OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de consorts reials d'Espanya

La llista de consorts reials d'Espanya abasta des d'Isabel de Portugal, esposa de Carles I, fins a Letícia Ortiz Rocasolano, consort de l'actual rei Felip VI. Durant tot aquest període, a excepció de l'espós d'Isabel II, Francesc d'Assís de Borbó, tots els consorts han estat dones.

## Dinastia Habsburg

| Nom | Regnat | Marit/Muller |
| Isabel de Portugal | 1526-1539 | Carles I |
| Maria Tudor | 1556-1558 | Felip II |
| Isabel de Valois | 1559-1568 | Felip II |
| Anna d'Àustria | 1570-1580 | Felip II |
| Margarida d'Àustria | 1599-1611 | Felip III |
| Isabel de Borbó | 1621-1644 | Felip IV |
| Marianna d'Àustria | 1665-1675 | Felip IV |
| Maria Lluïsa d'Orleans | 1679-1689 | Carles II |
| Marianna del Palatinat-Neuburg | 1689-1700 | Carles II |

## Dinastia Borbó

| Nom | Regnat | Marit/Muller |
| Maria Lluïsa de Savoia | 1701-1714 | Felip V |
| Isabel Farnese (primer regnat) | 1714-1724 | Felip V |
| Lluïsa Elisabet d'Orleans | 1724-1724 | Lluís I |
| Isabel Farnese (segon regnat) | 1726-1746 | Felip V |
| Bàrbara de Bragança | 1746-1758 | Ferran VI |
| Maria Amàlia de Saxònia | 1759-1760 | Carles III |
| Maria Lluïsa de Parma | 1788-1808 | Carles IV |

## Dinastia Bonaparte

L'única consort és Júlia Clary, que va ser reina consort de forma nominal, car mai va trepitjar Espanya.
| Nom | Regnat | Marit/Muller | Imatge | Escut |
| Júlia Clary | 1808-1813 | Josep I | | |

## Dinastia Borbó (primera restauració)

| Nom | Regnat | Marit/Muller |
| Maria Isabel de Portugal | 1816-1818 | Ferran VII |
| Maria Josepa de Saxònia | 1819-1829 | Ferran VII |
| Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies | 1829-1833 | Ferran VII |
| Francesc d'Assís de Borbó | 1846-1868 | Isabel II |

## Dinastia Savoia

| Nom | Regnat | Marit/Muller | Imatge | Escut |
| Maria Victòria dal Pozzo | 1870-1873 | Amadeu I | | |

## Dinastia Borbó (segona restauració)

| Nom | Regnat | Marit/Muller |
| Maria de la Mercè d'Orleans | 1878-1878 | Alfons XII |
| Maria Cristina d'Habsburg-Lorena | 1879-1885 | Alfons XII |
| Victòria Eugènia de Battenberg | 1906-1931 | Alfons XIII |

## Dinastia Borbó (tercera restauració)

| Nom | Regnat | Marit/Muller | Imatge | Escut |
| Sofia de Grècia | 1975-2014 | Joan Carles I | | |
| Letícia Ortiz | 2014~ | Felip VI | | |

## Referències

* ↑ Pericot García, Luis (dir.); DD. AA. Ediciones Océano. Historia de España: La Casa de Austria. Barcelona: Instituto Gallach de Librería y Ediciones, 1983. ISBN 84-7505-725-X.
* 1 2 3 4 5 Pericot García, Luis (dir.); DD. AA. Ediciones Océano. Historia de España: La Casa de Borbón. Barcelona: Instituto Gallach de Librería y Ediciones, 1983. ISBN 84-7505-725-X.
* ↑ Pericot García, Luis (dir.); DD. AA. Ediciones Océano. Historia de España: Época contemporánea 2. Barcelona: Instituto Gallach de Librería y Ediciones, 1983. ISBN 84-7505-725-X.
* ↑ Redacció «Felipe VI ya es Rey de España» (en castellà). La Vanguardia, 19-06-2014 [Consulta: 19 juny 2014].

## Vegeu també

* Llista de reis d'Espanya
# Luis Sorela Carcaño

Luis Sorela Carcaño (Illa de León, 18 de juny de 1784 - Madrid, 31 d'octubre de 1847) va ser un hisendista i polític espanyol.

## Biografia

Fill d'espanyol i italiana, el cognom de la seva mare era Calcagno, va estudiar a la Universitat de Sevilla per començar una brillant carrera administrativa exercint ocupacions de director de les Butlles i Penes de Cambra i del Dret del Registre, director general de Deute Públic o president de la Junta de Liquidació del Deute de l'Estat. Durant el Trienni liberal va ocupar el lloc de secretari d'Estat i del despatx d'Hisenda interí entre els dies 2 i 4 de març de 1821, entre l'11 i 24 de gener de 1822 i entre el 30 de gener al 28 de febrer de 1822.

## Referències

* ↑ Luis Sorela Carcaño a geneanet.org
* ↑ «Unidad documental compuesta Libro 729, fol. 253-268 - Informaciones de legitimidad y limpieza de sangre de Luis Sorela Carcaño, para la obtención del grado de Licenciado y Maestro en Filosofía en la Universidad de Sevilla». Arxivat de l'original el 2017-07-20. [Consulta: 16 juny 2017].
* ↑ «Ministeris de Ferran VII». Arxivat de l'original el 2019-02-09. [Consulta: 16 juny 2017].
# Lluís Riu

Lluís Riu és el nom dels següents personatges:
* Lluís Riu Bertran (mort el 1968), empresari hoteler
* Lluís Riu i Rovira de Villar (Sant Esteve de Palautordera, 1932 – 1966) va ser alcalde de Sant Esteve de Palautordera entre 1979 i 1991
# Fort Yukon

Fort Yukon és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 533 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Yukon tenia 595 habitants, 225 habitatges, i 137 famílies La densitat de població era de 32,8 habitants/km².
Dels 225 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,8% hi vivien parelles casades, en un 23,1% dones solteres, i en un 39,1% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,4% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 32 anys. Per cada 100 dones hi havia 112,5 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mitjana per família de 32.083 $. Els homes tenien una renda mitjana de 25.000 $ mentre que les dones 27.813 $. La renda per capita de la població era de 13.360 $. Aproximadament el 18% de les famílies i el 18,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Yukon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Yukon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Gaig cuablanc

El gaig cuablanc (Cyanocorax mystacalis) és un ocell còrvid sud-americà del gènere Cyanocorax que habita zones boscoses del sud-oest de l'Equador i el nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Gaig cuablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Frederic VIII de Dinamarca

Frederic VIII de Dinamarca (Copenhaguen 1842 - Hamburg 1912). Rei de Dinamarca des del 1906 fins al 1912.
Nascut a Copenhaguen el 3 de juny de 1842 era fill del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel. Era net per part de pare del duc Frederic Guillem I de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Lluïsa Carolina de Hessen-Kassel mentre que per part de mare ho era del príncep Guillem de Hessen-Kassel i de la princesa Carlota de Dinamarca.
Es casà amb la princesa Lluïsa de Suècia a Copenhaguen el 1869. La princesa era filla del rei Carles XV de Suècia i de la princesa Lluïsa dels Països Baixos.
La parella s'establí a Copenhaguen i tingueren vuit fills:
Políticament el rei Frederic VIII es mostrà més favorable al règim liberal que el seu pare havia instaurant i bastant allunyat de les tesis absolutistes dels sectors més conservadors danesos.
Després d'una visita oficial a França feu una parada a la ciutat alemanya d'Hamburg a la qual hi trobà la mort mentre caminava d'incògnit per un carrer de la ciutat. La causa oficial de la seva mort fou la d'un atac de cor acompanyat d'una paràlisi total.
Fou enterrat a la catedral de Roskilde junt amb altres membres de la família reial danesa.
# Fèlix de Azúa i de Pastors

Fèlix de Azúa i de Pastors (Barcelona, 1874 - ibídem, 1939) va ser un arquitecte català.

## Biografia

Va ser fill del també arquitecte Fèlix de Azúa i Gasque (1844-1873) i pare de Fèlix de Azúa Gruart (1916-1985) que va seguir igualment la professió.
Entre 1902 i 1906 va ser professor de l'Escola d'Arts i Indústria de Sant Feliu de Guíxols, localitat en la qual també va realitzar diversos projectes, com el Cafè Mercuri, actualment seu de la biblioteca i arxiu municipal, o la Casa Sala -avui coneguda com a Casa Ruscalleda, tots dos de 1904. El 1906 va guanyar per oposició una plaça de professor a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona, de manera que es va instal·lar a la ciutat comtal.
Va ser arquitecte municipal de Barcelona, càrrec per al qual va intervenir en la urbanització de la plaça de Catalunya entre 1925 i 1929, al costat de Francesc de Francesc Nebot, Antoni Darder, Pere Domènech i Roura, Enric Catà i Eugeni Cendoya.
El 1928 va dissenyar el fanal de Canaletes, situat a l'inici de la Rambla tocant amb la plaça de Catalunya, prop de la font homònima. Dels vuit que estaven previstos per a la plaça només es va realitzar aquest. Està formada per una columna de granit amb un cos central de bronze amb quatre fanals sobre cossos en forma de proa de vaixell i quatre estatuetes de victòries alades, i coronat per una llanterna en forma d'esfera, en un estil proper a l'art déco.
Per l'Exposició Internacional de 1929 va projectar al costat de Adolf Florensa el Palau de Comunicacions i Transports, situat a Montjuïc. Presenta una línia d'estil neoclàssic inspirat en l'arquitectura acadèmica francesa. Era dels edificis més grans de l'Exposició, amb una superfície de 16 000 m². Amb façana a la plaça d'Espanya i a l'avinguda de la Reina Maria Cristina, la seva estructura està articulada al voltant de l'hemicicle amb columnata projectat per la plaça per Josep Puig i Cadafalch i Guillem Busquets. A la part de l'avinguda de la Reina Maria Cristina presenta una altra façana en forma d'arc de triomf rematada amb un grup escultòric on destaca la figura d'una Victòria. En l'actualitat forma part de la Fira de Barcelona.

## Referències

* ↑ Lecea et al., 2009, p. 525.
* ↑ «Fèlix de AZÚA DE PASTORS». Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 154.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 188.
* ↑ Grandas, 1988, p. 110-112.

## Bibliografia

* Grandas, M. Carmen. L'Exposició Internacional de Barcelona de 1929. Els llibres de la frontera, Sant Cugat del Vallès, 1988. ISBN 84-85709-68-3.
* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
# Macèus

Macèus (en occità Macelhs; en francès Massels) és un municipi francès, situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 106 | 137 | 110 | 109 | 104 | 91 | 107 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Jacques Piccoli | |

## Referències

* ↑ Bénédicte Boyrie-Fénié, Dictionnaire toponymique des communes, Lot-et-Garonne, ed. CAIRN e Institut Occitan, Pau, 2012, p. 168-169
# Frederic de Namur

Frederic de Namur també anomenat Frederic de Lieja (Namur, segle xi - Lieja, 2 de maig de 1121) fou príncep-bisbe del principat de Lieja de 1119 a 1121. És venerat com a sant per certes confessions catòliques. Frederic era el tercer fill del comte Albert III de Namur i d'una dona de qui només se'n coneix el nom, Ida. Després de la mort del seu predecessor Otbert, el capítol de la catedral de Sant Lambert va preferir-lo a l'altre candidat, l'ardiaca Alexandre de Jülich, fill del comte Gerard III de Jülich, i el va nomenar bisbe. El papa Calixt II va confirmar la decisió. Alexandre, però, va aixecar un exèrcit per a combatre el seu rival; el rebel va perdre el combat i va haver de jurar que mai no aspiraria a ésser príncep-bisbe. A la seva mort, la seva despulla hauria tingut un color blau i els seus ulls desorbitaven. Es pensà que havia estat entuixegat per causa de la seva fe, potser per ordre del comte de Lovaina. Per això, els catòlics el consideren com un màrtir i un sant. El seu dies natalis se celebra el 27 de maig.

## Referències

* ↑ Charles Cawley & Foundation for Medieval Genealogy, Namur, 2006-2008
* ↑ M. Gaillot, Histoire générale, écclesiastique et civile de la ville et province de Namur, Liège, Lemaire, 1787, pp 108-112
# Fundació Audiències de la Comunicació i la Cultura

La Fundació Audiències de la Comunicació i la Cultura (FUNDACC) es va crear el 2005 amb l'objectiu d'impulsar la investigació d'audiències dels mitjans de comunicació i els consums culturals en els territoris de parla catalana mitjançant l'elaboració del Baròmetre de la Comunicació i la Cultura. L'entitat, sense ànim de lucre, i que comptava amb el suport de la Generalitat de Catalunya, comercialitzava els estudis que realitzava per finançar-se. El president de la fundació era Carles Duarte.
A partir de l'any 2011 deixà de rebre l'ajut econòmic de la Generalitat, fet que desencadenà el cessament de la seva activitat a final de 2014.
L'Estudi General de Mitjans (EGM) i el Baròmetre de la Comunicació i la Cultura de Catalunya ofereixen dades conjuntes des de l'1 de gener del 2013.

## Referències

* ↑ «Nota de premsa de presentació de la FUNDACC». FUNDACC, 2005 [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ «Finançament». FUNDACC. [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ «El patronat de Fundacc buscarà la manera de mantenir el Baròmetre tot i la retallada». Ara.cat.
* ↑ «FUNDACC cessa la seva activitat», 15-04-2015. [Consulta: 14 agost 2017].
* ↑ «L'EGM i el Baròmetre oferiran dades conjuntes a l'abril». Nació Digital, 13-12-2012.
# Gavina australiana

La gavina australiana (Larus novaehollandiae) és un ocell marí de la família dels làrids (Laridae) que habita costes i grans llacs d'Austràlia, Tasmània, Nova Caledònia i Nova Zelanda.

## Subespècies

S'han descrit tres subespècies:
* L. n. forsteri (Mathews, 1912). Del nord i nord-est d'Austràlia, Nova Caledònia i les illes de la Lleialtat.
* L. n. novaehollandiae (Stephens, 1826). Del sud d'Austràlia i Tasmània.
* L. n. scopulinus (Forster, JR, 1844). De Nova Zelanda.
L'última ha estat considerada una espècie diferent fins fa poc, com gavina dels penya-segats (Larus (o Chroicocephalus) scopulinus)..

## Referències

* ↑ Gavina australiana a CERCATERM Rev. 19/03/2012
* ↑ J. Burger, M. Gochfeld i A. Bonan, (2018). Gulls, Terns, Skimmers (Laridae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Malacó

Malacó (en llatí Malacon, en grec antic Μαλάκων) va ser un soldat selèucida, nadiu d'Heraclea del Pont, al servei de Seleuc I Nicàtor que va matar a Lisímac de Tràcia d'un cop de llança a la batalla de Curopedion l'any 281 aC, segons diu Memnó d'Heraclea.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Malacon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 8 setembre 2022].
# Malacosoma neustria

Malacosoma neustria és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae), pròpia d'Euràsia i Nord d'Àfrica. Les seves erugues són notables pels seus colors brillants que formen embolcalls de seda per regular la seva temperatura. S'alimenten principalment d'arbres i arbustos dins els seus embolcalls de seda.

## Característiques

Les erugues són marronoses amb ratlles de color blau, taronja i blanc. Els adults són de color marronós bastant uniforme.

## Subespècies

* Malacosoma neustria neustria (Linnaeus, 1758)
* Malacosoma neustria flavescens Grünberg, 1912 (Marroc, Algèria)
* Malacosoma neustria formosana Matsumura, 1932 (Taiwan)

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècies es troba àmpliament distribuïda a través d'Europa, Àsia i el nord d'Àfrica.
El seu hàbitat són marges dels boscos, pastures espesses, garrigues, tanques i marges de camins. Les plantes nutrícies de les larves inclouen pomers, perers, pruners, salzes, carpins, til·lers i roures.

## Cicle de vida

La femella pon els ous en bandes en forma d'anell a finals d'estiu sobre les branques dels arbres d'acollida, on passen l'hivern. Quan es desclouen, les larves són gregàries i teixeixen un embolcall de seda on es protegeixen. Mengen el fullatge jove de l'arbre i muden diverses vegades a mesura que creixen.
Quan estan a punt de crisalidar cauen a terra i comencen la metamorfosi, formant cadascuna una pupa entre les fulles de les plantes que creixen sota l'arbre. A Gran Bretanya i Alemanya, el període de vol és de juny a agost.

## Galeria

* Ous
* Larva
* Pupa
* Mascle
* Femella

## Referències

* ↑ «BioLib - Malacosoma neustria» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Funet: Malacosoma neustria (en)
* Biodiversidad Virtual: Malacosoma neustria (castellà)
# Fórmula de Perron

En matemàtiques, i més precisament en teoria analítica de nombres, la fórmula de Perron és una fórmula derivada per Oskar Perron per calcular la suma d'una funció aritmètica, mitjançant l'ús de la transformada de Mellin inversa.

## Enunciat

Sigui $\{a(n)\}$ una funció aritmètica, i sigui
    $g(s)=\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {a(n)}{n^{s}}}$
la seva corresponent sèrie de Dirichlet. Assumeixi's que la sèrie de Dirichlet és absolutament convergent per a $\Re (s)>\sigma _{a}$. Llavors la fórmula de Perron és
    $A(x)={\sum _{n\leq x}}^{\star }a(n)={\frac {1}{2\pi i}}\int _{c-i\infty }^{c+i\infty }g(z){\frac {x^{z}}{z}}dz.\;$
Aquí, l'estrella sobre el sumatori indica que l'últim terme de la suma ha de ser multiplicat per 1/2 quan x sigui un enter. La integral no és una integral de Lebesgue convergent; s'entén com un valor principal de Cauchy. La fórmula requiereix que c > 0, c > σ, and x > 0.

## Demostració

Un senzill esbós de la demostració prové de prendre la fórmula de sumació d'Abel
    $g(s)=\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {a(n)}{n^{s}}}=s\int _{0}^{\infty }A(x)x^{-(s+1)}dx.$
Això no és altra cosa que una transformada de Laplace sota el canvi de variable $x=e^{t}.$ Invertint-ho s'obté la fórmula de Perron.

## Exemples

Atesa la seva releació general amb les sèries de Dirichlet, la fórmula és aplicada habitualment a diverses sumes relacionades amb la teoria dels nombres. Així, per exemple, s'obté la famosa representació integral per a la funció zeta de Riemann:
    $\zeta (s)=s\int _{1}^{\infty }{\frac {\lfloor x\rfloor }{x^{s+1}}}\,dx$
i una fórmula similar per a les funcions L de Dirichlet:
    $L(s,\chi )=s\int _{1}^{\infty }{\frac {A(x)}{x^{s+1}}}\,dx$
on
    $A(x)=\sum _{n\leq x}\chi (n)$
i $\chi (n)$ és un caràcter de Dirichlet. Altres exemples apareixen en els articles de la Funció de Mertens i la funció de von Mangoldt.

## Generalitzacions

La fórmula de Perron és, de fet, un cas particular de la convolució discreta de Mellin
    $\sum _{n=1}^{\infty }a(n)f(n/x)={\frac {1}{2\pi i}}\int _{c-i\infty }^{c+i\infty }F(s)G(s)x^{s}ds$
on
    $G(s)=\sum _{n=1}^{\infty }{\frac {a(n)}{n^{s}}}$
i
    $F(s)=\int _{0}^{\infty }f(x)x^{s-1}dx$
és la transformada de Mellin. La fórmula de Perron és només un cas especial de la funció de prova $f(1/x)=\theta (x-1),$ amb $\theta (x)$ la funció esglaó de Heaviside.

## Referències

* Introduction to analytic number theory, Undergraduate Texts in Mathematics, MR 0434929, ISBN 978-0-387-90163-3, <https://archive.org/details/introductiontoan00apos_0/page/243>
* Weisstein, Eric W., «Perron's formula» a MathWorld (en anglès).
* Tenebaum, Gérald. Introduction to analytic and probabilistic number theory. Cambridge: Cambridge University Press, 1995.
# Sistema fotomètric

Un sistema fotomètric és un conjunt d'estrelles i filtres fotogràfics emprats en astronomia com a estàndards per a determinar la lluentor dels diferents astres.
Els dos sistemes fotomètrics més coneguts són el UBVRI, desenvolupat per Johnson i Morgan en 1953 i el Coussin, de l'any 1973: ambdós són de banda estreta. Les sigles UBVRI corresponen al color dels diferents filtres i a la llum estel·lar que filtren: Ultraviolet (ultraviolada), Blue (blava, Banda B), Visual (verda, Banda V), Red (vermell, Banda R), Infrared (infrarroig).
L'èxit del sistema és que els diferents filtres estan centrats en unes molt determinades longituds d'ona: d'aquesta manera l'O presenta el seu màxim en els 350 nm, el B en 430 nm, el V en els 550 nm, el R en 700 nm i l'I en 900 nm. Les modernes tècniques en la fabricació de fotòmetres fotoelèctrics, i més recentment el xip CCD (fotometria CCD), ha permès ampliat amb més filtres (JKLMN) que se situen més cap a l'infraroig.
Atès que els filtres han d'ésser d'un tipus especial, amb la idea de filtrar les diferents longituds d'ona d'una manera idèntica, es poden elaborar en qualsevol observatori utilitzant els diferents filtres comercials existents en el mercat; es presenta a continuació la manera d'aconseguir-los: per exemple el filtre B es pot obtenir utilitzant els filtres GG385 i al BG12 de tal manera que el seu gruix final sigui igual a 3 mm.

## Enllaços externs

* Fotometria CCD Arxivat 2005-11-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Fotometria CCD amb filtres de color Arxivat 2008-01-17 a Wayback Machine. (castellà)
# Universitat d'Innsbruck

La Universitat d'Innsbruck (alemany: Leopold-Franzens-Universität Innsbruck; llatí: Universitas Leopoldino Franciscea) és una universitat pública a Innsbruck, la capital de l'estat federal austríac del Tirol, fundada el 1669.
Actualment, és la instal·lació d'educació més gran del Bundesland austríac del Tirol, la tercera més gran d'Àustria per darrere de la universitat de Viena i la Universitat de Graz i segons el Times The Global Education Supplement World Ranking 2010 de la principal universitat d'Àustria. S'han fet aportacions significatives a moltes branques, sobretot al departament de física. A més, pel que fa al nombre de publicacions que figuren al web de ciències, ocupa el tercer lloc mundial a l'àrea de recerca de muntanya. Al rànquing Handelsblatt 2015, la facultat d'administració empresarial se situa entre les 15 millors facultats d'administració empresarial dels països de parla alemanya.

## Referències

* ↑ «Global Statistics of "Mountain" and "Alpine" Research». Mountain Research and Development, 29, pàg. 97–102. DOI: 10.1659/mrd.1108.
* ↑ https://www.uibk.ac.at/ipoint/blog/1317853.html
# Un marido entre dos muz̆eres

Un marido entre dos muz̆eres o Marito entre dos muzeres (lit. ‘Marit de dues dones’) és una novel·la anònima escrita a Grècia en judeoespanyol i publicada en primera edició cap a l'any 1913. Se n'ha fet també una edició crítica a Barcelona el 1978. L'obra, que tracta d'un tema de ficció, també és il·lustrativa de la vida dels jueus sefardites sota l'Imperi Otomà.

## Referències

* ↑ Martínez González, María del Rosario, Un marido entre dos muz̆eres: novela anónima en ladino, Barcelona, Ameller Ediciones, 1978.
# Bec de coral de cara lila

El bec de coral de cara lila (Granatina granatina) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matollars xèrics del sud d'Angola, sud-oest de Zàmbia, est de Zimbabwe, Botswana, Namíbia i sud de Moçambic cap al sud fins al nord de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Bec de coral de cara lila». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)