | 68 | + 3 Voltes | 22 | |
| 10 | 8 | Jenson Button | Benetton - Renault | 64 | + 7 Voltes | 20 | |
| 11 | 11 | Heinz-Harald Frentzen | Jordan - Honda | 63 | Part elèctrica | 8 | |
| Ret | 17 | Kimi Räikkönen | Sauber - Petronas | 55 | Virolla | 10 | |
| Ret | 5 | Ralf Schumacher | Williams - BMW | 54 | Virolla | 2 | |
| Ret | 23 | Gaston Mazzacane | Prost - Acer | 54 | Embragatge | 21 | |
| Ret | 18 | Eddie Irvine | Jaguar - Cosworth | 52 | Virolla | 13 | |
| Ret | 6 | Juan Pablo Montoya | Williams - BMW | 38 | Col·lisió | 4 | |
| Ret | 14 | Jos Verstappen | Arrows - Asiatech | 37 | Col·lisió | 17 | |
| Ret | 19 | Luciano Burti | Jaguar - Cosworth | 30 | Motor | 14 | |
| Ret | 21 | Fernando Alonso | Minardi - European | 25 | Part elèctrica | 19 | |
| Ret | 15 | Enrique Bernoldi | Arrows - Asiatech | 15 | Hidràulics | 16 | |
| Ret | 2 | Rubens Barrichello | Ferrari | 2 | Col·lisió | 6 | |
| Ret | 3 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 0 | Calat a la sortida | 3 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 13. 780
* Volta ràpida: Ralf Schumacher 1' 15. 692 (a la volta 38)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 14 - 04 - 2010].
# Pareuchiloglanis songmaensis

Pareuchiloglanis songmaensis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pellegrin J. 1936. Poissons nouveaux du haut-Laos et de l'Annam. Bull. Soc. Zool. Fr. v. 61. 243-248.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, S. 1996: The phylogeny of the glyptosternoid fishes (Teleostei: Siluriformes, Sisoridae). Cybium 20(2):115-159.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torrent del Salt de la Núvia

El Torrent del Salt de la Núvia és un torrent que discorre pel de Bigues (poble del Vallès) . Es forma a migdia del Turó de l'Arbocer i al nord-est de la masia de Can Riera, molt a prop del termenal amb l'Ametlla del Vallès, des d'on davalla cap a l'oest-sud-oest, passa a migdia de les masies de Collfred i Can Bori, lloc on gira cap al sud-oest. Sempre en aquesta direcció, discorre a llevant de Can Met i a ponent de Ca l'Isidre de Dalt; poc després passa a llevant de Can Benet Vell i de Can Frare, on gira cap a ponent just en el lloc on hi ha el Salt de la Núvia. Des d'aquest lloc passa a migdia del Veïnat i al nord de la Parròquia de Bigues, fins que arriba al sud-est de Can Vermell, on s'aboca en el torrent de Can Vedell.

## Enllaços externs

* El torrent del Salt de la Núvia en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Emissió secundària

En física l'emissió secundària és un fenomen d'emissió d'electrons en el que les partícules primàries amb prou energia, en xocar amb una superfície o passar a través d'algun material, indueixen l'emissió de partícules secundàries. L'efecte de l'emissió secundària pot ser molt més important que el de la primària atès que el nombre d'electrons secundaris pot superar el de partícules primàries.
L'emissió d'aquest tipus consta de tres etapes:
* Primer.- L'excitació dels electrons en l'estat sòlid a un nivell d'energia més alt
* Segon.- El transport d'electrons excitats a la frontera sòlid-buit,
* Tercer.- L'emissió d'electrons.
L'emissió secundària es produeix normalment en les vàlvules de buit, i sovint és indesitjable, havent de prendre's mesures per suprimir-la (reixa supressora), però de vegades les seves propietats s'utilitzen en la pràctica per generar algun benefici lateral.
El fenomen d'emissió secundària s'utilitza, entre altres casos, en major o menor grau, en la polvorització catòdica o en els tubs fotomultiplicadors.

## Vegeu també

* Efecte Auger
* Efecte Malter

## Referències

* ↑ Rennie i Law, 2019, secondary emission.

## Bibliografia

* Rennie, Richard; Law, Jonathan. A Dictionary of Physics (en anglès). Vuitena edició. Oxford University Press, 2019. ISBN 978–0–19–882147–2.
* J. Sawicki, Tubs i semiconductors, Escola Professional Superior de l'Estat, Varsòvia, 1966
# Nebetnehat

Nebetnehat ("Senyora de l'arbre sicòmor"; el nom era un dels atributs de la deessa Hathor) va ser una reina egípcia durant la XVIII dinastia.
Nebetnehat en jeroglífic :
Era la Gran Esposa Reial d’un faraó no identificat. El seu nom només es coneix a partir d’un fragment canopi d’alabastre trobat a la Vall de les Reines. El vas canopi formava part d’una troballa coneuda com l Tomba de les Princeses.
Pel fet que ostentava el títol de Gran Esposa Reial, podria haver estat algú relativament proper d'Amenhotep III, potser una filla o a alguna altra parenta femenina.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 141.
* ↑ Malek, Moss i Porter, 1974.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Malek, Jaromir; Moss, Rosalind L. B.; Porter, Bertha. Topographical Bibliography of Ancient Egyptian Hieroglyphic Texts, Statues, Reliefs and Paintings (en anglès). vol. 3ː Memphis, Part I Abu Rawash to Abusir. Griffith Institute, 1974. ISBN 978-0900416101.

## Enllaços externs

* Imatge del fragment de vas canopi amb el nom de Nebetnehat.
* Theban Mapping Project
# Iñaki Álaba Trueba

Iñaki Álaba (Donosti, 14 de novembre de 1966) és un exfutbolista basc, que jugava com a defensa. També ha estat conseller de la Reial Societat.

## Carrera esportiva

Álaba va passar gairebé tota la seua carrera a la Reial Societat. Va debutar en primera divisió amb els blanc-i-blaus jugant 25 minuts a la 87/88. En els anys posteriors va sumar més partits amb els donostiarres, fins a arribar als 25 (i un gol) de la temporada 92/93. A partir d'ací va deixar de comptar per als entrenadors reialistes: juga 13 partits a l'any següent i no apareix cap minut en la 94/95.
L'estiu de 1995 fitxa per la CF Extremadura, on tan sols juga 3 partits. Després d'això es retira, amb un bagatge de 83 partits a la màxima divisió, amb 2 gols.
# Hyperolius langi

Hyperolius langi és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a la República Democràtica del Congo i, possiblement també, a Ruanda i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Drewes, R. 2004. Hyperolius langi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hyperolius lateralis

Hyperolius lateralis és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Burundi, la República Democràtica del Congo, Kenya, Ruanda, Tanzània i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A., Drewes, R., Howell, K. & Lötters, S. 2004. Hyperolius lateralis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Institut (Catalunya)

* No s'ha de confondre amb Institut d'Educació Secundària.
Un institut és un centre educatiu de titularitat pública on s'imparteix l'educació secundària. El nom es va fer oficial el 29 de juliol de 2009, això només és per a Catalunya, a Espanya continua dient-se Institut d'educació secundària. A Espanya l'abreviatura els INS distingeix els centres de titularitat pública, mentre que col·legi es reserva per als de titularitat privada. A França el lycée només comprèn els tres darrers anys d'escolarització i al centre i nord d'Europa els gymnasium poden incloure altres especialitats formatives a més de la secundària.
Els centres públics catalans, anomenats «institut escola», apleguen estudiants des del segon cicle d'educació infantil fins a l'educació secundària obligatòria.

## Referències

* ↑ Llei 12/2009 del 10/7/2009, d'Educació, article 75

## Enllaços externs

* Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya
* Directoris de centres educatius a Catalunya Arxivat 2015-10-07 a Wayback Machine.
Viccionari
# Jaime Marqués Olarreaga

Jaime Marques Olarreaga (Madrid, 1968) és un director de cinema espanyol. Va estudiar imatge i so i ha treballat en el desenvolupament de guions per a cinema i televisió. El 1996 va escriure el guió de la pel·lícula Adiós, tiburón, protagonitzada per Josema Yuste i el 1997 va dirigir el seu primer curtmetratge, Abierto (El eco del tiempo). El 1998 va dirigir el seu segon curtmetratge, El paraíso perdido, protagonitzat per Pilar López de Ayala i Sergio Peris-Mencheta, i amb el qual fou nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció i premiat al Festival de Joves Realitzadors de Granada.
El 2007 va dirigir el seu primer i únic llargmetratge, Ladrones, del qual també en va ser guionista, i que va guanyar diversos premis al Festival de Màlaga. El 2011 va escriure el guió d' Intruders de Juan Carlos Fresnadillo i pel 2020 el de Malnazidos, d'Alberto de Toro i Javier Ruiz Caldera.
També ha escrit els contes Milagro en el suburbio i Perfecto, que han estat premiats als concursos NH i Morón de la Frontera. El diari La Razón va publicar el seu relat No es nieve.

## Referències

* ↑ El paraíso perdido al web dels Premis Goya
* ↑ Jaime Marqués Olarreaga a avalon.me
* ↑ Jaime Marqués Olarreaga a espinof.com
* ↑ Jaime Marqués a catalanfilms.cat
* ↑ 'Malnazidos': una de zombis en la Guerra Civil Arxivat 2019-05-07 a Wayback Machine. a elcorreo.com
* ↑ Jaime Marqués Arxivat 2019-12-28 a Wayback Machine. a cinerama.es
# Ictinus (cràter)

Ictinus és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 58,03 km de diàmetre. Porta el nom de l'arquitecte de l'antiga Grècia Ictí (segle v aC), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Ictinus». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-03-2011. [Consulta: 9 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Ictimuls

Els ictimuls o victimuls (en llatí Ictimuli o Victimuli) van ser un poble celta de la Gàl·lia Cisalpina al peu dels Alps, al territori de Vercellae.
Estrabó els anomena Ἰκτούμουλοι ('ictoumouloi'), i diu que a les seves terres hi havia mines d'or. Plini el Vell parla dels victimuli i diu que les seves mines d'or eren de les més productives d'Itàlia. Per ell se sap que es treballaven les mines en una escala tan gran que els censors van haver de redactar una llei que prohibia tenir treballant a les mines més de cinc mil homes al mateix temps.
El lloc on vivien no està indicat amb precisió per cap autor antic, però el geògraf de Ravenna situa la ciutat de Victimula (o Ictimula) prop d'Eporedia, entre Ivrea i Biella, al peu dels Alps. Es conserven restes de les mines d'or a les muntanyes properes, que sembla que es van explotar fins a l'edat mitjana.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, V, 218
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XXXIII, 4
* ↑ Smith, William (ed.). «Ictimuli». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 agost 2022].
# Jannatul Ferdous Ivy

Jannatul Ferdous Ivy (bengalí: জান্নাতুল ফেরদৌস) (1 de juliol de 1976) és una productora, escriptora i activista dels drets de les persones amb discapacitat de Bangladesh.
Ivy va ser nomenada a la llista de les 100 dones de la BBC el 2023.

## Educació

Es va graduar a la Universitat Nacional de Bangladesh l'any 2001 amb una llicenciatura en sociologia i un màster en anglès l'any 2005. El 2009, va rebre el seu màster al Departament d'Estudis del Desenvolupament de la Universitat BRAC. També va rebre un títol de LLB per BRAC el 2010 i un diploma en compliment social del Bangladesh Institute of Management el 2012.

## Vida personal

Ivy ha sobreviscut a cremades. El 1997, quan era estudiant de darrer curs, el seu vel es va incendiar mentre cuinava i el 60% del seu cos es va cremar.
Ivy ha creat una organització anomenada Voice and Views per als drets de les persones amb discapacitat.

## Referències

* 1 2 «BBC 100 Women 2023: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2023.
* ↑ Azran, Azmin «Bangladeshi activist makes it to ‘BBC 100 Women 2023’» (en anglès). The Daily Star, 12-11-2023.
* 1 2 শারমিন, জিনাত. «‘উনি বললেন, বিবিসির হেডকোয়ার্টার থেকে বলছেন, আমি ভেবেছি নতুন কোনো প্রতারক চক্র’» (en bengalí). Prothomalo, 22-11-2023.

## Vegeu també

* Dones a Bangladesh
# Inesu Emiko Takeoka

Inesu Emiko Takeoka (武岡 イネス 恵美子, 1 de maig de 1971) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1994. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1995.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1994 | 1 | 0 |
| 1995 | 2 | 3 |
| Total | 3 | 3 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Inesu Emiko Takeoka, Fitxa a Soccerway
# Jacques Sauvageot

Jacques Sauvageot (Dijon, 16 d'abril de 1943 - París, 28 d'octubre de 2017) fou un polític francès. Conjuntament amb Alain Geismar i Daniel Cohn Bendit va ser un dels tres líders estudiantils durant els fets de maig del 68.

## Biografia

Jacques Sauvageot va néixer a Dijon el 16 d'abril de 1943. Fill d'un empleat de la SNCF i d'una mestressa de casa (“empleada de la llar no retribuïda”), segons la formulació emprada pel mateix Sauvageot.
Va estudiar en una escola privada confessional i després en una escola pública o va fer el batxillerat en ciències experimentals. Va entrar a la facultat de lletres de Dijon on inicialment va estudiar filosofia i posteriorment va obtenir dues llicenciatures, una en Història de l'art i una en Dret públic. Al Conservatori de Dijon va estudiar oboè, direcció d'orquestra, i composició musical.

### Activitat prèvia al maig del 68

El 1967 va entrar a la Unió Nacional dels Estudiants de França (UNEF), de la que un dels seus germans havia sigut dirigent. Membre de la branca estudiantil del Partit Socialista Unificat (PSU), posteriorment ho fou d'Esquerra Obrera i Pagesa (GOP).

### Maig del 68

París, 13 de maig de 1968. Almenys mig milió de persones es desplacen per París per protestar contra la brutalitat policial. Al front del grup: Alain Geismar, Jacques Sauvageot i Daniel Cohn-Bendit - el trio de portaveus de la revolta estudiantil francesa.
Se´l considera com el més misteriós i discret dels tres líders del moviment, i durant molt temps després dels esdeveniments va refusar qualsevol gravació o entrevista. Va ser un pensador i activista seriós que d`alguna forma va desafiar l'estereotip del pseudorevolucionari dels anys 60.

### Activitat posterior al maig del 68

En el període posterior al 1968, va fer el servei militar a Còrsega, i va dedicar diversos anys a activitats no remunerades en les files del PSU, mentre es guanyava la vida com a agrimensor i treballador semi-especialitzat en una fàbrica elèctrica. També va fundar una emissora de ràdio pirata a Saint-Nazaire.
De 1974 a 2009 va tornar al món acadèmic i va ser professor d'història de l'art i després director de l'Escola de Belles Arts de Rennes, i President de l'ANDEA (Associació nacional de directors d'escoles d'art). El 2012 va ser President del consell d'administració del centre de formació de professors de dansa i música de Lió (Cefedem).
De 2010 a 2017 va treballar en la creació i posada en marxa de l'Institut Tribuna Socialista, amb l'objectiu de potenciar les idees del PSU mitjançant reflexions i debats polítics.
Va morir a l'hospital de Salpétrière de París el 28 d'octubre de 2017.

## Referències

* 1 2 3 4 Pennetier, Claude. «Sauvageot Jacques» (en francès). Le Maitron. [Consulta: març 2019].
* 1 2 3 Gordon, Daniel. «Tribute to Jacques Sauvageot (1943-2017)» (en anglès), 21-11-2017. [Consulta: març 2019].
* ↑ «Decès de Jacques Sauvageot, una de les figures de Mai 68» (en francès), 20-10-2017. [Consulta: març 2019].
* 1 2 «Jacques Sauvageot».
# Jahanabad

Jahanabad (o Jehanabad) és una ciutat i municipalitat capital del districte de Jahanabad (o Jehanabad) a l'estat de Bihar, Índia. a uns 50 km de Patna i 50 de Gaya. Al cens del 2001 figura amb 81.723 habitants (1901: 7.018 i 1881: 5.286)
Va sorgir com un mercat (mandi) establert per l'emperador Aurangzeb en una època de fam, amb el nom de Jahanarabad per la seva germana Jahanara del que va derivar Jahanabad o Jehanabad. Sota els britànics fou capital d'una subdivisió (creada el 1872) de 1569 km i 386.535 habitants el 1901, convertida en districte l'1 d'agost de 1986.

## Vegeu també

* Kora Jahanabad.

## Enllaços externs

* Statistics on Bihar government website
* http://www.balvidyaniketan.org Arxivat 2020-08-29 a Wayback Machine.
* http://jehanabad.bih.nic.in/administration.html