OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jesús Muñecas Aguilar

Jesús Muñecas Aguilar (nascut el 6 de gener de 1939) és un ex-policia i ex-militar espanyol, capità de la Guàrdia Civil, que participà al cop d'estat del 23 de febrer de 1981 (23-F). Pesa sobre ell la imputació d'un delicte de lesa humanitat a la querella argentina contra els crims del franquisme.

## Biografia

Nascut el 6 de gener de 1939 va ingressar al cos de la Guàrdia Civil l'any 1959. Va estar destinat a Euskadi entre la dècada de 1960 i finals de la dècada de 1970 on, segons nombrosos testimonis, va ser responsable de tortures contra militants antifranquistes. La jutgessa argentina Maria Servini el va imputar per haver participat en les tortures infligides a Andoni Arrizabalaga l'any 1968 a Zarautz. També se'l vincula, quan era capità a Tolosa, amb les tortures patides l'abril de 1976 per Amparo Arangoa, vicepresidenta del sindicat del Paper i Arts Gràfiques i vocal del Consell de Treballadors de Navarra, així com les infligides el 6 d'octubre d'aquell mateix any a Elisabete Nosellas (16 anys) i la seva parella Jokin Sarasola (19 anys), quan ella era responsable de formació del jovent de l'Organització Revolucionària dels Treballadors (ORT). No obstant, l'any 2014 l'Audiència Nacional espanyola rebutjà la seva extradició perquè el delicte havia prescrit i els fets exposats no eren constitutius de genocidi. Al marge del procés argentí, el 16 de gener de 2019, sis víctimes de Muñecas agrupades entorn a la Plataforma Basca Contra els Crims del Franquisme, presentaren denuncien contra el presumpte torturador al Jutjat de Primera Instància i Instrucció de Tolosa.
L'any 1981 va ser destinat a la Comandància Mòbil de Valdemoro. El 23 de febrer de 1981 va participar al cop d'Estat sent condemnat a 5 anys de presó per delicte consumat de rebel·lió militar. va ser internat als presidis d'Alcalá de Henares, El Ferrol, Cartagena i, finalment, a Figueres, juntament amb el tinent coronel Antonio Tejero i el capità Vicente Gómez Iglesias. L'any 1984 va sortir de presó quan va complir les tres quartes parts de la condemna.

## Referències

* 1 2 3 «El ex capitán Muñecas, acusado de torturas y condenado por el 23-F» (en castellà). El Mundo, 03-04-2014. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ Pascual, Ana María. «Encontramos al torturador: hablan las víctimas del excapitán Muñecas» (en castellà). Interviu, 07-10-2013. Arxivat de l'original el 9 octubre 2013. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ Ágeda, Pedro. «La Fiscalía propone que un juzgado de Azpeitia investigue al excapitán Muñecas» (en castellà). ElDiario.es, 03-04-2014. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ Torrús, Alejandro. «Una víctima de Muñecas: "Es un sádico, un torturador nato"» (en castellà). Público.es, 03-04-2014. [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ «La Audiencia rechaza la extradición a Argentina del torturador Muñecas» (en castellà). Público.es, 25-04-2014. [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ Albín, Danilo. «Seis víctimas de torturas durante el franquismo se querellan contra el ex capitán de la Guardia Civil Jesús Muñecas» (en castellà). Público.es, 16-01-2019. [Consulta: 16 agost 2020].
# Joan Carranza i Balsebre

Joan Carranza i Balsebre (Ascó, 1928 - Santa Coloma de Farners, abril 1997) va ser un polític català.
Sastre de professió, va exercir com a alcalde d'Ascó entre el 1979 i el 1983, elegit a les primeres eleccions municipals espanyoles democràtiques després de la dictadura franquista com a cap de llista de la candidatura ecologista Defensa Popular. Va ser un referent ecologista en la lluita contra les centrals nuclears, acompanyat del capellà Miquel Redorat, el cronista Carmel Biarnés i el pagès Ramon Tarragó, que van fonamentar el moviment antinuclear del país.
A les següents eleccions municipals, una candidatura pronuclear el va fer fora de l'alcaldia. Amb l'entrada en funcionament de la Central Nuclear d'Ascó el 1983, va abandonar el poble per a anar a viure a Santa Coloma de Farners, on va continuar la lluita ecologista amb Els Verds - Alternativa Verda. El va ajudar a instal·lar-s'hi el seu amic Pere Carbonell, originari d'aquesta població. Allà va morir i va ser enterrat el 2 d'abril del 1997. El 26 de setembre del mateix any, va ser homenatjat pòstumament al Pati Llimona de Barcelona.
Pel que fa a la vida familiar, va tenir nou fills amb Maria Font, de la Fatarella, d'entre els quals l'escriptor Andreu Carranza.

## Referències

* ↑ Garcia, Xavier. La Primera dècada de lluita antinuclear a Catalunya, 1970-1980. [Torroja del Priorat]: Centre Cultural i Recreatiu La Unió de Torroja del Priorat, Arxiu Comarcal del Priorat, 2008. ISBN 978-84-606-4483-5.
* 1 2 3 4 Berbís, Sílvia. «Les tombes il·lustres de l’Ebre». Aguaita.cat, 01-11-2013. Arxivat de l'original el 2023-06-25. [Consulta: 25 juny 2023].
* 1 2 3 «Joan Carranza. Un cor ple de bosc». Nació Digital, 08-03-2009. [Consulta: 31 maig 2020].
# Joan Carreras

Joan Carreras és el nom dels següents personatges:
* Joan Carreras i Goicoechea (1962), periodista i escriptor català
* Joan Carreras i Dagàs (1828-1900), compositor, music i pedagog català
* Joan Carreras i Farré (1860- ?), escultor i tallador català
* Joan Carreras i Martí (1935-2018), editor català
* Joan Carreras i Valldeperes (1973), actor català
# Joan Carrera

Joan Carrera és el nom dels següents personatges:
* Joan Carrera i Dellunder (Torroella de Montgrí, 1889 - Girona, 1952), artista català
* Joan Carrera i Pedrol (Tarragona, 1951), físic i polític català
* Joan Carrera i Planas (Cornellà de Llobregat, 1930 - Barcelona, 2008), clergue i bisbe auxiliar de Barcelona
# Jorge González Díaz

Jorge González Díaz, més conegut com a Yordi (San Fernando, 14 de setembre de 1974) és un futbolista andalús que juga com a davanter.

## Trajectòria esportiva

Ha jugat tant a Primera com a Segona Divisió amb el Sevilla FC, l'Atlètic de Madrid (on va formar part més del filial que del primer equip), el Reial Saragossa, on va destacar per la seua capacitat golejadora, RCD Mallorca, Getafe CF, Xerez CD o Córdoba CF. També va militar a la Premier League anglesa a les files del Blackburn Rovers.
# Josefina Ramis Rigo

Josefina Ramis Rigo (Binissalem, Mallorca 1971) és regidora a l'oposició a la vila de Binissalem. Va ser Consellera del Departament d'Esports, Joventut i Igualtat del Consell insular de Mallorca pel PSOE des del 2007.
És llicenciada en Filosofia per la Universitat Autònoma de Barcelona i està especialitzada en educació de persones adultes a la Universitat de les Illes Balears, i ha estat professora de Filosofia i Cultura Clàssica al col·legi Sant Agustí (Palma). Va ser vicepresidenta de l'Institut Mallorquí d'Afers Socials (IMAS) on va dirigir programes d'intervenció amb joves en oci i temps lliure a l'Institut de Treball Social i Serveis Socials (INTRESS).
L'any 1998 va treballar al Programa Europeu Youthstart, projecte dirigit pel GREC.
Des del Departament d'Esports del Consell de Mallorca va treballar per normalitzar les relacions amb les federacions i les competicions de base.

## Referències

* ↑ Josefina Ramis, Consellera del Departament d'Esports, Joventut i Igualtat (castellà)
* ↑ Josefina Ramis, PSOE Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine. PDF
* ↑ Josefina Ramis, vicepresidenta de l'IMAS PDF
* ↑ Josefina Ramis, a Derecho.com (castellà)
* ↑ Josefina Ramis, al web del Consell de Mallorca
* ↑ F. Fernández. «El Consell activa su maquinaria» (en castellà). Última Hora, 05-03-2010. [Consulta: 22 gener 2011].
* ↑ F. Fernández. «El Consell liquidarà el deute amb les federacions en 2 mesos» (en castellà). Última Hora, 20-02-2010. [Consulta: 22 gener 2011].
# Jesús Ventura i Barnet

Jesús Ventura i Barnet (Barcelona, 22 d'octubre de 1960 - Sabadell, 18 de maig de 2022) va ser un compositor de sardanes, director de cobla, intèrpret i activista sardanista.
Va començar a estudiar a deu anys solfeig, conjunt coral, harmonia, contrapunt i fuga al Conservatori Municipal de Música de Barcelona, on va guanyar el Premi d'Honor de Fuga l'any 1984. Va ser intèrpret de tible i flabiol a les cobles La Principal de Collblanc, Mediterrània (de la qual fou membre fundador) i La Principal de Barcelona. Va dirigir les cobles Mediterrània, Sabadell, Mil·lenària, Juvenil de Bellpuig i Catània.
Va dirigir les cobles Ciutat de Girona i Mil·lenària, a la Catalunya Nord, i la cobla de Cambra de Catalunya. Tota aquesta activitat en el món de la cultura popular el va dur a dirigir concerts i recitals als escenaris més importants d'arreu de Catalunya, a diverses ciutats de l'Estat Espanyol (Madrid, Segòvia, Sestao, Ceuta i Las Palmas de Gran Canaria) i més enllà de l'Estat espanyol, a països com França, Itàlia, Bèlgica, Anglaterra, Països Baixos, Dinamarca, Cuba, Portugal, Bulgària, Islàndia, Suïssa, Israel i Veneçuela.
Com a compositor de sardanes, va guanyar diversos premis.

## Referències

* 1 2 «S'ha mort Jesús Ventura, un músic excepcional». Vilaweb, 18-05-2022. [Consulta: 18 maig 2022].
* 1 2 «Mor Jesús Ventura, destacat compositor, director i divulgador de la música per a cobla :: PortalSardanista». Portal Sardanista - Confederació Sardanista de Catalunya, 18-05-2022. Arxivat de l'original el 2022-05-18. [Consulta: 18 maig 2022].
* 1 2 «Ventura i Barnet, Jesús». Músics per la Cobla. [Consulta: 18 maig 2022].

## Bibliografia

* Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Josep Monmeneu Gómez

Josep Monmeneu Gómez (València, 1886 - 1941) fou un poeta i polític valencià. De 1915 a 1936 col·laborà al Diario de Valencia, així com a les revistes El Vers Valencià i El Poble Valencià. El 1931 fou nomenat president de l'Agrupació Valencianista de la Dreta (AVD), entitat associada a la Dreta Regional Valenciana, amb les que fou escollit regidor a l'Ajuntament de València, del que en fou representant a la Comissió Gestora Pro-Estatut. Donà suport a les Normes de Castelló de 1932. També fou president de Lo Rat Penat el 1935 i fou empresonat per les autoritats republicanes durant la guerra civil espanyola. En acabar aquesta fou nomenat novament president de Lo Rat Penat el 1939-1941 i va fer poesia de caràcter religiós d'acord amb les circumstàncies del nou règim.
Té un carrer dedicat al barri de la Saïdia de València.

## Referències

* ↑ «Biografia Josep Monmeneu i Gómez · memoriavalencianista.cat». [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Poeta y presidente de Lo Rat Penat. Las Provincias». [Consulta: 27 març 2022].
* Santi Cortés Carreres València sota el règim franquista (1939-1951) Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1995 p. 141
* Josep Ballester Temps de quarantena: cultura i societat a la postguerra (1939-1959) Universitat de València, 2006 ISBN 8437063450
# José Luis Cuciuffo

José Luis Cuciuffo (1 de febrer de 1961 - 11 de desembre de 2004) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1986.

## Referències

* ↑ «Murió José Luis Cuciuffo». Clarín, 12-12-2004 [Consulta: 6 març 2009]. Arxivat 2009-10-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Soccer: Cuciuffo dies in accident». NZHerald.
* ↑ José Luis Cuciuffo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ José Luis Cuciuffo a National-Football-Teams.com (anglès)
# Josef Hügi

Josef Hügi (Riehen, 23 de gener de 1930 - Basilea, 16 d'abril de 1995), també conegut com a Sepp Hügi, fou un futbolista suís dels anys 50.
Començà a jugar a futbol a la seva ciutat natal però no fou fins a final dels 40 que es començà a prendre seriosament aquest esport coincidint amb els seus estudis a la Universitat de Basilea. El seu primer club professional fou el FC Basel, disputant més de 300 partits i marcant 224 gols. El 1962 fitxà pel FC Zürich on només jugà 2 parits.
Després de retirar-se fou entrenador del FC Basel.
Disputà un total de 34 partits amb la selecció de Suïssa entre 1951 i 1960, marcant 22 gols. Marcà 6 gols al Mundial de 1954, segon màxim golejador del campionat, essent el màxim golejador del país en una fase final de la Copa del Món.

## Enllaços externs

* Josef Perfil Arxivat 2012-12-09 at Archive.is (alemany)
* Estadístiques
# Josef Hora

Josef Hora (Roudnice nad Labem, Bohèmia, 1891 — Praga, 1945) va ser un poeta txec. De tendència socialista, la seva poesia destaca pel seu lirisme i misticisme.

## Obres

* Básně (‘Poemes', 1915)
* Strom v květu (‘L'arbre en flor’, 1920)
* Srdce a vrǎva světa (‘El cor i el caos del món', 1922)
* Deset let (‘Deu anys', 1929)
* Tvuj hlas (‘La teva veu’, 1930)
* Dvě minuty ticha (‘Dos minuts de silenci’, 1934).

## Referències

* ↑ «Josef Hora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joshua Alba

Joshua Lauren Alba (Biloxi, Estats Units, 8 de juliol de 1982) és un actor estatunidenc conegut sobretot pel seu rol de Krit a la sèrie de televisió Dark Angel. És el germà més petit de Jessica Alba. Joshua Alba va néixer a Biloxi. És fill de Catherine i Mark Alba. La seva mare té ascendència danesa i franco-canadenca. El seu pare té ancestres mexicans.

## Filmografia

Cinema :
| Any | Pel·lícula | Rol | Notes |
| 2006 | Alpha Dog | Klemash | Debut |
| 2006 | Unrest | Carlos Aclar | |
| 2008 | I Am Somebody: No Chance In Hell | Young Thug | |
| 2010 | Now Here | Mr. Malibu | |
| 2010 | Hyenas | Marco | |
| 2010 | The Dead Undead | Curtis | |
| 2010 | Kill Speed | Vasquez | |
| 2010 | Creative Differences | Junior | |
| Televisió ||||
| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2001 | Dark Angel | Krit | Estació 1 Final |
| 2004 | The Division | Brian O'Hara | 1 episodi |
| 2006 | Monk | First Student | 1 episodi |
| 2008 | Life | McShane | 1 episode |
| Videojocs ||||
| Any | Títol | Rol | Notes |
| 2008 | Need for Speed: Undercover | Zack Maio | Veu |

## Referències

* ↑ «Joshua Alba» (en anglès). IMDB. [Consulta: 1r maig 2011].
# Fals (Bages)

* Per al municipi francès, vegeu Fals (Occitània).
Fals és una entitat de població del municipi de Fonollosa, a la comarca catalana del Bages.
El poble se situa en un gran pla entre les rieres de la Vall i de Rajadell, a 400 m d'altitud, al sud del terme municipal. S'estén des de la serra de Castelltallat a la riera de Rajadell, i des del cim de Cal Xamal fins a tocar del riu Cardener.
La meitat de la població habita al nucli, conegut com el raval, i l'altra meitat en cases disseminades i ravals. El nucli antic està format per un petit entramat de carrers estrets i cases construïdes a partir de finals del segle xviii, a tocar del qual s'ha alçat una zona urbana més moderna que compta amb una vintena de cases i un nombre semblant de parcel·les per edificar. L'impacte de la construcció de l'eix transversal (a 150 metres del nucli) i la seva proximitat a la capital de la comarca, així com el mateix creixement vegetatiu de la població autòctona, comporten la necessitat d'ampliar més la zona urbana.
El terme, originàriament anomenat Falchs, compta amb un dels monuments religiosos i militars més coneguts i vistosos de la comarca, les Torres de Fals. També cal destacar la presència d'ermites com Santa Maria del Grau i Sant Andreu, d'origen romànic; d'unes sepultures excavades a la roca i de paratges d'alt interès natural com la serra de Collbaix.
L'Associació Cultural i Recreativa, formada el 1978 i actualment amb més de 250 socis, és l'encarregada de gestionar la vida cultural i festiva del poble. Fins i tot dona cabuda a activitats de caràcter social i assistencial, com el Casal dels avis o l'Esplai Infantil. Organitza actes com el Pessebre Vivent del Bages, representacions teatrals, les caramelles, la cavalcada de Reis, la festa de Sant Vicenç, la Festa Major,..etc.

## Referències

* ↑ «Fals (Bages)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Torres de Fals
* Dolmen de Betlem

## Enllaços externs

* Pessebre vivent del Bages
* ACR - Associació Recreativa de Fals Arxivat 2014-10-21 a Wayback Machine.
Viccionari
# Mystic (Connecticut)

Mystic és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2000 tenia 4.001 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mystic tenia 4.001 habitants, 1.797 habitatges, i 995 famílies. La densitat de població era de 461,1 habitants/km².
Dels 1.797 habitatges en un 20,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,6% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 44,6% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,7% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.236 $ i la renda mediana per família de 70.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.036 $ mentre que les dones 32.400 $. La renda per capita de la població era de 33.376 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mystic». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mystic». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Mercat Nikolski

El Mercat Nikolski (en rus Никольский рынок, Nikolski rínok, o Никольские ряды, Nikólskie riadí) és un edifici comercial situat al número 62 del carrer Sadóvaia de Sant Petersburg (Rússia).
Construït el 1789, una mica més tard que el Gostini Dvor de l'avinguda Nevski, la remodelació d'aquest edifici ha provocat alguna controvèrsia.

## Situació actual

El setembre del 2006, una empresa de construcció va dir que el Mercat Nikolski requeria una remodelació completa que duraria entre 30 i 36 mesos. Això és perquè l'edifici necessitava la substitució completa de les seves instal·lacions, tant d'electricitat com de calefacció i aigua. Les obres proposades implicaven conservar la façana històrica i les seves dimensions originàries.
Tanmateix, dos anys més tard els propietaris de l'edifici s'adonaven que un 70% de l'edifici es podia classificar en estat d'emergència. Es va proposar un projecte que, de fet, implicava demolir aproximadament un 50% de l'edifici, tot i que encara conservaria la façana i la porxada (vegeu la il·lustració de l'esquerra). El projecte recuperaria aquella part de l'edifici que estava actualment desocupada i hi crearia un complex hoteler, un mercat i un aparcament subterrani de dos pisos. El maig del 2008 la Comissió Estatal per als Monuments Històrics i Culturals es va mostrar en desacord amb l'avaluació de l'estat de l'edifici. Tanmateix varen anunciar la data de la reconstrucció (2010) i el cost de l'obra (uns 200 milions de dòlars).
La Comissió, representada per la seva directora, Vera Deméntieva, va oferir una subvenció al grup d'inversors, controlat per Andrei Iakunin (fill de Vladímir Iakunin, cap de la companyia de Ferrocarrils Russos), que argumentaven que calia un ajut financer per a la restauració completa de l'edifici.
El 19 de novembre del 2010, el Mercat Nikolski va ser venut en subhasta a l'organització que dirigeix els treballs de restauració. El 30 de novembre l'edifici es va incloure a la llista federal de llocs protegits. Malgrat això, el projecte actual inclou la renovació de l'actual aparcament subterrani i la construcció d'una cúpula de vidre i de diverses edificacions interiors. Els experts dubten que un projecte com aquest sigui compatible amb la conservació del monument.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mercat Nikolski
* Patrimoni cultural de la Federació Rusa, objecte #7810104000 РЫНОК НИКОЛЬСКИЙ Arxivat 2011-10-07 a Wayback Machine.
# A. Le Coq Arena

L'A. Le Coq Arena, anteriorment conegut com a Estadi Lilleküla (en estonià: Lilleküla staadion) és un estadi de futbol situat a Tallinn, Estònia. Hi juga els seus partits l'FC Flora de la Primera Divisió del país, i també alberga els partits internacionals de la Selecció de futbol d'Estònia.
L'estadi es va inaugurar el 2 de juny de 2001, amb un partit internacional entre Estònia i Països Baixos. Un any després, es va aconseguir un acord de patrocini per a 15 anys amb la companyia cervesera A. Le Coq, que va pagar 15 milions de corones pel canvi de nom.
Al costat del camp de futbol, hi ha un terreny de joc annex amb capacitat per a 500 persones, anomenat Sportland Arena. Hi juguen els seus partits les categories inferiors del FC Flora, i clubs de la ciutat de Tallinn que juguen en divisions menors.
L'agost de 2018 s'hi va disputar la Supercopa d'Europa de futbol 2018 entre l'Atlètic de Madrid i el Reial Madrid. L'At. de Madrid va guanyar el partit, a la pròrroga, per 4-2.

## Galeria

* Partit entre Estònia i Brasil (2009)
* Partit entre Estònia i Turquia (2008)
* Vista exterior de l'A. Le Coq Arena
* Concert d'Aerosmith el 2007

## Referències

* ↑ «Lilleküla staadion nimetati A.Le Coq Arenaks» (en estonio). Ohtulet, 25-01-2002. [Consulta: 25 març 2011].
* ↑ Sanders, Emma. «Real Madrid 2–4 Atlético de Madrid», 15-08-2018.

## Enllaços externs

* Información de l'A. Le Coq Arena al web del FC Flora
# Megaelosia apuana

Megaelosia apuana és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pombal, J. 2004. Megaelosia apuana. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Xingar

El xingar és una recepta important de la culinària tradicional dels bascos. És igualment molt present a la província basco-francesa de Bearn; es parlarà llavors de « shinagarra », en femení. Es tracta de fins talls de carn de porc conservada en salaó. El xingar pot ser tallat en el pernil, o en llard dolç (greix de la cansalada). És consumit fregit a la paella. Es pot igualment consumir-lo tallat en greixons, o bé en sopa o piperrada.
És un producte provinent del porc sacrificat a l'hivern a les cases, en ocasió de la urde hiltzea o pelèra (matança del porc en basc i gascó, respectivament). Té un paper important en l'economia familiar.
L'arroltze ta xingar (ou i « shinegarra »), l'original bacon and eggs dels bascos, és freqüentment consumit com a askari. El talo ta xingar (talo amb cansalada) és l'entrepà calent de les festes populars basques. El xingar pot igualment acompanyar la piperrada.

## Referències

* ↑ «Un mini Tour du Monde des Lards – Guide Resto Paris» (en francès). Guide Resto Paris. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «Xingar (cuisine basque)» (en francès). Gastronomiac. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «Don et contre dans les tournées carnavalesques du Labourd». Euskonews, 01-02-2006. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «TALO, TORTAS VASCAS DE MAÍZ - CULTURA CRUNCH». Crunch Cultura, 18-02-2021. [Consulta: 31 octubre 2021].

## Vegeu també

* Gastronomia del País Basc
* Cansalada

## Enllaços externs

* «Xingar». Xingar a Produits-de-nouvelle-aquitaine.fr.
# Napoleó (desambiguació)

Napoleó és el nom dels següents personatges:
* Napoleó és el nom de dos emperadors de França, de la dinastia Bonaparte:
** Napoleó I (Napoleó Bonaparte, 1769-1821; va regnar durant 1804-1814)
** Napoleó III (Lluís Napoleó Bonaparte, 1808-1873; va regnar durant 1852-1870).
** El títol de Napoleó II de França va ser adoptat pels Bonapartistes per a referir-se al fill de Napoleó, François Charles Joseph Napoléon Bonaparte, Rei de Roma (1812-1833), que mai va regnar.
* Altres Napoleons:
** Napoleó De Pauw (1800-1859), tinent del Batlle de Gant que va donar el seu nom al canal Braç Napoleó De Pauw

## Vegeu també

* Napoleon
Viccionari
# Mönchengladbach

Mönchengladbach ( mœnçn̩ˈɡlatbax (?·pàg.) és una ciutat de l'estat federat de Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya. Està situada a la part oest de l'estat, a mig camí de Düsseldorf i la frontera neerlandesa.

## Enllaços externs

* www.moenchengladbach.de