OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 352 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 352 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 21 de juliol de 1974, després d'examinar l'aplicació de la República de Grenada per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que la República de Grenada fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
# Resolució 350 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 350 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 31 de maig de 1974, va establir la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació per observar l'alto el foc entre Israel i la República Àrab Síria arran de la Guerra del Yom Kippur. La UNDOF es va establir inicialment per un període de sis mesos, però ha renovat el seu mandat mitjançant resolucions posteriors.
La resolució 350 va ser aprovada per 13 vots contra cap; la República Popular de la Xina i Iraq no participaren en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Riu Flint

El riu Flint (en anglès: Flint River, que significa «riu Sílex») és un riu del sud-est dels Estats Units que discorre per l'estat de Geòrgia, generalment en direcció sud, des de la regió de l'alt Piedmont, al sud de la ciutat d'Atlanta, fins als aiguamolls de la plana costanera, al sud-oest de l'estat. Té una longitud d'uns 560 km. Hi ha alguna confusió sobre la longitud del riu, ja que en ser el seu curs molt meàndric, la longitud total de la conca amb prou feines supera els 340 km i drena 22.464 km² a l'oest de Geòrgia. Juntament amb el riu Apalachicola i el riu Chattahoochee forma part de la conca ACF. En el seu curs superior a través dels vermells pujols de Piedmont es considera un riu especialment pintoresc, que flueix sense obstacles més de 320 km.

## Referències

* ↑ Vegeu a l'entrada «Flint River» de la New Georgia Encyclopedia, disponible a: Flint River Arxivat 2012-09-30 a Wayback Machine..

## Enllaços externs

* Sherpa Guides: Flint River Basin
* Jimmy Carter: Land Between the Rivers
# Riu Fly

El riu Fly amb 1.050 km de llargada és el segon més llarg de Papua Nova Guinea, després del Sepik. El Fly és un dels 25 rius més cabalosos del món. Neix a la Serralada Victor Emanuel una part de les Muntanyes Star i travessa les terres baixes del sud-oest abans de desembocar al Golf de Papua en un gran delta
Els seus afluents principals són el Strickland i l'Ok Tedi. Al delta del riu hi ha manglars i palmeres nipa. Hi ha illes on es cultiva amb un sòl fèrtil al·luvial. Les illes més grosses són Kiwai, Purutu, Wabuda, Aibinio, Mibu, i Domori. Kiwai, Wabuda i Domori estan habitades. L'agricultura que es fa al delta és de cocoters, arbre del pa, palmera sago, bananes i canya de sucre. Recentment (2008) la mineria pot haver contaminat les aigües del Fly a través dels seus afluents Strickland i Ok Tedi.

## Història

El Fly va ser descobert per als europeus el 1842 quan Francis Blackwood comandant la corbeta HMS Fly, explorà la costa oest del Golf de Papua. El riu va rebre el nom del vaixell.
El 1876 l'explorador italià, Luigi D'Albertis, va ser el primer a viatjar pel riu durant 900 km terra endins en un vaixell de vapor anomenat, Neva.

## Referències

* ↑ «Fragmentation and Flow Regulation of the World's Major River Systems». Arxivat de l'original el 2012-03-30. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ «PNG warned of environmental mining disaster». ABC News. Australian Broadcasting Corporation, 06-09-2008. [Consulta: 6 gener 2008].
* ↑ «Blackwood, Francis Price (1809 - 1854)». Australian Dictionary of Biography.
* ↑ Lightbody, Mark; Wheeler, Tony. Papua New Guinea: a travel survival guide. 3. Lonely Planet, 1985, p. 172. ISBN 0-908086-59-8.
# Riu Fars

El Fars - Фарс (rus) - és un riu de Rússia que passa per la República d'Adiguèsia i pel krai de Krasnodar. És un afluent del Labà, de la conca hidrogràfica del riu Kuban. Té una conca de 1.450 m². El seu nom deriva d'un mot osseta que vol dir 'costat'.
Neix als vessants septentrionals del Caucas, al nord-est d'Ust-Sakhrai. Baixa per les muntanyes i s'endinsa al krai de Krasnodar, fent de frontera natural entre aquest territori i la República d'Adiguèsia. Torna a la república fins a desembocar al Labà, a 2,5 km al nord-est de Pxizov.
Els seus principals afluents són, per l'esquerra, el Mamriuk, el Bogatirka, el Jeptiak, el Mali Fars; i per la dreta, el Pséfir, el Sultanka, el Nadzorka i el Zeral.
El riu Fars passa per les següents poblacions: Novosvobódnaia, Makhoixevskaia, Iaroslàvskaia, Triókhretxni, Tambovski, Kàrtsev, Kozopolianski, Iekaterínovski, Xixkinski, Kurski, Serguíevskoie, Dondukóvskaia, Krasni Fars, Drujba, Novoalekséievski, Plodopitomnik, Dmítrievski, Otradni, Politotdel, Khatxemzi, Djerokai, Svobodni Trud, Mamkheg, Khakurinokhabl, Kabekhabl, Pxitxo i Khatajukai.

## Referències

* ↑ «Река Фарс» (en rus). [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ Abàiev, V. I.. Осетинский язык и фольклор (en rus). Acadèmia de Ciències de la Unió Soviètica, 1949.
# Rhodri Mawr

Rhodri Mawr (Rhodri el Gran en català; també anomenat Rhodri ap Merfyn) va ser un rei de Gwynedd i de Powys que nasqué als voltants del 825 i morí l'any 878. Governà en un espai que es correspon força amb el Gal·les actual.
Va ser el primer rei que uní la majoria dels regnes gal·lesos, i també el primer que rebé l'apel·latiu de Gran. De son pare Merfyn Frych ap Gwriad n'heretà el regne de Gwynedd l'any 844. Per la banda de la seva mare Nest ferch Cadell, de la família reial de Powys, en morir Cyngen en un pelegrinatge a Roma l'any 855, rebé també el regne d'aquest. El 872, Gwgon, senyor de Seisyllwg (al sud del país), morí negat en un accident; gràcies al matrimoni pactat amb Angharad, germana de Gwgon, Rhodri pogué annexar-se les seves terres, i estendre el seu domini a gairebé tot Gal·les.
Malgrat aquest cúmul de circumstàncies favorables, Rhodri hagué de suportar els embats d'anglesos i danesos alhora. Aquests darrers assolaren l'illa de Mon, el bressol de Gwynedd, el 854. En l'any 856, Rhodri obtingué una victòria important contra els danesos quan n'occí el seu cap Gorm (de vegades transcrit Horm). Sedulius Scotus, un literat irlandès a la cort de Carles el Calb (rei dels Francs occidentals) a Lieja, escrigué en les Cròniques de l'Ulster dos poemes celebrant la victòria de "Roricus" sobre els vikings.
L'any 877, Rhodri menà una altra batalla contra les invasions vikingues de l'illa de Mon, però hagué de refugiar-se a Irlanda. Es diu que, a la seva tornada l'any següent, ell i el seu fill Gwriad foren morts pels mercians de Ceolwulf II, encara que les circumstàncies concretes del fet són desconegudes. El seu fill Anarawd ap Rhodri el succeí, i arran d'una victòria sobre els mercians al 880, els annals ho contaren com "la venjança divina d'en Rhodri".
Històricament, hom ha atribuït a Rhodri el Gran la construcció del primer castell de Dinefwr. En aquell segle ix, Rhodri coincidí amb dos altres monarques que reberen el títol de Gran: Carlemany i Alfred el Gran. Això potser explica per què, malgrat que no ens hagin arribat informacions sobre el seu regnat (no tingué biògraf coetani), els gal·lesos el considerin encara un dels seus grans monarques.
Tingué pel cap baix sis fills, dels que el succeïren en el poder Anarawd com a rei de Gwynedd, Merfyn com a rei de Powys i Cadell com a príncep de Seisyllwg. Gwriad morí amb ell, i Elen verch Rhodri probablement esposà Owain ap Hywel, rei de Glamorgan.

## Enllaços externs

* Resum biogràfic (gal·lès)(anglès)
# Ronco Canavese

Ronco Canavese (arpità Ronc, piemontès Ronch Canavèis) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 377 habitants. Està situat a la Vall Soana, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Cogne (Vall d'Aosta), Ingria, Locana, Pont-Canavese, Ribordone, Sparone, Traversella i Valprato Soana.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Danilo Crosasso | Llista cívica |
# Ronchi Valsugana

Ronchi Valsugana és un municipi italià dins de la província de Trento. L'any 2010 tenia 424 habitants. Limita amb els municipis de Borgo Valsugana, Roncegno Terme i Torcegno.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2010- | Giancarlo Colla | Llista cívica |
# Resolució 956 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 956 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 de novembre de 1994. després de recordar Capítol XII de la Carta de les Nacions Unides que va establir el Consell d'Administració Fiduciària de les Nacions Unides i la Resolució 21 (1947), que va aprovar el Territori Fiduciari de les Illes sota Mandat Japonès (després conegut com a Territori en Fideïcomís de les Illes del Pacífic), el Consell va determinar que, a la llum de l'entrada en vigor del nou estatus acordat per a la República de Palau, s'havien completat els objectius de l'acord de fideïcomís i l'estatut de Palau com a la territori en fideïcomís.
El Consell va assenyalar que els Estats Units eren l'Autoritat Administradora del Territori en fideïcomís i es va mostrar satisfet que el poble de Palau havia exercit lliurement el seu dret a l'autodeterminació aprovant el nou acord d'estatut. L'aprovació de Palau d'unir-se a les Nacions Unides es dona en la Resolució 963.

## Referències

* ↑ «Trusteeship Council formally suspends operation: Palau admitted to UN». UN Chronicle, 01-03-1995.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 952 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 952 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 d'octubre de 1994. Després de reafirmar la Resolució 696 (1991) i totes les resolucions posteriors sobre Angola, el Consell va discutir sobre la implementació d'un alto el foc al país i va ampliar el mandat del Segona Missió de Verificació de les Nacions Unides a Angola (UNAVEM II) fins al 8 de desembre de 1994.
El Consell de Seguretat va començar reafirmant la importància dels acords de pau a Angola. Va ser encoratjat pels progressos realitzats durant les converses de pau a Lusaka i qualsevol retard addicional era inacceptable. Encara hi havia preocupació per les contínues hostilitats del país i el seu impacte sobre la població, l'ajuda humanitària, les converses de pau i el mandat de la UNAVEM II. Es va recordar a tots els països que observessin l'embargament d'armes a UNITA d'acord amb la Resolució 864 (1993).
Després d'ampliar el mandat de la UNAVEM II fins al 8 de desembre de 1994, el Consell va autoritzar un augment de la força de l'operació de manteniment de la pau al seu nivell anterior de 350 observadors militars i 126 observadors de policia amb personal local a instàncies del secretari general Boutros Boutros-Ghali que s'havia finalitzat un acord. Qualsevol ulterior d'expansió de la presència de les Nacions Unides a Angola també dependrà d'un informe del Secretari General. Es va instar a totes les parts a complir els compromisos que van cometre a Lusaka i establir i respectar un alto el foc durador.
La continuació de les hostilitats militars va ser deplorada pel Consell en violació de les resolucions 922 (1994), 932 (1994) i 945 (1994). Al mateix temps va deplorar la degradació de la situació humanitària, inclòs l'establiment de mines terrestres que inhibia els esforços humanitaris i va exigir a totes les parts garantir un pas segur per al personal humanitari. Es va exigir l'alliberament dels treballadors de socors humanitaris que van desaparèixer el 27 d'agost de 1994 i es va instar a totes les parts a cooperar amb la investigació de les Nacions Unides a aquest respecte.
Finalment, es va demanar al secretari general que informés al Consell sobre els esdeveniments a Lusaka i la situació a Angola.

## Referències

* ↑ Kalley, Jacqueline Audrey; Schoeman, Elna; Andor, Lydia Eve. Southern African political history: a chronology of key political events from independence to mid-1997. Greenwood Publishing Group, 1999, p. 72. ISBN 978-0-313-30247-3.
* ↑ Barston, Richard Peter. Modern diplomacy. Pearson Education, 2006, p. 289. ISBN 978-1-4058-1201-6.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra Civil angolesa
* Protocol de Lusaka

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rhythm changes

Rhythm changes, en el jazz, és una progressió d'acords de 32 compassos, amb la mateixa estructura que Georges Gershwin va utilitzar a la cançó "I got Rhythm". La progressió utilitza una estructura AABA, en què la secció A es basa en repeticions de la seqüència d'acords I-VI-ii-V (o variants com iii-VI-ii-V), i la secció B és un cicle de dominants per extensió amb el patró III7-VI7-II7-V7, al qual es pot afegir a vegades acords de pas. Aquesta estructura, "un dels vehicles més habituals per a la improvisació" constitueix la base de nombroses composicions de jazz (generalment de ritme ràpid) i fou molt popular entre els músics de swing i bebop.

## Història

Aquesta progressió es va popularitzar sobretot a causa de l'àmplia utilització que se'n van fer amb el bebop. No obstant això, el rhythm changes es va començar a utilitzar a la dècada de 1930, va esdevenir habitual als 40 i 50, i en l'actualitat s'ha estès arreu. D'entrada "I Got Rhythm" era aleshores un estàndard de jazz popular; en segon lloc, el fet d'escriure una melodia nova sobre els acords de "rhythm changes" permetia al compositor reclamar drets d'autor per la melodia, sense haver de reconèixer la propietat intel·lectual de Gershwin; i finalment, l'ús d'una progressió harmònica ben coneguda per a una nova melodia facilitava la interpretació d'una peça nova a les jam sessions, actuacions i enregistraments.
En l'actualitat, es considera que el domini de les progressions d'acords del blues de dotze compassos i del rhythm changes són elements fonamentals per la construcció d'un repertori jazzístic.

## Exemples de rhythm changes

La primera ocasió documentada en què es va utilitzar el rhythm changes, va ser a la cançó Shag de Sidney Bechet, enregistrada el 15 de setembre de 1932 amb el seu grup New Orleans Feetwarmers. Alguns exemples famosos de rhythm changes es poden trobar en cançons com Shoeshine Boy de Lester Young, enregistrada el 1936 amb Count Basie, o Cotton Tail escrita per Duke Ellington el 1940, així com a Seven Come Eleven de Charlie Christian, Salt Peanuts de Dizzy Gillespie, i Rhythm-a-Ning de Thelonious Monk entre moltes altres.

## Referències

* ↑ Dziuba, Mark (2003). The Big Book of Jazz Guitar Improvisation, p.140. ISBN 9780739031728
* ↑ Spitzer, Peter (2001). Jazz Theory Handbook, p.67. ISBN 0-7866-5328-0
* ↑ Thomas, John (2002). Voice Leading for Guitar: Moving Through the Changes, p.85. ISBN 0-634-01655-5
* ↑ "Rhythm Changes," MoneyChords (angelfire.com). Includes an extensive listing of tunes utilizing these chord changes.
* ↑ "Duke Ellington the Man and His Music", p.20. Luvenia A. George. Music Educators Journal, Vol. 85, No. 6 (May, 1999), pp. 15-21. Published by: MENC: The National Association for Music Education.
* 1 2 3 Yaffe, David (2005). As well found in Olav Jullums composition "bedroom leavs". Fascinating Rhythm: Reading Jazz in American Writing, p.17. ISBN 0-691-12357-8
# Robert Reinick

Robert Reinick (Gdańsk, 22 de febrer de 1805 - Dresden, 7 de febrer de 1852) fou un pintor i poeta alemany.
Fill d'un empresari, va realitzar la seva educació primària a la seva ciutat natal, traslladant-se el 1825 a Berlín on va estudiar a l'acadèmia d'art. Va ser estudiant del pintor Begas el 1827 i va trabar amistat amb Franz Kugler, Adelbert von Chamisso, i Joseph von Eichendorff que li varen donar suport en la seva vocació com a escriptor.
Va continuar els seus estudis a Düsseldorf el 1831 ja com a escriptor, on va publicar "Liederbuch für Deutsche Künstler" ("llibre de partitures per a artistes alemanys") (Berlín 1833) i "Lieder eines Malers mit Randzeichnung seiner Freunde" ("Cançons d'un pintor amb dibuixos dels seus amics als marges ") el 1838. Posteriorment Robert Reinick va viatjar a Itàlia, i després d'unes estades curtes a Gräfenberg i a Gdańsk, abans de residir definitivament a Dresden. La primera edició de les seves "Lieder" varen aparèixer el 1844.
Tot i el seu interès per l'escriptura i uns problemes de visió, mai va voler abandonar la pintura. Els seus darrers anys, es va especialitzar en llibres per a nens. Es va publicar pòstumament un recull de la seva poesia i escrits titulat "Märchen, Lieder und Geschichtenbuch" ("Llibre de rondalles, cançons i contes").
# Robert Kurz

Robert Kurz (Nuremberg, 24 de desembre de 1943 - Nuremberg, 18 de juliol de 2012) fou un filòsof, escriptor i periodista alemany.

## Biografia

Nascut el 24 de desembre de 1943 a la ciutat bavaresa de Nuremberg, dedicà els seus estudis a la Filosofia, la Historia i la Pedagogia. Fou cofundador i editor de la revista teòrica: EXIT-Kritik und Krise der Warengesellschaft.
Les seves obres versen sobre la teoria de la crisi i la modernització, l'anàlisi crític del sistema del món capitalista, la crítica a la Il·lustració i la relació entre cultura i economia. Difongué els seus assaigs amb regularitat en periòdics i revistes d'Alemanya, Àustria, Suïssa i Brasil.
Morí el 18 de juliol de 2012, als seixanta-vuit anys, a la seva ciutat natal.

## Obres seleccionades

* 1991: Der Kollaps der Modernisierung. Vom Zusammenbruch des Kasernensozialismus zur Krise der Weltökonomie, Eichborn Verlag, ISBN 3-8218-4421-3.
* 1991: Honeckers Rache. Zur politischen Ökonomie des wiedervereinigten Deutschlands, Edition Tiamat, ISBN 3-923118-62-7.
* 1993: Potemkins Rückkehr. Attrappen-Kapitalismus und Verteilungskrieg in Deutschland, Edition Tiamat, ISBN 3-923118-28-7.
* 1993: Der Letzte macht das Licht aus. Zur Krise von Demokratie und Marktwirtschaft, Edition Tiamat, ISBN 3-923118-88-0.
* 1999: Die Welt als Wille und Design. Postmoderne, Lifestyle-Linke und die Ästhetisierung der Krise, Edition Tiamat, ISBN 3-89320-024-X.
* 1999: Schwarzbuch Kapitalismus. Ein Abgesang auf die Marktwirtschaft, Eichborn Verlag, ISBN 3-8218-0491-2.
* 2000: Marx lesen. Die wichtigsten Texte von Karl Marx für das 21. Jahrhundert, Eichborn Verlag, ISBN 3-8218-1644-9.
* 2003: Weltordnungskrieg. Das Ende der Souveränität und die Wandlungen des Imperialismus im Zeitalter der Globalisierung, Horlemann Verlag, ISBN 3-89502-149-0.
* 2003: Die antideutsche Ideologie. Vom Antifaschismus zum Krisenimperialismus: Kritik des neuesten linksdeutschen Sektenwesens in seinen theoretischen Propheten, Unrast Verlag, ISBN 3-89771-426-4.
* 2004: Blutige Vernunft. Essays zur emanzipatorischen Kritik der kapitalistischen Moderne und ihrer westlichen Werte, Horlemann Verlag, ISBN 3-89502-182-2.
* 2005: Das Weltkapital. Globalisierung und innere Schranken des modernen warenproduzierenden Systems, Edition Tiamat, ISBN 3-89320-085-1.
* 2012: Geld ohne Wert. Grundrisse zu einer Transformation der Kritik der politischen Ökonomie, Horlemann Verlag, ISBN 978-3-89502-343-9.

## Referències

* 1 2 «Robert Kurz». Universitat.cat. [Consulta: 8 setembre 2012].
* ↑ «Robert Kurz ens ha deixat». Universitat.cat. [Consulta: 8 setembre 2012].
* ↑ «Robert Kurz ist tot» (en alemany). Spiegel.de, 20-07-2012. [Consulta: 20 juliol 2012].

## Vegeu també

* Anselm Jappe

## Enllaços externs

* El pensament de Robert Kurz Arxivat 2011-09-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Rocchetta Ligure

Rocchetta Ligure, (Rochëtta (Ligurin-a) en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Albera Ligure, Cabella Ligure, Cantalupo Ligure, Mongiardino Ligure i Roccaforte Ligure.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bregni Inferiore, Bregni Superiore, Celio, Pagliaro Inferiore, Pagliaro Superiore, Piani di Celio, Sant'Ambrogio i Sisola.

## Galeria fotogràfica

* Vista del poble
* Vista del poble (2)
* Vista des de la Croce degli Alpini (830 m)
* Plaça Regina Margherita
# Roccella (liquen)

Roccella és un gènere liquenitzat de fongs dins la família Roccellaceae.

## Algunes espècies

* Roccella decipiens
* Roccella fuciformis
* Roccella phycopsis
* Roccella tinctoria

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany [Chicago, USA], 13, 01-12-2007, pàg. 1–58.

## Enllaços externs

* Index Fungorum

## Vegeu també

* Roccella tinctoria
# Roger Vonlanthen

Roger Vonlanthen (Ginebra, 5 de desembre de 1930 - Onex, 7 de juliol de 2020) fou un futbolista i entrenador de futbol suís.
Com a futbolista defensà els colors de diversos clubs suïssos i italians: Grasshoppers (1951-55), Inter Milà (1955-57), Alessandria (1957-59) i Lausanne (1959-66). Fou 27 cops internacional i marcà 8 gols amb la selecció de futbol de Suïssa entre 1954 i 1966, i participà a dos Mundials els anys 1954 i 1962.
També fou entrenadors al Servette FC, Lausanne i CS Chênois, així com a la selecció de Suïssa de 1977 a 1979.

## Referències

* ↑ «Carnet noir: Roger Vonlanthen s'en est allé, dans la discrétion la plus totale» (en francès), 09-03-2021. [Consulta: 10 març 2021].
* ↑ «Switzerland - Trainers of First and Second Division Clubs». [Consulta: 10 març 2021].
* ↑ «Switzerland - International Matches». [Consulta: 10 març 2021].

## Enllaços externs

* Perfil a weltfussball Arxivat 2012-09-26 a Wayback Machine.
# Saguenay

Saguenay (oficialment i en francès: Ville de Saguenay) és una ciutat canadenca de 144.746 habitants, situada a la província del Quebec. Així mateix, és la capital de la regió de Saguenay–Lac-Saint-Jean. La ciutat va ser establerta el 18 de febrer de 2002 per la unió de les ciutats de Chicoutimi, Jonquière, La Baie, i Laterrière, a més de les municipalitats de Lac-Kénogami, Shipshaw i part del poblat de Tremblay.
Saguenay es localitza a la vora del riu Saguenay, en una depressió de l'escut canadenc en la qual es presenta un clima més temperat que a les regions adjacents, el que permet l'agricultura.

## Vegeu també

* Geografia del Canadà
* Montérégie

## Referències

* ↑ Statistics Canada Census Profile. Consultat el 7 de juliol de 2012

## Enllaços externs

* Ajuntament de Saguenay Arxivat 2011-02-08 a Wayback Machine.