OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert I de Prússia

Albert I de Prússia o Albert de Hohenzollern (1490-1568) va ser el 37è i darrer Gran Mestre de l'Orde Teutònic i el primer duc de Prússia. Fou el fill del marcgravi Frederic IV de Brandenburg-Ansbach i Sofia Jagelló, una princesa de Polònia-Lituània.
Frederic de Saxònia, gran mestre de l'orde teutònic, va morir el desembre de 1510 i Albert va ser elegit successor a principis de 1511 amb l'esperança que la seva relació amb el seu oncle Segimon el Vell, gran duc de Lituània i rei de Polònia, facilitaria la solució de les disputes sobre l'est de Prússia, que l'orde s'havia mantingut, amb sobirania polonesa, des de la Segona Pau de Torun de 1466. El nou Gran Mestre, conscient dels seus deures envers l'imperi i el papat, es va negar a sotmetre's a la corona de Polònia. Com la guerra per l'existència de l’ordre semblava inevitable, Albert va fer esforços intensos per aconseguir aliats i va continuar negociacions prolongades amb Maximilià I del Sacre Imperi Romanogermànic. La mala sensació, influïda pels estralls de membres de l'Orde a Polònia, va culminar amb una guerra que va començar el desembre de 1519 i va devastar Prússia. Albert va rebre una treva de quatre anys a principis de 1521.
La disputa va continuar amb l'emperador Carles V i a altres prínceps, però com que no es va arribar a cap acord, Albert va continuar els seus esforços per obtenir ajuda de cara a la renovació de la guerra. Amb aquest propòsit va visitar la Dieta de Nuremberg el 1522, on va conèixer el reformador Andreas Osiander. El 10 d'abril de 1525, després de signar el Tractat de Cracòvia, que va posar fi oficialment a la guerra del Regne de Polònia contra l'Orde Teutònic, pel què Albert va renunciar al seu càrrec de Gran Mestre de l'Orde Teutònic i va rebre el títol de Duc de Prússia del rei Segimon el Vell de Polònia. Albert es va convertir en luterà i va secularitzar els territoris prussians de l'Orde a l'est de la desembocadura del Vístula, que van passar a mans d'una branca de la família Hohenzollern, que ja governava el Marcgraviat de Brandenburg, des del segle XV, i amb la seva renúncia a l'Orde, Albert ara es podia casar i produir hereus legítims. Va ser el primer polític europeu que establí el luteranisme com a religió d'estat i va contribuir molt a la dispersió de les idees del protestantisme. Va crear el 1544 la Universitat de Königsberg.

## Referències

* ↑ «Albert I de Prússia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Chisholm, Hugh. «Albert». A: Encyclopædia Britannica. (en anglès). vol.1. 11th ed.. Cambridge University Press, 1911, p. 497.
* ↑ Freely, John. [0857734903 Celestial Revolutionary: Copernicus, the Man and His Universe] (en anglès), 2014, p. 6.
* ↑ Koch, H. W.. A History of Prussia (en anglès). Addison-Wesley Longman Ltd, 1978, p. 33. ISBN 0880291583.
* ↑ «Albert, Duke of Prussia». A: Encyclopædia Britannica (en anglès), 1998, 2011.
# Noguero

Noguero (aragonès: Nuguero) és un llogaret del municipi de Monesma i Queixigar, situat a 1.025 m d'altitud, al vessant meridional del cap de les Toralles, a la serra del Cis.

## Referències

* ↑ «Toponimia de ICEARAGON: Infraestructura de Conocimiento Espacial de Aragon» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «Noguero Localitat Monesma y Cajigar Huesca. Aragó. Osca». [Consulta: 26 febrer 2024].
# Noguera de Vallferrera

La Noguera de Vallferrera és un riu pirinenc que neix al circ de Baiau, al nord-est del Pallars Sobirà (a tocar de la frontera occidental d'Andorra) i s'uneix a la Noguera de Cardós per l'esquerra. La seva conca és constituïda per la Vall Ferrera, que li dona el nom, i que comprèn un desnivell de 2.318 m (des dels 3.143 de la Pica d'Estats fins als 825 m del seu aiguabarreig amb la Noguera de Cardós). El seu principal afluent és la Noguera de Tor, que si li uneix per l'esquerra just abans d'Alins.
Globalment pertany a la conca de l'Ebre, després que les seves aigües hagin alimentat, ultra la Noguera de Cardós, la Noguera Pallaresa i el Segre.
A les seves ribes hi ha els pobles d'Àreu, Alins, Ainet de Besan i Araós.
Pel fet d'estar situat al Pirineu axial, el seu règim és nival de transició (vers pluvial), amb màxim principal a la primavera (juny) a causa de la fosa de les neus, que correspon al doble del cabal mitjà, i un màxim secundari de tardor d'origen pluvial. El mínim es dona el gener.
En el seu curs es troba la presa de Vallferrera, situada prop del Pla de la Farga, a una altitud de 1.468,8 metres. La presa deriva aigua el riu Noguera de Vallferrera cap a la presa de Montalto, situada a la capçalera de la vall de Cardós a 1.380 metres d’altitud. La canalització que connecta els dos embassaments té una longitud de 5.617 metres i travessa la serra de Montarenyo.

## Referències

* ↑ Sánchez Viniegra, 2016, p. 121.

## Bibliografia

* Sánchez Viniegra, Dionisio. Tavascan (en castellà). Lleida: Garsineu Edicions, 2016. ISBN 978-84-945275-9-3.

## Vegeu també

* Estanyol Occidental de Canalbona.
# Berzano di Tortona

Berzano di Tortona és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Monleale, Sarezzano, Viguzzolo i Volpeglino.
Pertanyen al municipi les frazioni de Cappellette, Chiesa, Inselmina, Magostino i Valbona.

## Galeria

* Ajuntament de Berzano di Tortona
# Aa en Hunze

Aa en Hunze és un municipi de la província de Drenthe, al nord-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 25.399 habitants repartits sobre una superfície de 278,86 km² (dels quals 2,12 km² corresponen a aigua). El municipi deu el seu nom als rius Aa i Hunze.

## Centres de població

* Achter 't Hout
* Amen (Drenthe)
* Anderen
* Anloo
* Annen
* Annerveenschekanaal
* Balloërveld
* Balloo
* Bareveld
* Bonnen
* Bonnerveen
* Bosje
* Bovenstreek
* De Hilte
* Deurze
* Eext
* Eexterveen
* Eexterveenschekanaal
* Eexterzandvoort
* Ekehaar
* Eldersloo
* Eleveld
* Gasselte
* Gasselterboerveen
* Gasselterboerveenschemond
* Gasselternijveen
* Gasselternijveenschemond 1e Dwarsdiep
* Gasselternijveenschemond 2e Dwarsdiep
* Gasteren
* Geelbroek
* Gieten
* Gieterveen
* Gieterzandvoort
* Grolloo
* Kostvlies
* Marwijksoord
* Nieuw-Annerveen
* Nieuwediep
* Nijlande
* Nooitgedacht
* Oud-Annerveen
* Papenvoort
* Rolde
* Schipborg
* Schoonlo
* Schreierswijk
* Spijkerboor
* Streek
* Torenveen
* Veenhof
* Vredenheim

## Ajuntament

Des del 12 de setembre del 2019, l'alcalde del municipi és Anno Wietze Hiemstra del CDA. Els 21 membres del consistori municipal són, des del 2022:
Resultats eleccions municipals 2022 :
| Partit | Escons |
| Gemeentebelangen | 9 |
| VVD | 3 |
| Esquerra Verda | 3 |
| PvdA | 3 |
| D66 | 2 |
| CDA | 1 |
| Font: ||

## Agermanaments

* Żerków (Polònia)

## Referències

* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Anno Wietze Hiemstra nieuwe burgemeester van Aa en Hunze» (en neerlandès). Vereniging van Nederlandse Gemeenten. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2022. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Gemeenteraad 16 maart 2022» (en neerlandès). Kiesraad. [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ «Characteristic» (en anglès). Żerków. [Consulta: 9 agost 2022].

## Enllaços externs

* www.aaenhunze.nl
# Ahirs

Ahirs són un grup ètnic indi, alguns dels membres del qual s'identifiquen com formant part de la comunitat Yadav, ja que consideren que tots dos termes són sinònims. Els ahirs es descriuen a si mateixos com una casta, clan, comunitat, raça i tribu. Els principals grups en l'estructura social ahir són els Yaduvanshi, Nandvanshi, i Gwalvanshi. Aquestes variades divisions representen diferents mites sobre el seu origen.
L'ocupació principal i tradicional dels ahirs és la ramaderia. Habiten per tota l'Índia encara que existeixen concentracions més elevades a les àrees del nord. Se'ls coneix per diversos noms, inclosos Gavli (en el Deccan) i Ghosi o Gaddi (si s'han convertit a l'Islam).

## Referències

* ↑ Encyclopaedia of the Hindu world. 1. Concept Publishing Company, 1992, p. 113-114. ISBN 978-81-7022-374-0 [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ Nijjar, B. S.. Origins and History of Jats and Other Allied Nomadic Tribes of India: 900 B.C.-1947 A.D. Atlantic Publishers & Dist,, 2008, p. 188. ISBN 9788126909087 [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ Nijjar, B. S.. Origins and History of Jats and Other Allied Nomadic Tribes of India: 900 B.C.-1947 A.D. Atlantic Publishers & Dist,, 2008, p. 189. ISBN 9788126909087 [Consulta: 3 desembre 2012].
# Serrat Gran (la Vall de Boí)

El Serrat Gran és un serrat situat en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
És el més orientals dels serrats que davallen de lo Campo cap a la riba dreta del Riu de Sant Nicolau. Situat a llevant del Serrat de Mig (la Vall de Boí), entre les Canals de la Redona (oest) i de les Tres Fonts (oest), la seva elevació màxima és d'uns 2,350 metres.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Serrat Gran (extrem nord). [Consulta: 08/03/2012]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Nevin

Nevin significa "nova" en persa i s'utilitza com a nom de dona en turc. Persones amb el nom Nevin inclouen:
* Nevin Halıcı - xef i escriptora de gastronomia turca
* Nevin Nevlin - jugadora de bàsquet turca (d'origen americà)

## Referències

* ↑ «Nevin Name Meaning, Origin, History, And Popularity» (en anglès americà), 02-02-2024. [Consulta: 7 febrer 2024].
# Nogueres (Guixers)

Nogueres, o la Foradada, és una masia de Guixers (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba al marge de la dreta del Cardener, a dos quilòmetres al sud de la Pedra. És damunt mateix de la carretera de C-462 de Sant Llorenç de Morunys a Tuixén. S'hi accedeix pel trencall senyalitzat que hi ha al km 25 de la dita carretera.

## Descripció

És una construcció civil, una masia de planta rectangular d'una sola nau, coberta a doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant. La masia conserva un dels esquemes més antics, però està molt reformada exteriorment: s'ha obert una eixida d'arcs de mig punt fets amb obra. El conjunt general està format per dos cossos rectangulars de dos pisos units.

## Història

El 24 de febrer de 1257 Ramon Bergés, prior de Sant Llorenç, concedí en emfiteusi el Mas de Nogueres i unes vinyes a Maria, vídua de Pere d'Espanya i als seus fills, amb la condició que resideixin en aquest mas. Faran cens i homenatge al prior.
Aquesta és una primera notícia del Mas Nogueres. Els Nogueres és un cognom que es repeteix des del segle xiv a l'arxiu de la Confraria de la Mare de Déu dels Colls. Al segle xviii, el Mas Nogueres ja no depenia de la Senyoria del Priorat. Al llarg dels segles de la història de Sant Llorenç, el cognom Nogueres es repeteix constantment.

## Referències

* 1 2 3 «Masia Nogueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# L-511

La L-511 és una carretera de la Xarxa de Carreteres del Pirineu antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la província de Lleida. Té l'origen a la vila d'Isona, del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, i només travessa tres termes municipals: el que s'acaba d'esmentar, el d'Abella de la Conca i el de Coll de Nargó, que és la vila on acaba aquesta carretera. A Isona enllaça amb la carretera C-1412b i la seva variant C-1412bz (punt quilomètric 42,2), i a Coll de Nargó, amb la C-14 (punt quilomètric 156,5).
En 40,75 quilòmetres de recorregut puja 659,1 m. fins al Coll de Bóixols en 22,9 quilòmetres, i torna a baixar 759,3 m. fins a arribar al Coll de Nargó, en 17,85 quilòmetres. Es tracta, doncs, d'una carretera de fort pendent, tant de pujada com de baixada, sigui quina sigui la direcció en què es recorri.
La carretera travessa la vila d'Isona i els pobles de Bóixols i Coll de Nargó, i té trencalls que, a través de carreteres locals o pistes en bon estat, enllaça amb els d'Abella de la Conca, Siall, la Rua, Faidella, Montanissell, els Prats, Gavarra, Valldarques i les Masies de Nargó.
Diversos camins arrenquen d'aquesta carretera: en el primer tram, en terme d'Isona i Conca Dellà, es troba el Camí dels Plans; en terme d'Abella de la Conca, la Carretera d'Abella de la Conca i el Camí de la Posa, altre cop en terme d'Isona i Conca Dellà, la Carretera de Siall i el Camí Nou, i de nou en terme d'Abella de la Conca, el Camí de Petrolers, el de la Rua, el de Faidella, el del Plomall i el del Tossal, i ja en terme de Coll de Nargó el Camí dels Prats, el de Montanissell i el de Sallent. Altre cop en terme d'Abella de la Conca, troba el Camí de Ca l'Astor, i ja definitivament en el de Coll de Nargó, la Carretera de Gavarra, el Camí del Bosc de Sallent, el de la Pegatera, el de Valldarques, el de Sobre-roca, el dels Solans de Fumanya, el de Sallent, i el de les Granges, ja entrant a Coll de Nargó.
La L-511, de forta pujada des d'Isona fins al Coll de Bóixols -24 quilòmetres- i de fort descens des d'aquest coll fins a Coll de Nargó -16-, travessa, encara, un altre coll: el de Faidella, en el primer terç del seu recorregut (punt quilomètric 12).

## Referències

* ↑ Carreteres de la Diputació de Lleida
* ↑ La Generalitat inaugura el reforç de ferm de la L-511 entre Isona i Bóixols Arxivat 2017-04-11 a Wayback Machine. gencat, 17 d'octubre de 2003

## Enllaços externs

* La carretera L-511 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pintures M. Vich

Pintures M. Vich és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa, planta rectangular i situat en cantonada amb el carrer Carme Gubert, en una façana sense interès que mostra el frontó de la coberta a dues aigües i una porta actual de càrrega amb un ràfec. Està format per dos cossos, el de la dreta més alt i més important, amb quatre obertures d'arc rebaixat d'obra vista simètricament disposades, les dues centrals modificades, tapiant una part per obrir finestres actuals. La part més baixa té una porta del mateix estil, però de mides més reduïdes. La façana es clou amb ràfec volat de rajols a dent de serra al cos més alt i amb mènsules d'obra vista a l'altre cos. A la part baixa de la façana hi ha un sòcol de pedra picada.

## Referències

* ↑ «Pintures M. Vich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Pintures M. Vich, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# European Sports Media

European Sports Media (ESM) és una associació europea de publicacions relacionades amb el futbol.

## Membres

Les publicacions fundadores de l'ESM van ser:
* A Bola (Portugal)
* Don Balón (Espanya)
* Foot Magazine (Bèlgica)
* kicker (Alemanya)
* La Gazzetta dello Sport (Itàlia)
* Onze Mondial (França)
* Sport (Suïssa)
* Voetbal internacional (Països Baixos)
* World Soccer (Regne Unit)
El 1997, Onze Mondial va ser reemplaçada per France Football com a representant de França. Sport va desaparèixer a finals del 1999 per una fallida econòmica. France Football va deixar el grup abans de la temporada 2001/02 i, en el seu lloc, Sport Express (Rússia) s'hi va afegir a principis de 2002. A principis de 2003 Fanatik (Turquia) va entrar en el grup. Durant l'estiu d'aquest any, Tipsbladet (Dinamarca) també es va unir al grup. El 2004, Afrique Football (França) es va unir a ESM com a membre associat. El 2007, la xinesa Soccer Weekly va ser acceptada com a desena membre de l'ESM, la primera fora d'Europa. El setembre del 2011 va desaparèixer Don Balón.

## Guardons

Els membres d'aquest grup trien cada mes un "Equip del Mes" d'entre tots els europeus. D'entre tots, seleccionen un "Equip de l'Any".
Des de 1996, l'ESM també recompensa els millors davanters d'Europa amb la Bota d'Or europea.

## Enllaços externs

* ESM Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine.
# Abubilla

Abubilla és el nom d'una escultura urbana, obra de l'artista valencià Ramón de Soto, que es troba a Alacant (País Valencià). Està situada al barri de Bonavista de la Creu, a la rotonda que enllaça l'avinguda de Dénia amb la Via Parc.
Va ser instal·lada al setembre de 2008, per encàrrec de la Conselleria d'Infraestructures i Transport de la Generalitat Valenciana, mitjançant un procediment negociat sense publicitat, amb un pressupost de 524.616 euros. Es tractar d'una escultura de 12 metres d'altura, d'acer patinable, que representa una puput.

## Referències

* ↑ INFORMACION. «Un pájaro de 524.616 euros - Informacion.es». www.diarioinformacion.com. [Consulta: 9 desembre 2016].
# Nus

«Nus» té aquests significats:
* Nus (Vall d'Aosta)
* Nus (llaç), entrellaçament d'una o més fibres lineals cordes o fils per subjectar-los entre ells o a un altre objecte
    Categoria principal: Nusos
* Nus (matemàtiques), objecte matemàtic bàsic de la teoria de nusos.
* Nus (unitat), unitat de velocitat utilitzada en nàutica i en meteorologia que equival a una milla nàutica per hora.
# Poliginàndria

La poliginàndria és una variant de comportament sexual en el qual dos o més mascles es relacionen de manera exclusiva amb dues o més femelles. És a dir el grup de mascles comparteix sexualment al grup de femelles. Es pot considerar com una barreja entre poligàmia i poliàndria.
Es dona en diversos grups de vertebrats, ocells, mamífers, o peixos. De vegades s'usa poliginàndria com a sinònim de promiscuïtat, encara es diferencien en el fet que la poliginàndria és un mètode cooperatiu de cria pel que ambdós sexes col·laboren per tirar endavant les cries, encara que el grau de cooperació dels mascles en la cria és molt variable.
A les femelles els proporciona una major protecció i és una assegurança contra la possible infertilitat de la seva parella.
Es pot generar per tres processos:
* Un mascle dominant té diverses femelles en el seu territori (poligàmia) i un mascle beta, subordinat s'uneix a ell.
* Un mascle poliàndric amplia el seu territori obtenint accés a més femelles.
* Un mascle monògam amplia el seu territori per aconseguir més femelles. En aquest cas el benefici és poc clar, ja que el mascle ja tenia assegurada la seva paternitat i la poliginàndria li exigeix un esforç que pot no valdre la pena.
# European Technology Exposure Facility

El European Technology Exposure Facility (EuTEF) és una càrrega útil muntat a l'exterior del Laboratori Columbus europeu, un dels mòduls de l'Estació Espacial Internacional. L'equip, muntat a l'exterior del Columbus, proporciona una plataforma per a múltiples tipus d'experiments i els materials s'exposen directament al dur entorn espacial.
L'EuTEF és una arquitectura programable i multifuncional que proporciona interfícies uniformes per a instruments. Nou mòduls d'instruments estan allotjats i operats simultàniament. Cada experiment es munta al External Payload Adapter (CEPA) del Columbus, que consisteix d'una placa adaptadora, l'Active Flight Releasable Attachment Mechanism (A-FRAM) i els connectors i arnesos. Els experiments es munten directament a la placa d'adaptador o una estructura de suport que els eleva per a una exposició òptima a la RAM (direcció de vol) i les direccions zenitals.
En total, la instal·lació té una massa de 350 kg. El primer conjunt d'experiments (va ser muntat amb èxit durant el STS-122 i es va retirar en el STS-128) muntat en l'equip inclou:
* DEBris In-orbit Evaluator (DEBIE-2): un detector de micrometeoroides i deixalles orbitals
* EuTEF Thermometer (EuTEMP): mesura l'entorn tèrmic de l'EuTEF
* Earth Viewing Camera (EVC): Càmera d'observació terrestre
* Exposure Experiment (Expose): Un equip d'exposició exobiològic
* Flux(Phi) Probe EXperiment (FIPEX): detector d'oxigen atòmic
* Material Exposure and Degradation Experiment (MEDET): examina la degradació de materials
* Plasma Electron Gun Payload (PLEGPAY): descàrrega de plasma en òrbita
* An Experiment on Space Tribology Experiment (Tribolab): banc de proves per a les propietats de tribologia (estudi de la fricció en les parts mòbils) dels materials

## Vegeu també

* Investigació científica en l'Estació Espacial Internacional

## Referències

* 1 2 «NASA - European Technology Exposure Facility (EuTEF)». NASA, 06-10-2008. Arxivat de l'original el 2008-10-19. [Consulta: 28 febrer 2009].
* 1 2 «ESA - Columbus - European Technology Exposure Facility (EuTEF)». ESA, 13-01-2009. [Consulta: 28 febrer 2009].
* ↑ http://spaceflightnow.com/shuttle/sts128/090901fd5/index3.html

## Enllaços externs

* EuTEF brochure - ESA Arxivat 2010-08-27 a Wayback Machine.
* EUTEF - European Technology Exposure Facility - Carlo Gavazzi Space Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
Agència Espacial Europea :
# 1165
## Esdeveniments

* Auge de l'escola de traductors de Toledo

## Naixements

* Ibn al-Arabí

## Referències

* ↑ «The Meccan Revelations», Data incorrecta. [Consulta: 14 juliol 2013].
# Akal Takht

L'Akal Takht (en panjabi: ਅਕਾਲ ਤਖ਼ਤ) és el principal centre d'autoritat religiosa del sikhisme en l'Índia. L'edifici està situat a Amritsar, davant del Temple Daurat. També serveix com a seu del partit polític Akali. Des que la sèrie de gurus va acabar en 1708, la comunitat sikh ha tingut diferències religioses i polítiques, que es van resoldre en assemblees efectuadesdavant de l'Akal Takht. En el segle xx, les congregacions locals van començar a aprovar resolucions sobre afers i normes de conducta de la doctrina sikh, els afers que generen controvèrsia, poden ser solucionats en l'Akal Takht. L'edifici fou greument danyat el 1984, quan l'Exèrcit de l'Índia va atacar el Temple Daurat. L'Akal Takht va ser reconstruït.

## Referències

* ↑ «Akal Takht». Encyclopædia Britannica [Consulta: 19 agost 2017].