OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Volta a Suïssa 1946

La Volta a Suïssa 1946 és la 10a edició de la Volta a Suïssa. Aquesta edició es disputà del 13 de juliol al 20 de juliol de 1946, amb un recorregut de 1.845 km distribuïts en 8 etapes, una d'elles amb dos sectors. L'inici i final de la cursa fou a Zúric. La cursa es torna a disputar després de tres edicions sense fer-ho per culpa de la Segona Guerra Mundial.
El vencedor final fou l'italià Gino Bartali, el qual dominà la cursa de cap a fi. A banda de la general Bartali aconseguí 4 victòries d'etapa i la classificació de la muntanya. El suís Josef Wagner i l'italià Aldo Ronconi acabaren segon i tercer respectivament.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª | 13 de juliol | Zúric - Basilea | 250,0 | Gino Bartali (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 2ª | 14 de juliol | Basilea - Morges | 270,7 | Renzo Zanazzi (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 3ª (a) | 15 de juliol | Morges - Murten | 105,0 | Guy Lapébie (FRA) | Gino Bartali (ITA) |
| 3ª (b) | 15 de juliol | Murten - Berna | 145,2 | Josef Wagner (SUI) | Gino Bartali (ITA) |
| 4ª | 16 de juliol | Berna - Zug | 201,0 | Hans Martin (SUI) | Gino Bartali (ITA) |
| 5ª | 17 de juliol | Zug - Lugano | 214,8 | Gino Bartali (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 6ª | 18 de juliol | Lugano - Arosa | 189,0 | Gino Bartali (ITA) | Gino Bartali (ITA) |
| 7ª | 19 de juliol | Arosa - Sankt Gallen | 241,5 | Louis Thiétard (FRA) | Gino Bartali (ITA) |
| 8ª | 20 de juliol | Sankt Gallen - Zúric | 227,7 | Gino Bartali (ITA) | Gino Bartali (ITA) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Gino Bartali (ITA) | Itàlia | 54h 41' 07" |
| 2 | Josef Wagner (SUI) | Suïssa | + 16' 30" |
| 3 | Aldo Ronconi (ITA) | Itàlia | + 16' 38" |
| 4 | René Vietto (FRA) | França | + 20' 11" |
| 5 | Norbert Callens (BEL) | Bèlgica | + 30' 58" |
| 6 | Jean Engels (BEL) | Bèlgica | + 43' 31" |
| 7 | Julián Berrendero (ESP) | Espanya | + 47' 31" |
| 8 | Ernst Naef (SUI) | Suïssa | + 48' 45" |
| 9 | Robert Lang (SUI) | Suïssa | + 48' 49" |
| 10 | Willy Kern (SUI) | Suïssa | + 49' 00" |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-08-25 a Wayback Machine. (alemany) (francès)
* «Tour de Suisse 1946» (en francès). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 19 febrer 2013].
# Eòlice

Eòlice (en grec antic Οἰολύκη), també anomenada Deilice (Δειλύκη), era una nimfa de la mitologia grega. Era filla de l'hecatonquir Briareu i de Cimopolea, una filla de Posidó i Amfitrite.
Segons uns escolis a Apol·loni de Rodes, Eòlice era la propietària del cinyell de la reina de les amazones, cosa que també afirma Íbic segons Estesícor, cinyell que Hèracles va haver de buscar en el seu novè treball. La possessió d'aquest cinturó d'or normalment s'atribueix a Hipòlita.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 807f
* ↑ Estesícor. Fragment 299
* ↑ Escolis a Apol·loni de Rodes. Argonàutica 2.777
# Perdut en el temps

Perdut en el temps (títol original: Being Human) és una pel·lícula estatunidenca de Bill Forsyth estrenada l'any 1994, amb Robin Williams en el paper principal. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'existència humana relatada a través del personatge de Hector, transposada a divers llocs i a diferents èpoques: Conjunt de relats que tracten de mostrar com l'home a través de la història ha buscat sempre l'amor, la felicitat i el progrés. Els protagonistes dels diferents episodis seran un home de les cavernes, un esclau, un guerrer, un explorador i un home modern divorciat.

## Crítica

"Simpàtic entreteniment una mica per sota del, al principi, intel·ligent plantejament. A estones divertida, d'altres no tant, una interessant i irregular comèdia al servei d'un Williams deixat anar."

## Repartiment

* Robin Williams: Hector
* Kelly Hunter: Deirdre
* Maudie Johnson: Noi
* Max Johnson: Noia
* Robert Carlyle: sacerdot
* Eoin McCarthy: Líder
* Irvine Allen: Atacant
* Iain Andrew: Atacant
* Robert Cavanah: Atacant
* Tony Curran: Atacant
* Andrew Flanagan: Atacant
* Seamus Gubbins: Atacant
* Iain McAleese: Atacant
* David McGowan: Atacant
* Gavin Mitchell: Atacant
* Michael Nardone: Atacant
* Brian O'Malley: Atacant
* Paul Riley: Atacant
* John Turturro: Lucinnius
* Grace Mahlaba: Thalia
* Danny Kanaber: Gallus
* Bill Nighy: Julian
* Jim Hooper: esclau de Julian
* Robin Hooper: esclau de Julian
* Simon McBurney: Hermas
* Vivienne Ritchie: Dalmia
* David Morrissey: Home de Cyprion
* Andrew Tiernan: Home de Cyprion
* Sam Guttman: Mariner
* Anna Galiena: Beatrice
* Vincent D'Onofrio: sacerdot
* Ewan McGregor: Alvarez

## Referències

* ↑ «Perdut en el temps». esadir.cat.
* ↑ «Being Human». The New York Times.
* ↑ Martínez, Luis «Un hombre perdido en el tiempo». El País.
# Caponata

La caponata (en sicilià capunata) és un guisat tradicional de la cuina siciliana. S'elabora principalment amb albergínia, tomata, api i oliva tallats fins, cuinats amb oli d'oliva i acompanyats amb tàperes. Existeixen nombroses variants d'aquest plat en diferents zones de Sicília i altres regions d'Itàlia. Principalment varien les proporcions entre l'albergínia i la tomata. Actualment s'utilitza com a acompanyament d'altres plats.
La caponata es pot relacionar amb altres preparacions de la gastronomia mediterrània como ara la ratatolha occitana, la samfaina, la kapunata de Malta i les diferents variants de moussaka del Mediterrani oriental. Actualment es pot trobar com a acompanyament de receptes de pasta italiana.

## Referències

* ↑ Elizabeth David, (1954), «Italian Food», Mcdonald
* ↑ Skip Lombardi, (2004), La Cucina dei Poveri
* ↑ Mary Taylor Simeti, (2009), Sicilian Food: Recipes from Italy's Abundant Isle
# Fundació Bernat Metge

La Fundació Bernat Metge és una institució fundada el 1922 sota el patrocini de l'editorial Alpha de Francesc Cambó, que avui forma part de l'Institut Cambó, i que té com a finalitats principals el foment de l'estudi dels clàssics grecs i llatins als Països Catalans i la de crear generacions d'humanistes.

## La col·lecció Fundació Bernat Metge

La seva activitat principal ha estat la publicació de la col·lecció Fundació Bernat Metge, que recull la publicació de traduccions d'autors grecs i llatins al català, seguint el model de les grans col·leccions clàssiques europees (com la Collections des universités de France coneguda com «la Budé» per ser patrocinada per l'Association Guillaume Budé, o la Bibliotheca Teubneriana de Benediktus Gotthelf Teubner).
Va ser presentada per Joan Estelrich el juliol de 1922, però no es va iniciar fins l'abril de 1923 amb De la Natura de Lucreci de Joaquim Balcells i Pinto. La col·lecció restà interrompuda del 1939 al 1946. Els seus directors han estat Joan Estelrich (1923-1958) i Carles Riba (1858-1959), qui va formar una escola de traductors. Després ha estat dirigida per un consell directiu integrat per Josep Alsina, Joan Petit i Montserrat (succeït per Jaume Berenguer), Miquel Dolç, Josep Vergés i Fàbregas i Joan Baptista Solervicens.
Les versions, que són publicades amb el text original i sense, han contribuït a fixar el llenguatge literari culte. Actualment disposa de més de 360 volums.
La col·lecció, segons el catàleg editorial, se subdivideix en les següents sèries:
* Sèrie Literatura grega
* Sèrie Literatura llatina
* Sèrie Filosofia grega i llatina
* Sèrie Història grega
* Sèrie Història llatina
La col·lecció Bernat Metge fou adquirida a la indicada fundació, a principis de l'any 2017, pel grup cooperatiu català SOM.

## Referències

* ↑ Estelrich, Joan «La Fundació Bernat Metge». La Revista, 01-07-1922.
* ↑ «Traducció i traductors». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juny 2013].
* ↑ «SOM adquireix la col·lecció de clàssics Bernat Metge». VilaWeb, 07-02-2017. Arxivat de l'original el 2018-06-13. [Consulta: 2 març 2017].

## Bibliografia

* Franquesa Gòdia, Montserrat. La Fundació Bernat Metge, una obra de país (1923 - 1938). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, juny 2013, p. 291 (Textos i Estudis de Cultura Catalana, 181). ISBN 9788498836127.
* Franquesa Gòdia, Montserrat. «La Fundació Bernat Metge sota el franquisme. L'escenari de la represa (1939-1942)». A: Literatura catalana contemporània: Crítica, transmissió textual i didàctica. (Edició a cura d'Eusebi Coromina i Ramon Pinyol). Barcelona: Societat Catalana de Llengua i Literatura (filial de l'Institut d'Estudis Catalans) / Universitat de Vic / Universitat Central de Barcelona, 2016, pàgs. 49-70 (Treballs de la Societat Catalana de Llengua i Literatura - 11). ISBN 9788499653013.
* GARRIGASAIT, Raül. Els fundadors: una història d'ambició, clàssics i poder. Barcelona: Ara Llibres, 2020. ISBN 9788417804077.

## Enllaços externs

* Pàgina de la Fundació Institut Cambó. Col·lecció Bernat Metge
# Sobrado

«Sobrado» té aquests significats:
* Sobrado (La Corunya), un municipi de la província de la Corunya a Galícia.
* Sobrado (Lleó), un municipi de la província de Lleó a Castella i Lleó.
* Sobrado (Brasil), un municipi de l'estat de la Paraíba, Regió Nord-est.
* Sobrado (Valongo), una freguesia del municipi de Valongo, a Portugal
* Sobrado (arquitectura), tipus de edificació constituïda per dos o més pisos i amb una relativament gran superfície construïda, a Portugal i Brasil
Viccionari
# I24news

i24news és un canal de televisió israelià de temàtica informativa d'àmbit internacional. Fou creat l'any 2013 sota l'eslògan "Veure-hi més lluny". El seu propietari és Patrick Drahi. El canal és privat i emet continguts en francès, anglès i àrab. La seu social es troba a Tel-Aviv-Jaffa, el capital és privat i té les següents seccions: Internacional, Israel, Economia, Tecnologia, Esport i Cultura. A més, pot veure's en directe per Internet.

## Enllaços externs

* I24news - Lloc web oficial (anglès)
# West Monroe (Louisiana)

West Monroe és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 13.250 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Monroe tenia 13.250 habitants, 5.734 habitatges, i 3.457 famílies. La densitat de població era de 662,7 habitants/km².
Dels 5.734 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.522 $ i la renda mediana per família de 35.348 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.231 $ mentre que les dones 22.533$. La renda per capita de la població era de 16.803 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eòlia

«Eòlia» té aquests significats:
* Eòlia (regió grega).
* Eòlia (illa).
* Eòlia (filla d'Amitàon).
* Eòlia (escola de teatre de Barcelona).
# Cantó de Montelaimar-1

El cantó de Montelaimar-1 és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Niom. Compta amb un municipi i part del de Montelaimar.

## Municipis

* Ancône
* Montelaimar
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1943-1973 | Maurice Pic | SFIO, després PS |
| 1973-1985 | M. Sauvinet | PS |
| 1985-1998 | Jean-Jacques Ayzac | UDF |
| 1998- | Jean-Luc Vincent | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Fòrum (Internet)

* Per a altres significats, vegeu «Fòrum (desambiguació)».
Un fòrum o fòrum de discussió a Internet és una eina de comunicació asíncrona en grup, coneguda també com a conferència electrònica. El funcionament és molt semblant al de les llistes de distribució o de correu electrònic, però en aquest cas, per a participar o llegir els missatges emesos per la resta del grup cal que l'usuari estigui connectat al servidor que gestiona el fòrum. Els missatges no es transfereixen directament a l'ordinador de l'usuari, com succeeix amb el correu electrònic, sinó que l'usuari treballa directament en l'aplicació de fòrum, accedint-hi mitjançant una clau d'accés.
La funció fonamental dels fòrums és que permet el debat i l'intercanvi d'opinions entre molts usuaris, encara que poden tenir altres possibilitats com per exemple servir per presentar-se i preguntar dubtes, facilitar la comunicació entre professors i alumnes en un curs virtual, anunciar canvis en jocs i pàgines web, o acumular enllaços recomanats sobre un tema.

## Fòrum de discussió

Es tracta d'una eina col·laborativa, similar a un tauler d'anuncis virtual, que permet que diferents persones es comuniquin i puguin parlar o debatre en línia sobre un o més temes. És un sistema en què la comunicació entre usuaris no es dona en temps real i els missatges se solen guardar durant un llarg període.
Normalment, el fòrum compta amb diferents fils o temes de discussió, cadascun relacionat amb una àrea de debat diferent, com ara la política, la ciència i la tecnologia, els esports, etc.
El primer dels missatges és el que determina el tema o fil de discussió inicial i, a partir d'aquest, s'inicia tota una sèrie de missatges que, de fet, són les respostes que els altres usuaris han anat adreçant per a aquest tema inicial.
Viccionari
# Zona neutral Kuwait-Aràbia Saudita

La Zona neutral Kuwait-Aràbia Saudita, fou un territori sense població permanent i de soberània comuna de Kuwait i el Nedjd (després de 1932 l'Aràbia Saudita). La superfície era de 5.770 km².

## Constitució de les zones neutrals

Després d'alguns incidents a la frontera entre Iraq i Nedjd, la Gran Bretanya, com a potència que exercia el mandat sobre Iraq, va proposar un tractat per definir les fronteres i evitar futurs incidents i les parts es van reunir a Muhammara i van signar un acord el 4 de maig de 1922, però el sultà Ibn Saud va refusar la seva ratificació al·legant que els seus delegats havien sobrepassat les seves instruccions.
La conferència entre el sultà Abd-al-Aziz ibn Saüd i els britànics a al-Ukayr el 2 de desembre de 1922 va portar finalment a un protocol annex (conegut com a Tractat d'al-Ukayr) que establia les fronteres entre Iraq i el Nedjd de manera que fos acceptable pel sultà saudita. Al mateix temps es va establir un acord que definia les fronteres entre Kuwait, sota protectorat britànic, i el Nedjd. D'aquest protocol néixer la zona neutral Iraq-Aràbia Saudita i la Zona neutral Kuwait-Aràbia Saudita en la que els governs interessats tenien idèntics drets; es tractava d'establir unes zones comunes però sense població permanent on els nòmades i el bestiar podien creuar sense trobar fronteres com havien fet des de feia segles. es tractava d'establir unes zones comunes però sense població permanent on els nòmades i el bestiar podien creuar sense trobar fronteres com havien fet des de feia segles. No obstant el traçat exacte va restar poc precís i no es va fer cap pas per una millor delimitació fins que es va descobrir petroli el 1938 al camp Burgan de Kuwait el que deixava suposar que hi havia petroli a la zona neutral.

## Final de la zona neutral

Les primeres concessions d'explotació es van fer el 1948 i 1949 per part d'ambdós governs, a companyies privades americanes. Més tard els dos països van explotar el petroli en comú per un acord d'explotació conjunt. Les negociacions pel repartiment de la zona es van iniciar tot seguit després que l'octubre de 1960 l'emir de Kuwait i el rei Saud de l'Aràbia Saudita decidissin que la zona havia de ser dividida. El 7 de juliol de 1965 els dos governs van signar un acord que repartia la zona neutral amb efectes el 25 de juliol de 1966. Cada país es quedava amb la meitat de la zona neutral més propera al seu respectiu territori. Un acord de demarcació es va signar el 17 de desembre de 1967 que no va entrar en vigor fins que es van intercanviar els instruments del tractat el 18 de desembre de 1969 i fou ratificat pels dos estats el 18 de gener de 1970. L'acord de partició es va publicar a la Gaseta de Kuwait el 25 de gener de 1970.

## Referències

* ↑ Jacobs, Frank. «Put It in Neutral» (en anglès). New York Times, 01-05-2012. [Consulta: 29 desembre 2023].

## Enllaços externs

* US Dept. of State
* International Boundary Study No. 103 Arxivat 2019-06-07 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Zona neutral Iraq-Aràbia Saudita
# Serrat de la Comassa

El Serrat de la Comassa és un serrat del municipi de Castell de Mur situada a l'extrem sud-oest del terme, a prop del límit amb Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà. Pertanyia a l'antic terme de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hyles stroehlei

Hyles stroehlei és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels esfíngids (Sphingidae). Habita les muntanyes Hindu Kush i a Kohistan, al Pakistan. Se n'han trobat exemplars entre els 2.400 i els 4.300 m d'altitud. Sembla un híbrid fosc entre Hyles euphorbiae i Hyles hippophaes.

## Referències

* ↑ «Sphingidae». catalogueoflife.org. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Hyles stroehlei». tpittaway.tripod.com. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Hyles stroehlei». mindat.org. [Consulta: 26 març 2022].

## Enllaços externs

* Sphingidae of the Western Palaearctic (anglès)
# Pic Independència

El pic Independència o Qullai Istiqlol (en tadjik: Қуллаи Истиқлол), de 6.940 m d'altitud, és el setè cim més alt de les muntanyes del Pamir, i es troba al centre de la província de Gorno-Badakhxan, al Tadjikistan, per sobre del naixement del riu Yazgulem, a la serralada del mateix nom. La muntanya consta de tres cims coberts de neu i gel i la seva cara nord-oest és on neix la glacera Fedchenko.
El cim va ser anomenat originalment Dreispitz per un equip conjunt rus-alemany que el va descobrir el 1928, però no va poder pujar-lo a causa de la neu profunda i el perill d'allau. La primera ascensió la va fer l'any 1954 un equip rus dirigit per A. Ugarov. Després de la Segona Guerra Mundial, Dreispitz va passar a anomenar-se Pic Revolució (en tadjik: Қуллаи Инқилоб, Qullai Inkilob), i el juliol de 2006 se li va donar el seu nom actual.

## Referències

* ↑ "The Central Asian Republics: Ultra-Prominence Page". Peaklist.org. Retrieved 2014-05-26.
* ↑ High Asia - All mountains and main peaks above 6650 m www.8000ers.com. Retrieved 2017-02-05

## Enllaços externs

* Una descripció del Pic Revolució i els seus voltants, amb imatges (anglès)
* Revolution Peak renamed Independence Peak by Resolution No. 297 of the Government of the Republic of Tajikistan, July 4, 2006 (anglès)
# Cantó de Montcuc

El cantó de Montcuc és un cantó francès del departament de l'Òlt, situat al districte de Caors. Té 16 municipis i el cap és Montcuc.

## Municipis

* Bagat de Carcin
* Bèlmontet
* Lo Bolben
* Fargas
* Las Cabanas
* Lebrèlh
* Montcuc
* Montliausut
* Sent Çaprian
* Sent Daunès
* Senta Crotz
* Sent Laurenç de l'Òrmia
* Sent Matre
* Sent Pantaleon
* Sauç
* Valpronda

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1958-19924 | Maurice Faure | MRG |
| 1994- | Daniel Maury | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.606 | 4.039 | 3.683 | 3.560 | 3.662 | 3.757 | 3.911 |
# Fòrum Batllista

El Fòrum Batllista (en castellà i oficialment Foro Batllista) és un sector polític del Partit Colorado de l'Uruguai, de tendència socialdemòcrata. Es troba inspirat en la tercera via, un corrent ideològic desenvolupat principalment a Europa però també a Amèrica Llatina. El seu dirigent més destacat va ser Julio María Sanguinetti Coirolo, dues vegades president del país (1985-1990 i 1995-2000).

## Història

Abans del cop d'Estat del 27 de juny de 1973, i després de la mort del líder històric del Partit Colorado, Luis Batlle Berres, coexistien en el Batllisme Unit (Llista 15), tots els corrents del batllisme oposats a la UCB - sector conservador i autoritari del partit, que representava ideològicament tot el contrari a les idees batllistes -, així com la del fill de Luis Batlle, Jorge Batlle Ibáñez, - futur president de la República -, en la qual estaven entre d'altres Julio María Sanguinetti Coirolo, també llistes on lideraven Manuel Flores Mora i Amílcar Vasconcellos, o l'agrupació de Zelmar Michelini.
Acabat el període i tenint en compte que no existeix a l'Uruguai la reelecció presidencial immediata, Enrique Tarigo Vázquez i Jorge Batlle es van disputar la candidatura presidencial, el que va provocar una gran ruptura a la Llista 15, doncs per a sorpresa de Batlle, Sanguinetti va donar suport a la candidatura de Tarigo. Però en les eleccions internes del batllisme de 1989, Batlle va resultar guanyador, i les seqüeles de l'enfrontament van portar aparellada a la llarga la divisió del Batllisme Unit, entre el Batllisme (Llista 15) i el Fòrum Batllista (Llista 2000).
En les eleccions de 1989, les llistes que donarien origen al Fòrum Batllista van obtenir una dolenta votació, però per a les eleccions següents Sanguinetti va resultar reelegit president, i així es va convertir el Fòrum Batllista en el sector majoritari.
Durant la presidència de Jorge Batlle (2000-2005), el Fòrum Batllista, malgrat les diferències, es va mantenir fidel al govern del seu partit. Els comicis de 2004 van marcar una dura derrota per al Partit Colorado, i el Fòrum Batllista no va ser l'excepció, obtenint tot just un senador i set diputats.
En les eleccions presidencials internes de 2009, el FB va donar suport al precandidat Luis Antonio Hierro López. Actualment, el Fòrum Batllista vol crear un front unit contra el moviment Vamos Uruguay, encapçalat pel candidat presidencial del Partit Colorado, Pedro Bordaberry.

## Referències

* ↑ (castellà) Organització d'Estats Americans: Biografia de Julio María Sanguinetti
* ↑ (castellà) El País: "Lucha en Foro Batllista por el "legado de Sanguinetti" Arxivat 2009-06-23 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) El País: "El Foro busca crear espacio común batllista"
* ↑ (castellà) Sociedad Uruguaya: "Scavarelli: El Foro Batllista ya tiene candidato, Luis Hierro"

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del Fòrum Batllista Arxivat 2020-10-25 a Wayback Machine. (castellà)