OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Werner Munzinger

Werner Munzinger (Olten, Suïssa, 21 d'abril de 1832 - Awsa, Etiòpia, 16 de novembre de 1875) fou un viatger i escriptor suís.
Estudià llengües orientals i ciències naturals a Berna, Múnic i París, i el 1852 partí vers Egipte, confiant-se’li dos anys més tard la direcció d'una expedició comercial al mar Roig i va romandre algun temps a Massawa i Keren.
El 1855 emprengué una expedició a l'Àfrica occidental, i el 1861 prengué part en l'expedició de Theodor von Heuglin (1824-1876) a l'Àfrica central, succeint-lo com a cap a la seva mort. El 1865 s'encarregà del consolat anglès a Massawa i el 1869 del francès, renunciant a ambdós el 1870.
Després entrà al servei del khediv que el 1871 l'anomenà governador de Massawa, i el 1872 governador general del Sudan Oriental.
El 1875 emprengué una expedició contra els gal·les i fou mort per aquests.

## Obra

* Über die Sitten und das Recht der Bogos (Winterthur, 1859)
* Ost-Afrikanische Studien (Schaffhausen, 1864; 2a Ed. Basilea, 1883)
* Die deutsche Expedition in Ostafrika (Gotha, 1865)
* Vocabulaire de la langue de Tigré (Leipzig, 1865)
A més a més, publicà nombrosos articles en revistes geografiques i una memòria vers les fronteres septentrionals d'Abissínia (Zeitschrift für Allgemeine Erdkunde, nova sèrie, tom III).

## Bibliografia

* Volu 37. Pàg. 403 de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-4537-5)
# Senta Crotz (Arieja)

Senta Crotz de Volvèstre (nom occità; en francès, Sainte-Croix-Volvestre) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Galobet

El galobet (galoubet, segons l'ortografia mistralenca, comuna a la Provença) o flaütet és una flauta de tres forats semblant a la flabuta bearnesa, al txistu basc o a la flaüta pitiüsa. La particularitat d'aquest tipus de flautes és que poden tocar-se amb una sola mà deixant l'altra lliure per acompanyar-la amb el tamborí de Provença.
Els tres forats de l'instrument permeten produir quatre notes amb un interval d'un to, un altre d'un to també, i un de mig to [1,1,1/2]. Aquest detall no permet al galobet d'interpretar una gamma cromàtica completa. Acostuma a estar afinat en si, en si bemoll i també n'hi ha que estan en La.
El galobet caracteritza la Provença i és molt popular en les diferents danses tradicionals que es ballen en aquesta regió occitana. Sovent s'identifica el galobet amb Marsella o la ciutat de Toló.
# Captura balística

En astrodinàmica, la captura balística és un mètode d'inserció a una òrbita d'un planeta o d'una lluna. Una nau navegant a una velocitat orbital menor a la del cos celeste de destí és inserida a una òrbita similar a la del cos, permetent que el planeta o la lluna, al moure's cap a la nau, la capturi gravitacionalment en una òrbita al seu voltant. Aquest mètode no requereix un impuls d'inserció final. És un mètode usat en astrodinàmica de baixa energia.
Aquest mètode fou usat per primera vegada el 1991 per la nau japonesa Hiten, la qual fou inserida en òrbita lunar.
Es preveu que sigui:
* Més segur, ja que no hi ha cremada d'inserció crítica de temps,
* Llançable en gairebé qualsevol moment, en lloc d'haver d'esperar una finestra estreta d'oportunitats,
* Més eficient en combustible per a algunes missions.
El mètode convencional és una òrbita de transferència de Hohmann, que implica una cremada d'inserció.

## Transferència de baixa energia

Article detallat: Transferència de baixa energia
La transferència d'energia baixa (LET) es va proposar als anys 80. La nau espacial es llança cap a una òrbita de transferència que la situa per davant del recorregut orbital del planeta objectiu. A mesura que el planeta s'acosta a la nau espacial, la gravetat del planeta atrau l'embarcació a una òrbita circular elevada, eliminant la necessitat d'una cremada d'inserció. Aquesta òrbita és temporal, finalment la nau espacial la deixaria de nou, però després fa servir propulsors de baixa potència per arribar a una òrbita inferior. Pot utilitzar els motors iònics molt més eficients en aquesta etapa, ja que no és necessari un alt nivell d'empenta.
Amb algunes òrbites objectiu, el combustible total és inferior al de la transferència Hohmann. La transferència de Hohmann és més eficient si s'orienta una òrbita més propera a Mart, però només es pot fer en determinats moments. La captació balística, en canvi, es pot utilitzar en qualsevol moment.
El 2014, es va proposar la transferència de baixa energia com una maniobra orbital millorada per a futures missions a Mart. Es pot realitzar en qualsevol moment, no només una vegada cada 26 mesos, com en altres maniobres i no implica frenades perilloses i costoses (cost del combustible). Però triga fins a un any, en lloc de nou mesos, a fer una transferència de Hohmann.

## Referències

* 1 2 Hadhazy, Adam. «A New Way to Reach Mars Safely, Anytime and on the Cheap» (en anglès). Scientific American, 22-12-2014. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ http://arxiv.org/abs/1410.8856
* ↑ http://www.universetoday.com/117615/making-the-trip-to-mars-cheaper-and-easier-the-case-for-ballistic-capture/
# Transports Galtanegra

Transports Galtanegra va ser una empresa d'autobusos que va tenir servei gran part del segle XX quan l'empresa Hispano Manresana va tancar. Fou creada l'any 1922 pel solsoní Isidre Guitart (qui va fer construir l'Hotel Sant Roc a Solsona). Els seus vehicles es caracteritzaven pel seu color vermell, un color que es va mantenir fins l'absorció per part de la Companyia General d'Auto Transport S.A. (ATSA).
Durant els anys vint i trenta es van tramitar totes les línies d'autobusos que es farien a destinacions sobretot per la Catalunya Central, com Berga o Solsona. Primer es va tramitar la de Manresa-Solsona, després la de Manresa-Vic i l'any 1929 la de Solsona-Berga, també es crea una de Manresa a Prats de Lluçanès.
En temps de la guerra civil es va haver de paralitzar, ja que els vehicles van ser requisats per usar-los a la guerra. Quan va acabar la guerra civil es va haver de començar de nou, amb forces mancances de material. L'any 1955 es donen concessions a l'empresa per a poder fer rutes per a Solsona, Berga o Vic, i l'any 1966 alguna més.
A la dècada dels anys 80 passa a mans de l'empresa ATSA. Las línies que passen de Galtanegra a A.T.S.A. son las següents:
* Manresa a St. Fruitós, Artés, Avinyó, St. Feliu Sasserra i Prats de Lluçanès.
* Manresa a St. Fruitós, Artés, Avinyó i Sta. Maria d'Oló.
* Manresa a St. Fruitós, Artés, Calders, Moià, Collsuspina, Tona i Vic.
* Manresa a St. Fruitós, Artés, Calders i Monistrol de Calders.
* Manresa a St. Fruitós, Torroella de Baix, Canadell, Calders i Monistrol de Calders.
* Manresa a Callús, Suria, Cardona, Clariana de Cardener i Solsona.
* Sant mateu de Bages a Callús.
* Artés a Avinyó, Santa Maria d'Oló, Santa Eulàlia de Riuprimer, Sentfores i Vic.
* St. Quirze de Besora a Perafita i Prats de Lluçanès.
* Alpens a Sant Agustí de Lluçanès i Sant Quirze de Besora.
* Circumval·lació Prats de Lluçanès, Lluçà, Santa Eulàlia de Puig-oriol, Sant Martí i Prats.

## Referències

* 1 2 «El transport | La República a Manresa en un clic». www.memoria.cat. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ http://www.autobusesbcn.es/lineas_i/castella.html Autobuses a Bcn

## Enllaços externs

* Informació dels inicis de l'empresa
# Escoles Lluís Marià Vidal

Les Escoles Lluís Marià Vidal és una obra modernista d'Agullana (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici de les escoles d'Agullana està situat a prop del centre del poble.Consta de tres cossos: el dedicat a nens, el de nenes i un cos central menys alt que la resta d'edificació però sobresortint del fons. Tot l'edifici està envoltat per una paret de tanca amb reixes en la part superior.Destaquen, artísticament, les finestres semicirculars practicades en el pis superior, emmarcades amb rajol vist. Una petita cornisa marca la diferència entre les plantes de l'edifici. No hi manquen tampoc els mosaics verdosos.

## Història

A partir de l'any 1901 les Juntas Provinciales de Instrucción Pública recorden als ajuntaments la seva obligació de construir espais adients per les escoles i habitatges dels mestres. En el cas d' Agullana, el precari estat les escoles va motivar l'edificació de nous espais. El 1904 es van iniciar els tràmits per a la confecció dels plànols i la fixació dels pressupostos; el 22 de desembre de 1909 l'arquitecte Josep Azemart rep l'encàrrec de fer el projecte, i el 31 de març de 1910 el lliura a l'Ajuntament.
Aquest projecte inicial s'havia d'edificar en una parcel·la de propietat municipal al carrer de l'Era i amb un pressupost de 30.712,39 pessetes. Però la realització del projecte va perillar a causa de dificultats legals sorgides de la seva ubicació al costat d'un local destinat a cafè i de la manca de 5.000 pessetes per cobrir l'emprèstit. La intervenció del científic Lluís Marià Vidal i Carreras, casat amb l'agullanenca Dolors Gomis i de Portolà, va solucionar tots els problemes: el 7 de juliol de 1911 va donar uns terrenys i va cobrir les 5.000 pessetes pendents del manlleu.
Davant del col·legi hi ha una font i una plaça en la qual es llegeix que fou construïda el 1913, per donació de Lluís Maria Vidal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Escoles Lluís Marià Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Lajos Tichy

Lajos Tichy (Budapest, 21 de març de 1935 – Budapest, 6 de gener de 1999) va ser un destacat futbolista hongarès dels anys 50 i 60.

## Biografia

Lajos Tichy va néixer el 21 de març de 1935. Va jugar de davanter al Budapest Honvéd FC, club amb el qual disputà 320 partits i marcà 247 gols a la lliga hongaresa. Amb la selecció de futbol d'Hongria jugà 72 partits i marcà 51 gols. Disputà tres fases finals de Copes del Món els anys 1958 (on marcà 4 gols), 1962 (tres gols) i 1966. Posteriorment fou entrenador de les categories inferiors del seu club, l'Honved. Va morir el 6 de gener de 1999 a Budapest.

## Trajectòria esportiva

* Honved Budapest 1953-1971, 320 partits, 247 gols

## Referències

* ↑ «Best Goalscorers All-Time (All Matches)». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Salmon, Ken. «Who scored the most goals in history?». 90soccer.com, 31-10-2021.
* ↑ «One season (all matches)». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Lajos Tichy » Club matches». [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ Lajos Tichy a National-Football-Teams.com (anglès)

## Enllaços externs

* Obituari
# Maine Coon

El Maine coon, Coon de Maine o Mancoon és una raça de gat domèstic originària dels Estats Units.

## Història

Una popular història diu que Maria Antonieta d'Àustria, reina de França, en intentar escapar de França i els seus problemes s'embarca cap als Estats Units amb sis dels seus gats d'angora de Turquia amb l'ajuda del capità Samuel Clough. Maria Antonieta no va aconseguir arribar als Estats Units, però els seus gats arribaren a Wiscasset, Maine.

## Característiques

Segons la Federació Internacional Felina un Maine coon estàndard ha de tenir les següents característiques:

### Cap

El cap d'un Maine Coon ha de ser mitjà, gairebé quadrat i amb un perfil lleugerament còncau. Pòmuls prominents i barbeta alineada amb el nas i el llavi superior.

### Orelles

Les seves orelles són llargues i punxegudes.

### Ulls

Els seus ulls són grans i lleugerament ovalats; qualsevol color és permès.

### Cos

Musculós, d'aparença rectangular, coll musculós en els mascles i pit ampli. Les femelles són molt més petites que els mascles.

### Pèl

El seu pèl és resistent a l'aigua i a la neu, és curt en el cap però es va allargant en arribar a la cua.

## Comportament

Els Maine coon solen ser amorosos, i com la majoria dels gats, mandrosos. Tot i ser mandrosos són molt àgils i són molt utilitzats per a la caça de ratolins, per la seva habilitat natural d'atrapar preses. Són gats d'exteriors i gaudir la companyia de la seva pròpia espècie. A causa de la seva impermeabilitat, alguns poden tolerar l'aigua, i fins i tot jugar-hi.

## Popularitat

Els Maine coon són gats molt populars entre els criadors de gats per la seva gran bellesa i estil. És ara una de les races de gats més populars dels concursos.
Els Maine coon s'han utilitzat des del primer concurs de gats celebrat a Madison Square, Nova York el 1895. En aquest concurs un Maine Coon femella marró anomenat Cosey es va endur el primer lloc.

## Referències

* 1 2 Malavasic, Zuzanna. The Cat Who Would Be Dog (en anglès). Strategic Book Publishing, 2011, p.23. ISBN 1612043593.

## Bibliografia

* Bass, Sharyn P. (1983). This Is the Maine Coon Cat. Neptune City, Nova Jersey: T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-867-8.
* Hayman, Tracey K. (2001). Maine Coon Cat. Dorking, England: Interpret Publishing. ISBN 1-84286-011-9
* Hornidge, Marilis (2002). That Yankee Cat: The Maine Coon. Gardiner, Maine: Tilbury House. ISBN 0-88448-243-X.

## Enllaços externs

* Cat Fanciers' Association Maine Coon Cat Breed Council
* Maine Coon Breeders and Fanciers Association
# Virgínia de Mèdici

Virgínia de Mèdici (Florència, Ducat de Florència 1568 - Mòdena, Ducat de Mòdena 1615) fou una princesa florentina que va esdevenir duquessa consort de Mòdena.

## Orígens familiars

Va néixer el 29 de maig de 1568 a la ciutat de Florència, capital del Ducat de Florència, sent filla del duc Cosme I de Mèdici i Camilla Martelli. Fou neta per línia paterna de Giovanni dalle Bande Nere i Maria Salviati. Fou germana, per part de pare, dels ducs Francesc I i Ferran I de Mèdici, i de Lucrècia de Mèdici, casada amb Alfons II d'Este.

## Núpcies i descendents

Es casà el 6 de febrer de 1586 amb el futur duc Cèsar I d'Este, fill del duc Alfons d'Este i Juliana della Rovere. D'aquesta unió nasqueren:
* Júlia d'Este (1588-1645)
* Alfons III d'Este (1591-1644), duc de Mòdena
* Lluís d'Este (1594-1664), senyor de Montecchio i Scandiano
* Laura d'Este (1594-1630)
* Caterina d'Este (1595-1618)
* Hipòlit d'Este (1599-1647)
* Nicolau d'Este (1601-1640)
* Borso d'Este (1605-1657)
* Foresto d'Este (1606-1640)
* Àngela Caterina d'Este (?-1651), religiosa
Virgínia de Mèdici morí el 15 de gener de 1615 a la ciutat de Mòdena, a conseqüència d'una malaltia mental.
# Shamli

Shamli és una ciutat i municipalitat del districte de Muzaffarnagar (Uttar Pradesh), capital del tehsil del mateix nom.
Constava al cens de 2001 amb una població de 89.861 habitants. El 1901 tenia 7.478 habitants. Fou coneguda originalment com a Muhammadpur Zanardar, i fou part de les terres concedides a Mukarrab Khan, el metge de Jahangir i Shah Jahan. La ciutat fou reconstruïda més tard per un seguidor de Mukarrab Khan de nom Shyam. El 1794 fou residència d'un comandant maratha que fou sospitós de pactar amb els sikhs; el maratha Lakwa Dada va enviar contra la ciutat a George Thomas que la va conquerir per assalt i va matar el comandant i els seus principals partidaris. El 1804 el coronel Burn va quedar rodejat prop d'aquesta ciutat per una força superior maratha ajudada per la població local, però fou salvat per l'oportuna arribada de Lord Gerard Lake. Durant el motí, el tahsildar de Shamli va resistir valentament contra els rebels i va mantenir obertes les comunicacions més de tres mesos però finalment fou derrotat i mort pels shaikhzades de Thana Bhawan el setembre de 1857. Va arribar a ser municipalitat, però delmada per una epidèmia de febre va perdre habitants i va esdevenir ciutat de segon nivell i la capital del tahsil traspassada a Kairana. Va tardar molt de temps a recuperar la condició de capital de tahsil.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# GNU Aspell

GNU Aspell, normalment anomenat només Aspell, és un corrector ortogràfic de programari lliure dissenyat per a reemplaçar Ispell.

## Enllaços externs

* Lloc web de GNU Aspell (anglès)
# Alguna cosa de què parlar

Alguna cosa de què parlar (títol original: Something to Talk About) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lasse Hallström amb Julia Roberts, estrenada el 1995 i doblada al català. Pren el títol de la cançó "Something to Talk About" de Bonnie Raitt, de 1991.

## Argument

Grace (Julia Roberts) sorprèn el seu marit (Dennis Quaid) en companyia d'una altra dona. El deixa i marxa a viure amb la seva germana (Kyra Sedgwick). Però descobreix que tothom estava al cas d'aquest affair, i li recomanen que perdoni i oblidi la infidelitat d'Eddie. Els pares de Grace, Wyly (Robert Duvall) i Georgia (Gena Rowlands) també tenen els seus propis problemes.

## Repartiment

* Julia Roberts: Grace King Bichon
* Robert Duvall: Wyly King
* Gena Rowlands: Georgia King
* Dennis Quaid: Eddie Bichon
* Kyra Sedgwick: Emma Rae
* Jamie Johnson: Brett Cullen
* Haley Aull: Caroline 'Jolie libellule' Bichon
* Muse Watson: Hank Corrigan
* Anne Shropshire: Tia Rae
* Ginnie Randall: Eula

## Premis i nominacions

Kyra Sedgwick va estar nominada el 1996 al Globus d'Or a la millor actriu secundària i al premi a l'actriu secundària més divertida.

## Localitzacions

La pel·lícula va ser rodada als estats de Geòrgia (Savannah i Perry), Carolina del Sud (Beaufort, Ridgeland i el Comtat de Jasper) i Louisiana (Vacherie).

## Referències

* ↑ Títol en català, a Ésadir
* ↑ Trivia, a IMDb (anglès)
* ↑ Plantilla:Ref-websomething to talk about
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
* ↑ Localitzacions, a IMDb (anglès)

## Enllaços externs

* Alguna cosa de què parlar a FilmAffinity (anglès)
* Alguna cosa de què parlar a DeCine21 (castellà)
* Alguna cosa de què parlar a LaButaca Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine. (castellà)
* Alguna cosa de què parlar a AlloCiné (francès)
# Escoles Nacionals (Olesa de Montserrat)

Les Escoles Nacionals són una obra noucentista d'Olesa de Montserrat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular, organitzat de forma simètrica en tres cossos sent els laterals més baixos que el central. Cada cos a la planta baixa té una porta d'accés emmarcada coronada per una llinda ornamental amb un escut. Destaquen les finestres amb arcs amb formes arrodonides. Damunt la porta del cos central, hi ha un finestral lobulat neogòtic i al pis superior sis finestrals amb arc de mig punt. És notòria la cornisa amb mènsules de maó ceràmic del cos central mentre que als cossos laterals la cornisa és més senzilla i serveix de punt d'arrancada del recreixement del que van ser objecte. Les cobertes són inclinades de teula ceràmica. A la part posterior hi ha tres cossos adossats més baixos que els cossos principals. A l'interior destaquen els vestíbuls de les escales amb grans columnes de pedra polida on hi ha les escales de comunicació entre plantes. També el soterrani on hi ha el pas de les instal·lacions. En general, l'interior ha estat molt reformat. Recentment s'ha ampliat l'escola afegint un edifici annex a la part posterior de l'original. Tot l'edifici està envoltat pel pati de l'escola on hi destaquen unes rengleres de plàtans.

## Història

A inicis del segle xx, l'escola pública d'Olesa estava ubicada al primer pis de l'actual rectoria. L'any 1925 es decideix construir una escola. El projecte escollit fou el de Jeroni Martorell i Terrats i el constructor fou Josep de Blas Rovira. En el projecte original i en l'època inicial, en la planta baixa s'hi trobaven ubicats els alumnes de pàrvuls i aules per a nens i nenes a un cantó i altre respectivament, en canvi al primer pis es trobava la sala d'actes i dues aules de dibuix.
Al llarg de l'escola ha tingut diversos noms: Escuela Nacional de niños y niñas, fins l'actual d'Escola Mare de Déu de Montserrat. L'edifici s'ha anat transformant i modificant durant el decurs dels anys per tal d'adaptar-se a les necessitats del centre escolar, essent les últimes les realitzades el juny del 1996 quan s'acabaren les obres de remodelació i l'any següent amb l'ampliació a la part posterior de l'edifici que va permetre que l'escola passés a ser de doble línia.

## Referències

* 1 2 3 4 «Escoles Nacionals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 juliol 2018].
# Lajos Pósa

Lajos Pósa, nascut el 9 d'abril de 1850 a Radnót i mort el 9 de juliol de 1914 à Budapest, fou un escriptor de literatura infantil hongarès.

## Referències

* ↑ Gremsperger, László; Gyeskó, Ágnes. Ki kicsoda a magyar irodalomban? (en hongarès). Könyvkuckó, 1996. ISBN 978-963-04-7123-7.
* ↑ «Pósa Lajos» (en hongarès). Magyar Elektronikus Könyvtár. Országos Széchényi Könyvtár. [Consulta: 14 setembre 2024].
# Maine Red Claws

Els Maine Red Claws són un equip de bàsquet de la NBA Development League afiliat als Boston Celtics. El 25 de febrer de 2009 la NBADL va premiar a la ciutat de Portland (Maine) amb una expansió de franquícies. L'equip va començar a jugar en la temporada 2009-2010. L'equip juga a l'estadi Portland Expo Building. El propietari de l'equip és Maine Basketball, LLC i el principal propietari és Bill Ryan, president del TD Banknorth Group. L'estació de radio WJAB emetrà els partits.

## Nom de l'equip

El 2 d'abril de 2009 es va anunciar el nom de la nova franquícia després d'una enquesta ("Red Claws"). "Red Claws" o "Pinces Rojas", fent referència a la llagosta, la qual és la indústria de la regió més important i és la que més produeix en tot els Estats Units. El nom és també un homenatge a l'antic entrenador, Arnold Red Auerbach.

## Trajectòria

| Temporada | Divisió | Temporada regular | Temporada regular | Temporada regular | Temporada regular | Playoff |
| Temporada | Divisió | Posició | Guanyats | Perduts | % | |
| Maine Red Claws |||||||
| 2009-10 | Est | 4ª | 27 | 23 | .540 | |
| 2010-11 | Est | 5ª | 18 | 32 | .360 | |
| 2011-12 | Est | 6ª | 21 | 29 | .420 | |
| 2012-13 | Est | 3ª | 26 | 24 | .520 | Primera ronda (Rio Grande) 2-0 |
| 2013-14 | Est | 4ª | 19 | 31 | .380 | |
| 2014-15 | Est | 1$^a$ | 35 | 15 | .700 | Primera ronda (Fort Wayne) 2-0 |
| 2015-16 | Est | 1$^a$ | 31 | 19 | .620 | Primera ronda (Canton Charge) 2-0 |
| Rècord Temporada Regular | Rècord Temporada Regular | Rècord Temporada Regular | 177 | 173 | .505 | 2009–2016 | 2009–2016 |
| Rècord Playoff | Rècord Playoff | Rècord Playoff | 0 | 6 | .000 | 2009–2016 | 2009–2016 |

## Afiliats

* Charlotte Bobcats (2009–2012)
* Boston Celtics (2009–present)
* Philadelphia 76ers (2011–2012)

## Referències

* ↑ Mike Lowe «Red Claws, Celtics make their partnership official». Portland Press Herald, 29-06-2009 [Consulta: 30 octubre 2016]. Arxivat 2012-06-30 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 30 octubre 2016].
* ↑ NBA's D-League Coming to Maine
* ↑ «The Cmsb: It'S Official!!! Nbdl Coming To Portland, Wjab To Be Flagship Broadcast Station». Arxivat de l'original el 2011-10-06. [Consulta: 30 octubre 2016].
* ↑ «The CMSB: It's Official...The Maine Red Claws». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 30 octubre 2016].
* 1 2 3 Líders estadístics històrics