OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xalet del Clot del Moro

El Xalet del Clot del Moro és una obra del municipi de Castellar de n'Hug (Berguedà), a la zona del Clot del Moro, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat destinat a habitatge temporal dels successius directors de la fàbrica de ciment Asland del Clot del Moro. És d'estil modernista d'arrel gaudiniana, sobretot visible en el tractament de la pedra, elements decoratius i disseny constructiu. La modulació de l'edifici és a partir d'un mòdul central rematat per uns elements decoratius a manera de merlets que sobresurten en tres cossos perpendiculars. A llevant, l'entrada del xalet es fa a través de tres arcs parabòlics. El parament és de carreus de pedra combinant els colors blanc i verd de la ceràmica i la rajola de les teulades i també la fusta en alguns elements.

## Història

La construcció del 1905 va ser feta un cop acabada la fàbrica de ciment del Clot del moro, en aquell moment, la primera d'Espanya dedicada a l'obtenció de ciment portlans. El Clot del Moro fou iniciativa d'Eusebi Güell, primer comte de Güell, exponent clar de la iniciativa industrial de finals del s. XIX i principis del s. XX. El conjunt de la fàbrica és obra de l'arquitecte valencià Rafael Guastavino i Moreno i el xalet, de l'arquitecte Eduard Ferrés i Puig, sota la iniciativa d'E. Güell. La fàbrica fou tancada a mitjans dels setanta del s. XX. A finals de la mateixa dècada el xalet patí un incendi força debastador.

## Referències

* 1 2 «Xalet del Clot del Moro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ Rosa Serra. «El Clot del Moro, un conjunt Modernista a recuperar» (PDF). L'EROL. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Xalet del Clot del Moro». Tot Passejant. [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Museu de la fàbrica ASLAND i xalet del Clot de Moro». http://www.xtec.cat/.+[Consulta: 13 novembre 2015].

### Bibliografia

* Echavarri, Alberto: Tú y Asland asociada S.A. 1969
* Ràfols, Joan Francesc: Diccionario biográfico de artistas de Cataluña, Valencia y Baleares. 1980
# Naomi

Naomi (/neɪˈoʊmi, -maɪ, ˈneɪoʊˌmaɪ, -ˌmi/; en hebreu: נָעֳמִי, Noʻomi), també anomenada Noemí, és un personatge bíblic que apareix al Llibre de Rut de l'Antic Testament. L'etimologia del seu nom no és segura, però és possible que signifiqui "bo, agradable, encantador". És la sogra de Rut i esposa d'Elimelech. Naomi acompanya al seu marit i als seus dos fills a la terra de Moab, però després de la mort del seu marit i els seus fills, torna a Betlem amb la seva nora Rut. Va ajudar a fer que Booz i Rut es casessin i es va convertir en la infermera del seu fill.

## Referències

* ↑ «Character Complexity in the Book of Ruth». Mohr Siebeck, 2010.
* ↑ «NAOMI - JewishEncyclopedia.com». jewishencyclopedia.com. [Consulta: 12 febrer 2018].
# Zirsinalita

La zirsinalita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la lovozerita. Rep el nom per la seva composició química, que conté zirconi (Zr), silici (Si) i sodi (Na).

## Característiques

La zirsinalita és un ciclosilicat de fórmula química Na₆CaZrSi₆O$_{18}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1973. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zirsinalita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazzita, beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, koashvita, lovozerita, tisinalita, litvinskita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, kostylevita, petarasita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Koaixva, situat al massís de Khibini, a la península de Kola, pertanyent a l'óblast de Múrmansk, Rússia. Dins el mateix massís també ha estat descrita a altres muntanyes, com el Kukisvumtxorr, el Rasvumtxorr o el Yukspor, així com a la vall del riu Vuonnemiok. Al massís de Lovozero, també a la mateixa província russa, ha estat descrita al mont Karnasurt. No ha estat trobada en cap altre indret.

## Referències

* ↑ «Zirsinalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 25 novembre 2017].
# L'Anunciació (Toledo, Ohio)

L'Anunciació a la Verge, actualment al Toledo Museum of Art, Toledo (Ohio) és una obra d'El Greco amb participació del seu taller. Aquest llenç va ser el prototipus per a diverses altres obres d'aquest artista i del seu obrador.

## Tema

L'Anunciació és un episodi que relata l'aparició de l'arcàngel Gabriel per tal d'anunciar a la Verge Maria que seria mare de Jesús per obra de l'Esperit Sant. Aquest episodi només està referit a l'Evangeli segons Lluc (Lc.1:26-38)

## Anàlisi

Oli sobre llenç; 128 x 84 cm.; 1600-1605; Toledo Museum of Art; Toledo (Ohio); Estats Units d'Amèrica.
Segons Harold Wethey, El Greco segurament va pintar el magnífic àngel, però la figura de la Verge Maria deu ser obra d'un ajudant. Aquest llenç està excessivament netejat, de forma que la emprimació apareix en algunes parts, com en el reclinatori, la cistella i el florer. Les il·lustracions d'aquest llenç fetes al segle xix mostraven uns plecs espuris a la faldilla de la Verge, que van ser posteriorment eliminats.
A principis del 1600, El Greco va crear un nou tipus d'Anunciació, del qual aquest llenç sembla que n'és el prototipus. Aquestes noves Anunciacions són similars a les tres Anunciacions etapa italiana, però amb diferències remarcables:
* Es caracteritzen pel seu dinamisme i la simplificació dels elements figuratius, cercant llur essència.
* El Greco es concentra en les figures, de manera que la Verge apareix en primer pla i l'Arcàngel Gabriel està molt proper seu.
* El Greco profunditza en la caracterització psicológica de l'esdeveniment.
* No hi ha indicacions ambientals a part del reclinatori, perquè la cistella i el florer són elements simbòlics.
* Són de mida mitjana, i amb major o menor intervenció de l'obrador del mestre cretenc.
La Verge es gira sorpresa vers Gabriel, qui irromp a l'escena vertiginosament, ja que té les seves ales enlaire, i tant els plecs de les mànigues com els de la túnica aixecats. La figura en retrocés de la Verge i el moviment de l'arcàngel produeixen una sensació de dinamisme que tradueix molt bé l'agitació espiritual dels dos protagonistes.

## Procedència

* Probablement procedeix de J.Ortiz de Pinedo, Madrid.
* Marqués de Corvera, Madrid.
* S. Baron, París (1908)
* Durand Ruel, París (1908-1928)
* Ralph M. Coe, Cleveland (1928-1951)
* adquirit pel Toledo Museum of Art l'any 1951.

## Vegeu també

* L'Anunciació (El Greco, MNAC)
* L'Anunciació (El Greco, Museu Belles Arts de Bilbao)
* L'Anunciació (Retaules de l'Hospital de Tavera)
* L'Anunciació (1598, Museu Thyssen)
* L'Anunciació (versions del llenç de Toledo,Ohio)

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 49.
* ↑ Álvarez Lopera, José. Obra citada, p. 220-221.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Álvarez Lopera, José; El Greco, La Obra esencial ; Editorial Sílex; Madrid-2014; ISBN 978 84 7737 8600
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
# Pelargonium sidoides

Pelargonium sidoides és una planta de la família de les geraniàcies amb usos medicinals originària de Sud-àfrica. Els zulús la utilitzaven per a tractar afeccions respiratòries, inclosa la tuberculosi. Va ser introduïda a Europa l'any 1897 per part del britànic Charles Stevens com a tractament contra la tuberculosi. L'extracte d'aquesta planta, anomenat "Cura de Stevens", va caure en desús amb l'aparició dels compostos d'origen sintètic.
Aquesta planta de la família dels geranis, original del sud d'Àfrica, fora durant l'època de colonització del sud del continent, quan els colons van realitzar un primer contacte amb la planta i amb el seu ús medicinal.
L'ús medicinal del Pelargonium al camp del tractament com a medicament amb la tuberculosis es va prolongar durant diverses dècades, fins a la seva substitució per medicaments moderns i sintètics.
Les propietats terapèutiques de P. sidoides és una planta medicinal que actua sobre l'origen dels símptomes del refredat des dels seus inicis, fomentant una recuperació més ràpida.
De la família dels geranis, està demostrat que l'extracte sec d'arrel de Pelargonium sidoides és molt beneficiós per a tractar la bronquitis i la sinusitis.

## Referències

* ↑ Arango Mejía, MC. Plantas medicinales: botanica de interés medico. Manizales, Colombia 2006
* ↑ Kolodziej, H. and Schulz, V., Von der traditionellen Anwendung zum modernen Phytotherapeutikum, Schweiz Ztschr Ganzheitsmed, Nr. 16 (1), p. 12-17, 2004
* ↑ Kolodziej, H. and Schulz, V., Umckaloabo – from traditional application to modern phytodrug, Deutsche Apotheker Zeitung, Nr. 12, 2003.
* ↑ Bladt, S., “Umckaloabo”-Droge der afrikanischen Volksmedizin, Deutsche Apotheker Zeitung, Nr. 117, p. 1655-1660, 1977 (en alemany)
* ↑ «Pelargonium sidoides». Arxivat de l'original el 2017-01-12. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Kolodziej H. Antimicrobial, Antiviral and Immunomodulatory Activity Studies of Pelargonium sidoides (EPs® 7630) in the Contextof Health Promotion. Pharmaceuticals. 2011;4(10):1295-314
# Xaquín del Valle-Inclán

Joaquín del Valle-Inclán Alsina, conegut també com a Xaquín del Valle-Inclán (1953) és un escriptor, crític i professor gallec, net de l'escriptor Ramón María del Valle-Inclán.
És un dels autors més experimentals i avantguardistes de la narrativa gallega contemporània, amb obres com Historias da cidade do deserto (1988), A praia de lastros (1995), en col·laboració amb Manuel Pérez Mahía, i As clases de maxia (2002).
# Naoko Yamazaki

Naoko Yamazaki (japonès: 山崎 直子, Yamazaki Naoko; Matsudo, Chiba, Japó, 27 de desembre de 1970) és una astronauta japonesa de la JAXA, la segona dona d'aquesta nacionalitat en convertir-se en astronauta després de Chiaki Mukai.
Es va titular en enginyeria aerospacial a la Universitat de Tòquio el 1993.
El 5 d'abril de 2010, Yamazaki va viatjar a l'espai en el transbordador Discovery com a part de la missió STS-131. Va retornar a la Terra el 20 d'abril de 2010.
Actualment realitza estudis de doctorat a la mateixa universitat.

## Referències

* ↑ «JAXA Astronaut Biographies > Naoko Yamazaki» (en anglès). JAXA. [Consulta: 22 juny 2018].
* ↑ «Naoko Yamazaki» (en anglès). NASA, 01-01-2008.
* 1 2 «Astronaut set to become Japan's first mum in space» (en anglès). Reuters UK, 2008. Arxivat de l'original el 2020-06-11. [Consulta: 18 novembre 2008].
* ↑ «Naoko Yamazaki to become second Japanese female astronaut to fly to space». Japan Aerospace Exploration Agency, 11-11-2008. Arxivat de l'original el 13 de desembre de 2009. [Consulta: 18 novembre 2008].
* ↑ Harwood, William. «Shuttle Lifts Off for Space Station» (en anglès). The New York Times, 05-04-2010. [Consulta: 10 març 2018].
* ↑ «2018 Lab's Member of the Intelligent Space Systems Laboratory» (en anglès). Universitat de Tòquio. Arxivat de l'original el 2018-06-24. [Consulta: 22 juny 2018].
# Ziryab

Abu-l-Hàssan Alí ibn Nafi (kurd: Abu l-Hesen ‘Elî ibn Nafî; àrab: أبو الحسن علي بن نافع, Abū l-Ḥasan ʿAlī b. Nāfiʿ; persa: ابوالحسن علی بن نافع), anomenat Ziryab (àrab: زریاب, Ziryāb; persa: زریاب; kurd: Ziryab) (Mossul, 789 - Còrdova, 857) va ser un erudit, poeta i músic kurd o persa instal·lat a l'Àndalus, on va ajudar a fundar la música araboandalusina amb el primer conservatori europeu. Creà una mena de llaüt amb cinc cordes que esdevingué molt popular a la cort de Còrdova. El seu gust oriental refinat el va convertir en l'àrbitre de la moda local i així donava consells sobre com vestir-se, comportar-se i cantar. Es diu que va ser l'introductor de la copa de vidre, del serrell als pentinats i del consum d'espàrrecs. Va ser un dels primers a afegir una cinquena corda a l'ud, entre 822 i 852.

## Referències

* ↑ Epstein, Joel. The Language of the Heart (en anglès). Juwal Publishing, 2019. ISBN 978-1070100906.
* ↑ Farmer, Henry George «The Lute Scale of Avicenna» (en anglès). The Journal of the Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland, 2, 01-04-1937, pàg. 247–248 [Consulta: 26 abril 2023].

## Vegeu també

* Ishaq ibn Ibrahim al-Mawsilí.
# Llista d'espècies de psècrids

Aquesta pàgina llista totes les espècies descrites d'aranyes de la família dels psècrids (Psechridae), amb data del 30 de novembre de 2013.

## Fecenia

Fecenia Simon, 1887
* Fecenia cylindrata Thorell, 1895 — Xina, Myanmar, Tailàndia, Laos
* Fecenia macilenta (Simon, 1885) — Malàisia, Sumatra
* Fecenia ochracea (Doleschall, 1859) — Filipines a Queensland
* Fecenia protensa Thorell, 1891 — India, Sri Lanka, Nicobar Illes, Tailàndia, Malàisia, Singapur, Sumatra, Borneo, Bali

## Psechrus

Psechrus Thorell, 1878
* Psechrus aluco Bayer, 2012 — Java
* Psechrus ancoralis Bayer & Jäger, 2010 — Laos, Tailàndia
* Psechrus annulatus Kulczynski, 1908 — Java
* Psechrus antraeus Bayer & Jäger, 2010 — Laos
* Psechrus arcuatus Bayer, 2012 — Sumatra
* Psechrus argentatus (Doleschall, 1857) — Sulawesi a Queensland
* Psechrus borneo Levi, 1982 — Borneo
* Psechrus cebu Murphy, 1986 — Filipines
* Psechrus clavis Bayer, 2012 — Taiwan
* Psechrus crepido Bayer, 2012 — India
* Psechrus decollatus Bayer, 2012 — Java
* Psechrus demiror Bayer, 2012 — Vietnam, Cambotja, i/o Laos
* Psechrus elachys Bayer, 2012 — Tailàndia
* Psechrus fuscai Bayer, 2012 — Xina
* Psechrus ghecuanus Thorell, 1897 — Myanmar, Tailàndia, Laos, Xina
* Psechrus hartmanni Bayer, 2012 — Sri Lanka
* Psechrus himalayanus Simon, 1906 — India, Nepal, Bhután
* Psechrus inflatus Bayer, 2012 — Xina
* Psechrus jaegeri Bayer, 2012 — Tailàndia, Laos
* Psechrus jinggangensis Wang & Yin, 2001 — Xina
* Psechrus kenting Yoshida, 2009 — Taiwan
* Psechrus khammouan Jäger, 2007 — Laos
* Psechrus kinabalu Levi, 1982 — Borneo
* Psechrus kunmingensis Yin, Wang & Zhang, 1985 — Xina
* Psechrus laos Bayer, 2012 — Laos
* Psechrus libelti Kulczynski, 1908 — Tailàndia a Borneo
* Psechrus luangprabang Jäger, 2007 — Laos
* Psechrus marsyandi Levi, 1982 — Nepal
* Psechrus mulu Levi, 1982 — Borneo
* Psechrus norops Bayer, 2012 — Malàisia
* Psechrus obtectus Bayer, 2012 — Vietnam
* Psechrus pakawini Bayer, 2012 — Myanmar, Tailàndia
* Psechrus rani Wang & Yin, 2001 — Xina, Vietnam
* Psechrus schwendingeri Bayer, 2012 — Filipines
* Psechrus senoculatus Yin, Wang & Zhang, 1985 — Xina
* Psechrus sinensis Berland & Berland, 1914 — Xina
* Psechrus singaporensis Thorell, 1894 — Malàisia, Singapur, Sumatra
* Psechrus steineri Bayer & Jäger, 2010 — Laos
* Psechrus taiwanensis Wang & Yin, 2001 — Taiwan
* Psechrus tauricornis Bayer, 2012 — Sri Lanka
* Psechrus tingpingensis Yin, Wang & Zhang, 1985 — Xina
* Psechrus torvus (O. P.-@Cambridge, 1869) — Sri Lanka, India
* Psechrus triangulus Yang et al., 2003 — Xina
* Psechrus ulcus Bayer, 2012 — Borneo
* Psechrus vivax Bayer, 2012 — Tailàndia
* Psechrus zygon Bayer, 2012 — Sri Lanka

## Referències

* ↑ Simon, E. (1890a). Etudes arachnologiques. 22e Mémoire. XXXIV. Etude sur les arachnides de l'Yemen. Annales de la Société Entomologique de France (6) 10: 77-124.
* ↑ (anglès) Referència World Spider Catalog : Psechridae +base de dades

## Vegeu també

* Licosoïdeu
* Classificació de les aranyes
# Željko Petrović

Željko Petrović (Жељко Петровић) (Nikšić, 13 de novembre de 1965) és un exfutbolista i entrenador montenegrí. Com a futbolista ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Inicia la seua carrera al Budućnost Titograd el 1986, on hi milita durant quatre temporades. La temporada 90/91 fitxa pel Dinamo de Zagreb. L'any següent recala al Sevilla FC, de la primera divisió espanyola, però no acaba de tindre reeixida, i a la temporada posterior marxa al FC Den Bosch neerlandès, amb qui ascendeix a l'Eredivisie.
El 1994 s'incorpora al RKC Waalwijk, on destaca, de manera que dos anys després fitxa pel PSV Eindhoven. Signa una correcta primera temporada, però a la segona passa a la suplència. Entre 1998 i 2000 milita a l'Urawa Red Diamonds japonès. Es retira el 2003, després d'un segon període al RKC Waalwijk.
Una vegada retirat com a jugador, el migcampista segueix vinculat al món del futbol. El 2006 es fa càrrec del Boavista FC portuguès, on només hi roman uns mesos. A la campanya 07/08 dirigeix al RKC Waalwijk. És subcampió de la Segona Divisió neerlandesa, però no assoleix l'ascens a l'Eredivisie. Posteriorment, exerceix d'assistent al Hamburger SV. Del gener fins al juny del 2024 va ser entrenador de l'equip bosnià HŠK Zrinjski Mostar.

## Internacional

Petrović va ser internacional per Iugoslàvia en 18 ocasions. Hi va participar en el Mundial de 1998.

## Referències

* ↑ «Zeljko Petrovic» (en neerlandès). Koninklijke HFC. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «Željko Petrović gaat naar PSV» (en neerlandès). Leidsch Dagblad, 11-05-1996. [Consulta: 14 juliol 2024].
* ↑ «Željko Petrović and Zrinjski mutually terminated the contract» (en anglès). Vijesti, 20-06-2024. [Consulta: 14 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Miskolc

Miskolc és una ciutat autònoma d'Hongria, capital de la província de Borsod-Abaúj-Zemplén situada a la part del nord de l'estat, i té una superfície de 236,68 km². Miskolc és la quarta ciutat més poblada d'Hongria, després de Budapest, Debrecen i Szeged, amb una població d'uns 161.000 habitants (el 2014).

## Persones il·lustres

* Sándor Takács (1893 - 1932), jugador d'escacs.

## Enllaços externs

* Miskolc - Lloc web oficial (en hongarès i anglès)
# Església de la Concepció

«Església de la Concepció, Església de la Puríssima Concepció o Església de la Immaculada Concepció» té aquests significats:
* Església de la Concepció (Maó) de Maó (1749)
* Església i convent de la Concepció (Maó) (segle XVII)
* Església de la Concepció (Barcelona) al districte de l'Eixample de Barcelona
* Església de la Puríssima Concepció de Sabadell
* Església de la Puríssima Concepció de Segart
* Església de la Concepció de Palma, església d'estil barroc de la ciutat de Palma a l'illa de Mallorca.
* Església de la Concepció (La Orotava), església d'estil barroc neoclàssic de La Orotava, a Tenerife
* Església de la Immaculada Concepció (Vilanova i la Geltrú), monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf)
* Església de la Immaculada Concepció (Anna), a la comarca de la Canal de Navarrés (Província de València, Espanya)
* Església de la Immaculada Concepció (Bakú), església catòlica romana a Bakú, Azerbaidjan
# Vullierens

Vullierens és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Lluís Puiggarí i Pastor

Lluís Antoni Gaietà Puiggarí i Pastor (Barcelona, 7 d'agost de 1862 - Molins de Rei, 1926), amb pseudònim Gaietà Pastor, fou actor dramàtic, i un dels primers actors barcelonins de la seva època. A banda d'obres de producció pròpia, també en traduí i n'adaptà d'altres, a partir del francès i de l'italià.
Va néixer al carrer Comtal de Barcelona, fill del procurador Germà Puiggarí i Altés (1822-1893), natural de Barcelona, i d'Elisa Pastor Boadella, natural d'Águilas.
L'any 1883 el seu pare fou elegit secretari de la Casa de Lactància i Casa-Bressol de Barcelona, mentre que Lluís fou el vicesecretari. Va ser també membre de la junta del Centre Còmic-Líric.

## Obres pròpies

* Un crim sensacional (1911)
* Felicitat eterna (1910)
* L'hostal de Vila
* Mirallets per a caçar aloses (1907)
* ¡Permétim!.. (1906), amb música d'Adrià Esquerrà i Codina
* T'estimo, amb música d'Adrià Esquerrà (1907)
* El testament (1910), amb música d'Adrià Esquerrà

## Traduccions

* La Malalta fingida (1905), de Carlo Goldoni (La Finta ammalata)
* La sospita (1909) d'Eugène Labiche i Édouard Martin, que signà com a Lluís Pastor

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, llibre 3r, foli 90, número de registre 3549.
* ↑ Godayol, Pilar; Bacardí, Montserrat. Diccionari de la traducció catalana. Eumo Editorial, setembre 2011. ISBN 978-84-9766-396-0.
* ↑ Gallina, Annamaria. Goldoni in Catalogna. Studi Goldoniani, 6. V. II, p.277-290. Instituo per la Collaborazione Culturale, 1960.
* ↑ «Crónica». La Vanguardia, 13-07-1883, pàg. 4577 (3a del dia).
* ↑ «Crónica diaria». El Diluvio, 03-09-1890, pàg. 5.
* ↑ «Crónica diaria». El Diluvio, 03-12-1907, pàg. 2.
* ↑ «Teatre Romea». La Publicitat, 02-10-1909, pàg. 2.
# Željko Kalajdžić

Željko Kalajdžić (Belgrad, 11 de maig de 1978) és un futbolista serbi, que ocupa la posició de migcampista.
Ha militat en diversos equips serbis, així com al Vila-real CF, a l'Incheon United coreà i a diversos equips de la lliga grega.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Michel Seymour

Michel Seymour (1954) és un filòsof polític quebequès, escriptor i professor a la Universitat de Montréal des del 1990, especialitzat en la filosofia política, la filosofia del llenguatge, la filosofia de la ment, els drets col·lectius i els nacionalismes.
Llicenciat per la Universitat del Quebec a Montréal, es va doctorar a la Université de Trois-Rivières l'any 1986 i part del seu doctorat el va redactar a la Universitat d'Oxford i a la Universitat de Califòrnia a Los Angeles. Fou el president de la Societat de Filosofia del Quebec de 1994 a 1996.
Ha publicat articles a nombroses revistes filosòfiques científiques com a The Journal of Philosophy, a Philosophical Studies, a Canadian Journal of Philosoph o a Nations and Nationalism, entre d'altres. És l'autor llibres com La Nation en question, Pensée, langage et communauté, Le Pari de la démesure o De la tolérance à la reconnaissance —premi al llibre de l'Association canadienne de philosophie de 2009 i premi Jean-Charles Falardeau de la Fédération canadienne des sciences humaines el 2010— i ha dirigit diverses obres com Le fédéralisme multinational, États-nations, multinations et organisations supranationales, Nationalité, citoyenneté et solidarité o La reconnaissance dans tous ses états.

## Referències

* 1 2 3 «Seymour, Michel (1954-....)». IdRef. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ AMIGUET, LLUÍS. «Michel Seymour, filósofo político quebequés, autor de 'La nation en question'». assemblea.cat Gironès. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Seymour, Michel». Faculté des arts et des sciences, Universitat de Montréal. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2015. [Consulta: 12 setembre 2015].
* 1 2 «Michel Seymour». infinit.net. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Michel Seymour». Huffington Post. TheHuffingtonPost.com Inc.. [Consulta: 12 setembre 2015].
# Persecution Mania

Persecution Mania és el segon àlbum de la banda alemanya Sodom. És el primer àlbum en què participà el guitarrista Frank Blackfire Gosdzik. A partir d'aquest àlbum, Sodom canvia el seu estil musical, proper al black metal, per un so característic del thrash metal, i la temàtica ocultista i satànica pels temes bèl·lics.
La coberta del disc mostra per primer cop el personatge Knarrenheinz, qui des d'ençà esdevindria la mascota de la banda.

## Llista de cançons

* "Nuclear Winter" – 5.26
* "Electrocution" – 3.26
* "Iron Fist" – 2.45 (Versió de Motörhead)
* "Persecution Mania" – 3.40
* "Enchanted Land" – 4.01
* "Procession to Golgotha" – 2.33
* "Christ Passion" – 6.13
* "Conjuration" – 3.44
* "Bombenhagel" – 5.11

## Crèdits

* Tom Angelripper Such - Veu/Baix
* Frank Blackfire Gosdzik - Guitarra
* Chris Witchhunter Dudek - Bateria
* Coberta - Johannes Beck

## Referències

* ↑ «SODOM WEB SQUAD (german)». [Consulta: 8 setembre 2019].
* ↑ «Interview: Sodom» (en anglès americà). [Consulta: 23 octubre 2019].