OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa presidencial turca de bàsquet

La Copa presidencial turca de bàsquet (en turc Erkekler Cumhurbaşkanlığı Kupası) de vegades coneguda com a Supercopa de bàsquet turca, és una competició professional de basquetbol que té lloc cada any a Turquia. La competició va començar l'any 1985 i està organitzada per la Federació Turca de Bàsquet.
Es disputa en un partit per determinar el guanyador de la competició. Es juga entre els guanyadors de la Lliga turca de bàsquet i el de la Copa de Turquia. Si el mateix equip guanya tant la Lliga com la Copa la mateixa temporada, la competició tindrà lloc entre els dos finalistes de la lliga.

## Finals

| Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 1985 | Galatasaray | 85 - 84 | Fenerbahçe |
| 1986 | Efes Pilsen | 101 - 100 | Galatasaray |
| 1987 | Karşıyaka | 81 - 65 | Beşiktaş |
| 1988 | Eczacıbaşı | 89 - 87 | Fenerbahçe |
| 1989 | Çukurova Sanayi | 82 - 74 | Eczacıbaşı |
| 1990 | Fenerbahçe | 95 - 86 | Galatasaray |
| 1991 | Fenerbahçe | 75 - 72 | Tofaş SAS |
| 1992 | Efes Pilsen | 102 - 98 | Paşabahçe |
| 1993 | Efes Pilsen | 88 - 63 | Tofaş |
| 1994 | Fenerbahçe | 85 - 74 | Efes Pilsen |
| 1995 | Ülkerspor | 70 - 55 | Galatasaray |
| 1996 | Efes Pilsen | 69 - 44 | Türk Telekom |
| 1997 | Türk Telekom | 78 - 75 | Efes Pilsen |
| 1998 | Efes Pilsen | 76 - 63 | Ülkerspor |
| 1999 | Tofaş | 77 - 66 | Efes Pilsen |
| 2000 | Efes Pilsen | 66 - 65 | Ülkerspor |
| 2001 | Ülkerspor | 94 - 87 | Efes Pilsen |
| 2002 | Ülkerspor | 83 - 78 | Efes Pilsen |
| 2003 | Ülkerspor | 68 - 66 | Efes Pilsen |
| 2004 | Ülkerspor | 68 - 66 | Efes Pilsen |
| 2005 | Ülkerspor | 83 - 72 | Efes Pilsen |
| 2006 | Efes Pilsen | 77 - 61 | Alpella |
| 2007 | Fenerbahçe Ülker | 79 - 77 | Efes Pilsen |
| 2008 | Türk Telekom | 83 - 79 | Fenerbahçe Ülker |
| 2009 | Efes Pilsen | 81 - 74 | Fenerbahçe Ülker |
| 2010 | Efes Pilsen | 79 - 77 | Fenerbahçe Ülker |
| 2011 | Galatasaray Medical Park | 103 - 97 | Fenerbahçe Ülker |
| 2012 | Beşiktaş | 77 - 75 | Anadolu Efes |
| 2013 | Fenerbahçe Ülker | 64 - 62 | Galatasaray Liv Hospital |
| 2014 | Pınar Karşıyaka | 77 - 75 | Fenerbahçe Ülker |
| 2015 | Anadolu Efes | 76 - 74 | Pınar Karşıyaka |
| 2016 | Fenerbahçe | 77–69 | Anadolu Efes |
| 2017 | Fenerbahçe | 75–64 | Banvit |
| 2018 | Anadolu Efes | 65–62 | Fenerbahçe |
| 2019 | Anadolu Efes | 79-74 | Fenerbahçe Beko |
| 2020 | No disputat per la pandèmia de COVID-19 | No disputat per la pandèmia de COVID-19 | No disputat per la pandèmia de COVID-19 |

## Palmarès

| Club | Títols |
| Anadolu Efes | 12 |
| Fenerbahçe | 7 |
| Ülkerspor | 6 |
| Galatasaray | 2 |
| Türk Telekom | 2 |
| Karşıyaka | 2 |
| Tofaş | 1 |
| Beşiktaş | 1 |
| Eczacıbaşı | 1 |
| Çukurova Sanayi | 1 |

## Enllaços externs

* Web oficial de la Federació Turca de Basquetbol
# Turania

Turania és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 50 km al nord-est de Roma i a uns 30 km al sud-est de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 230 habitants.
Turania limita amb els següents municipis: Carsoli, Collalto Sabino, Collegiove, Pozzaglia Sabina i Vivaro Romano.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 28 gener 2020].
# Ilanz

Ilanz (en romanx Glion) és un municipi del Cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Surselva.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Gwerz

El gwerz, (en bretó balada), és un cant tradicional on s'explica una història que pot anar des de l'anècdota fins a l'epopeia històrica o mitològica. Els gwerzioù il·lustren principalment històries tràgiques o tristes.
El gwerz es caracteritza per una melodia de vegades monòtona, i de nombroses estrofes, sempre en llengua bretona. La interpretació és exclusivament amb veu encara que pot haver-hi algun acompanyament instrumental discret.
Un dels intèrprets actuals més famosos és Denez Prigent

## Vegeu també

* Mitologia bretona
# Microhyla pulverata

Microhyla pulverata és una espècie de granota de la família dels microhílids. Només es coneix de la seva localitat tipus a l'Altiplà Central del Vietnam, prop de Buon Luoi, 20km al nord-oest de Kannack, al Districte d'An Khe, Província de Gia Lai. Els limits de la seva distribució es desconeixen.
Es va trobar en una zona humida en terres baixes, en un bosc tropical perenne,amb una coberta d'arbres de 20-30 m. Molts individus es van trobar de nit en basses forestals, en corrents d'aigua lents i en la fullaraca propera a aquests llocs. Presumiblement tenen un desenvolupament larvari.

## Referències

* 1 2 «Microhyla pulverata» (en anglès). IUCN Red List. Raoul Bain. 2006. [Consulta: 30 agost 2014].
# Corrano

Corrano (en cors Currà) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 71 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 113 | 124 | 99 | 78 | 60 | 71 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Laurent Peraldi | | |

## Personatges il·lustres

* Roger Holeindre (1929-), polític i periodista
# Natacha Bustos

Natacha Bustos és una dibuixant de còmics espanyola, nascuda a Eivissa el 1981.
És diplomada en Belles arts per la universitat de Granada, ha viscut un any a Pequín on perfeccciona la técniva al pinzell i a la tinta, forjant així el seu estil. La seva primera novel·la gràfica ambientada en la catàstrofe de Tchernobyl va ser publicat a Glenat Espanya, a continuació traduït a França, al Japó i a Corea, i ha obtingut el preu Girasol l'any 2012. Natacha Bustos és diplomada en Belles arts per la universitat de Granada, ha viscut un any a Pequín on perfeccciona la técniva al pinzell i a la tinta, forjant així el seu estil. La seva primera novel·la gràfica ambientada en la catàstrofe de Tchernobyl va ser publicat a Glenat Espanya, a continuació traduït a França, al Japó i a Corea, i ha obtingut el preu Girasol l'any 2012.
Participa a divers col·lectius de cómics d'Espanya, i és membre del col·lectiu Caniculadas.
Treballa actualment sobre diversos projectes de còmics i d'animació.

## Obres

* Tchernobyl. La Zona (Chernobil-La zona), dibuixos de Natacha Bustos, guió de Francisco Sánchez (Dels cercles al O, 2011)
* Lolita HR, guió de Delphine Rieu, dibuixos de Javier Rodriguez (toms 1, 2 i 3) a continuació Natacha Bustos (t4 Renaissance, 2015)
* sèrie Spider-Man Universe
** (en) t1- Canvi de vida, guió de Dennis Hopeless, dibuixos de Natacha Bustos i Javier Rodríguez (Panini Comics, 2016)
* sèrie Moon Girl and Devil Dinosaur
** t1- Repeat After Em, guió de Brandon Montclare i Amy Reeder Hadley, dibuixos de Natacha Bustos (Marvel, 2016)
* Relat gràfic La crida de Barcelona de Natacha Bustos i Gabriela Wiener, in Xxi Dels científics i dels homes (2015) (ISBN 2356380841).
* Strange Sports Stories tom 3 (2015)

## Premis i distincions

* Premi Girasol l'any 2012 a Angoulême per Tchernobyl. La Zona.

## Referències

* 1 2 Nota Babelio
* ↑ «Natacha Bustos». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 7 novembre 2016].
* ↑ Nota Bedetheque
* ↑ «Eva Joly décerne le prix Tournesol de la BD la plus écolo à "Tchernobyl la zone"». sudouest.fr: Sud Ouest. [Consulta: 9 febrer 2016].

## Enllaços externs

* El seu blog
* La seva galeria a Marvel
# Turanita

La turanita és un mineral de la classe dels vanadats. Va ser descobert l'any 1909. Deu el seu nom a la seva localitat tipus: la mina de coure vanadi i urani de Tyuya Muyun, Ferghana, regió de Turan, Uzbekistan. Sol trobar-se en cavitats formades en barita dins de llims, tot formant crostes i concrecions esferoïdals amb estructures fibro-radials.

## Característiques

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la turanita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Referències

* 1 2 «Turanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juny 2015].
* ↑ «Turanite» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 27 juny 2015].
# Volem esculpir una làpida

Volem esculpir una làpida (en italià: «Vogliamo scolpire una lapide»), també conegut com Stornelli Legionari, és una cançó feixista i antirealista de la República Social Italiana.
La cançó es dirigia explícitament al rei Victor-Emmanuel III i Pietro Badoglio.

## Lletra

| Text original | Traducció |
| Vogliamo scolpire una lapide, incisa su l'umile scoglio A morte il marchese Badoglio, noi siamo fascisti repubblicani. A morte il re, viva Graziani, evviva il fascio repubblicano! Vogliamo scolpire una lapide, incisa su pelle di troia A morte la casa Savoia, noi siamo fascisti repubblicani. A morte il re, viva Graziani, evviva il fascio repubblicano! | Volem esculpir una làpida, gravada sobre la humil roca Mort al marquès Badoglio, nosaltres som feixistes republicans. Mort al rei, Visqui Graziani, i visqui el feix republicà! Volem esculpir una làpida, gravada sobre la pell d'una fúrcia Mort a la Casa de Savoia, nosaltres som feixistes republicans. Mort al rei, Visqui Graziani, i visqui el feix republicà! |

## Referències

* ↑ Pisanò, Giorgio. Storia della guerra civile in Italia (1943-1945) (en italià). Edizioni FPE, 1965.
* ↑ Pivato, Stefano. Bella ciao: Canto e politica nella storia d'Italia (en italià). Gius.Laterza & Figli Spa, 2015. ISBN 978-88-581-1864-1.
* ↑ «Il 24 maggio, i clericalismi odiosi e paralleli, i Dioscuri e il mio avo che combatté romanamente» (en italià). [Consulta: 21 juny 2023].

## Vegeu també

* Horst Wessel Lied
* Warszawianka
# Jaume de Copons i de Falcó

Jaime de Copons i de Falcó (s. XVII, Barcelona - c. 1718, Barcelona) comte de Sant Martí. Aristòcrata català partidari de la Casa d'Àustria durant la Guerra de Successió Espanyola. El 1713 va ser al junt amb Rafael Casanova un dels principals dirigents de la Guerra dels catalans (1713-1714).
Partidari de l'arxiduc Carles d'Àustria, va participar en les Corts de Catalunya de 1705. El 1713 va ser nomenat pels Tres Comuns de Catalunya per aconsellar-los davant el Tractat d'Utrecht i l'evacuació de Catalunya per les tropes austríaques. Va participar en la Junta General de Braços d'aquest any essent partidari de continuar la guerra contra Felip V però no sense abans intentar una negociació per salvar les Constitucions de Catalunya. Declarada la guerra va ser membre de la «Junta dels 36» fins que aquesta es va dissoldre al desembre de 1713. El febrer de 1714 va ser nomenat membre de la «Junta dels 24» assignant-se-li encàrrec en la Junta de Provisions. Després de la guerra va continuar vivint a Barcelona amb Rafael Casanova i altres dirigents essent-li embargats els seus béns.

## Referències

* Enciclopèdia Catalana: Comtat de Sant Martí
* ALBAREDA SALVADÓ, Joaquín. La Guerra de Successió d'Espanya (1700-1714). Ed Crítica, 2010. ISBN 978-84-9892-060-4.

## Vegeu també

* Guerra dels catalans (1713-1714)
# Microhyla mixtura

Microhyla mixtura és una espècie de granota de la família dels microhílids. Es troba al centre de la Xina, a les províncies de Shaanxi, Sichuan, Guizhou, Hubei, Zhejiang i Anhui, entre els 100 i 1.700 metres d'altitud. Probablement té una distribució més àmplia, sobretot en les àrees en què ha estat citada. És una espècie comuna.
Habita en prats en zones muntanyoses, prop de rierols. Es reprodueix en basses i en camps d'arròs. La degradació de l'hàbitat degut a l'ús de pesticides és la seva major amenaça.

## Referències

* 1 2 «Microhyla mixtura» (en anglès). IUCN Red List. Fei Liang, Liang Gang. 2004. [Consulta: 8 setembre 2014].
# Nick Jr.

Nick Jr. és un canal de televisió de pagament nord-americà derivat del bloc de programació de llarga durada del mateix nom de Nickelodeon. El canal es va llançar el 28 de setembre de 2009 i s'adreça principalment a nens en edat preescolar. La seva programació inclou una barreja de programació produïda originalment, juntament amb sèries del bloc de dies laborables de Nickelodeon.

## Història

Als Estats Units d'Amèrica, els programes preescolars a Nickelodeon eren molt populars a finals dels anys vuitanta. Aleshores, el 29 de febrer de 1988, es va crear un bloc a Nickelodeon, conegut com a Nick Jr., per al públic preescolar, separant-lo així de la programació de Nickelodeon, que està pensada per a un públic preadolescent. En altres paraules, Nick Jr. és Nickelodeon per als més petits de la casa.

## Sèries emeses

* Abby Hatcher
* Baby Shark's Big Show!
* Barney & Friends
* Blaze and the Monster Machines
* Blue's Clues
* Blue's Clues & You!
* Bob, el manetes
* Bossy Bear
* Blue's Room
* Bubble Guppies
* Butterbean's Café
* Corn & Peg
* David el Gnomo
* Deer Squad
* Dora and Friends: Into the City!
* Dora l'exploradora
* Fresh Beat Band of Spies
* Go, Diego, Go!
* LazyTown - Vilamandra
* Little Charmers
* Max i Ruby
* Nella the Princess Knight
* Ni Hao, Kai-Lan
* PAW Patrol
* Pepa, la porqueta
* Peter Rabbit
* Rusty Rivets
* Sam el bomber
* Santiago of the Seas
* Shimmer and Shine
* Sunny Day
* Team Umizoomi
* Teletubbies
* The Backyardigans
* The Fresh Beat Band
* Top Wing
* Wallykazam!
* Wonder Pets!
* Wow! Wow! Wubbzy!

## Referències

* ↑ «Comienza la Navidad en Nick Jr» (en castellà), 22-12-2023. [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «Nick Jr. estrena la cuarta temporada de ¡Pistas de Blue y tú!» (en castellà), 29-07-2023. [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «Bossy Bear» (en castellà). [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «Nick Jr. se va de aventuras con el estreno de la nueva serie “Dora”» (en castellà). [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «Nick Jr. estrena nuevos especiales de "La Patrulla Canina: Superpatrulla"» (en castellà), 23-05-2024. [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «Nick Jr. estrenará la temporada 6 de Peppa Pig el 25 d'abril» (en castellà). [Consulta: 11 juny 2024].
# Turgenev (cràter)

Turgenev és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 136 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor rus Ivan Turgenev (1818-1883), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Turgenev». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 18 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Voleró Publili Filó

Voleró Publili Filó (llatí: Volero Publilius P. F. Volero N. Philo) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Publília, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser tribú amb potestat consolar l'any 399 aC. Era net de Voleró Publili i cosí de Luci Publili Filó Volsc. Se sap que juntament amb els seus col·legues va dirigir una guerra contra les ciutats de Veïs i Falerii. Els altres fets corresponents al seu període no s'han conservat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 298.
# Jaume de Gualbes i de Terrades

Jaume de Gualbes i de Terrades (m. ca. 1348) va ser un mercader, draper i ciutadà de Barcelona al segle xiv.
Segons Carme Batlle, sembla que va ser el primogènit del matrimoni de Joan Ferrer de Gualbes i de Valença de Terrades. Diu, a més, que a vegades és anomenat mercader i altres draper. Seguint la política matrimonial familiar, es va casar amb Serena Sarrovira, amb qui va tenir sis fills: Alamanda, Constança, Jaume, Ferrer o Ferreró, Ponç i Joan. Pel que fa als seus negocis, Jaume va formar una societat amb el seu germà Pere, en la qual va participar econòmicament la seva dona Serena, que va tenir molt d'èxit, fins al punt que s'ha afirmat que ambdós germans van tenir tanta envergadura com els mercaders i drapers de Flandes i van aconseguir establir i consolidar la fortuna familiar, que van assentar el camí dintre de la política vers a la conselleria i al Consell de Cent. D'altra banda, va ser un gran propietari a la ciutat, tenia nombroses mercaderies i un gran capital. Prova d'això és que va destinar 8.000 sous en concepte d'enterrament, obres pietoses i llegats testamentaris. Les seves darreres voluntats daten del 6 d'abril de 1348, època vers la qual devia morir de pesta. La seva dona li sobreviuria fins a 1372. Jaume va repartir equitativament la seva herència, primer 1.500 sous entre els seus fills casats, Alamanda, Constança i Jaume, com a suplement i legítima paterna al dot que ja havien rebut en casar-se; a més a aquest darrer, a Jaume, i els seus altres fills mascles els va llegar diners en metàl·lic, robes i mercaderies; en el cas de Joan, com que era menor, va quedar sota la tutela de la seva mare.

## Referències

* 1 2 3 Batlle i Gallart, 2007, p. 81.
* 1 2 Batlle i Gallart, 2007, p. 82.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 107.

## Bibliografia

* Batlle i Gallart, Carme. «Evolució d'una família de la Barcelona medieval: els Gualbes del segle XIV». A: El "Llibre del Consell" de la ciutat de Barcelona. Segle XIV: les eleccions municipals. Barcelona: CSIC, 2007.
# Campello sul Clitunno

Campello sul Clitunno és un municipi de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 45 km al sud-est de Perusa. L'1 de gener de 2018 tenia 2.375 habitants.
És un centre productor d'oli d'oliva.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Campello sul Clitunno entre 1861 i
* Font: Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Llocs d'interès

* Temple de Clitunno. Petita església (chiesa de San Salvatore) en forma de temple corinti. Forma part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de juny de 2011.
* Ermita franciscana amb una església romànica de 1000. La cova es remunta al segle v. Té un claustre i restes d'una torre romana.
* Església de la Madonna della Bianca, a la plaça Garibaldi.
* Convent dels Pares Barnabites, amb frescos del mestre d'Eggi i d'Espanya.
* Oratori de Sant Sebastià segle xvi, amb frescos d'Espanya representant Sant Roc i Sant Sebastià.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 20 març 2019].

## Enllaços externs

* Campello sul Clitunno - Lloc web oficial (italià)
# Microhyla perparva

Microhyla perparva és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Microhyla perparva. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Consulta: 2 de febrer del 2008.
# Novecento (moviment artístic)

* Aquest article tracta sobre el moviment artístic. Si cerqueu la pel·lícula, vegeu «Novecento».
Es denomina Novecento (per al·lusió al segle xx i seguint la tradició del Quattrocento i el Cinquecento) un moviment artístic desenvolupat a Itàlia en els anys 1920-1930. El grup es fundà el 1922 al voltant d'una sèrie d'artistes vinculats a la Galeria Pesaro de Milà, entre els quals es trobaven Anselmo Bucci, Leonardo Dudreville, Achille Funi, Gian Emilio Malerba, Piero Marussi, Ubaldo Oppi i Mario Sironi. Aquests artistes pretenien renovar l'art italià entroncant amb el Renaixement, d'aquí el nom del grup. Estaven liderats per l'escriptora i crítica d'art Margherita Sarfatti, amant de Mussolini i estaven alineats clarament amb el feixisme. El mateix Mussolini inaugurà la primera exposició del grup, realitzada a la Galeria Pesaro el 1923, i també participà en la Biennal de Venècia del 1924.
Estilísticament pretenien trencar amb l'art d'avantguarda europeu, retornant a l'essència de l'art italià, promovent un estil realista, emfàtic i grandiloqüent. Sarfatti atragué al moviment Carlo Carrà, un dels exponents de la pintura metafísica, i altres artistes com Massimo Campigli, Felice Casorati, Marino Marini, Arturo Marini i Arturo Tosi. El Novecento dominà el panorama artístic italià durant una desena d'anys, tot i que no arribà a ser l'estil oficial del feixisme; més tard, el trencament entre Sarfatti i Mussolini provocà la dissolució del grup el 1933.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.123. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].

## Bibliografia

* Dempsey, Amy. Estilos, escuelas y movimientos (en castellà). Blume, Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9801-339-9.
# Inestabilitat

En els sistemes dinàmics, la inestabilitat significa que algunes de les sortides o estats interns augmenten amb el temps, sense límits. No tots els sistemes que no són estables són inestables; Els sistemes també poden ser marginalment estables o mostrar un comportament de cicle límit.
En enginyeria estructural, una biga o columna estructural es pot tornar inestable quan s'aplica una càrrega de compressió excessiva. Més enllà d'un determinat llindar, les deflexions estructurals augmenten les tensions, que al seu torn augmenten les deflexions. Això pot adoptar la forma de pandeig o paralització. El camp general d'estudi s'anomena estabilitat estructural.
La inestabilitat atmosfèrica és un component important de tots els sistemes meteorològics de la Terra.

## Inestabilitat en els sistemes de control

En la teoria dels sistemes dinàmics, es diu que una variable d'estat en un sistema és inestable si evoluciona sense límits. Es diu que un sistema en si és inestable si almenys una de les seves variables d'estat és inestable.
En la teoria del control del temps continu, un sistema és inestable si alguna de les arrels de la seva equació característica té una part real més gran que zero (o si zero és una arrel repetida). Això és equivalent a qualsevol dels valors propis de la matriu d'estats que tingui una part real més gran que zero o, per als valors propis de l'eix imaginari, que la multiplicitat algebraica sigui més gran que la multiplicitat geomètrica. La condició equivalent en temps discret és que almenys un dels valors propis sigui més gran que 1 en valor absolut, o que dos o més valors propis siguin iguals i de valor absolut unitari.

## Inestabilitat en mecànica de sòlids

* Pavelló
* Inestabilitat elàstica
* Estabilitat de Drucker d'un model constitutiu no lineal
* Inestabilitat de Biot (arrugues superficials en elastòmers)
* Inestabilitat baroclínica

## Inestabilitats de fluids

Les inestabilitats de fluids es produeixen en líquids, gasos i plasmas, i sovint es caracteritzen per la forma que es formen; s'estudien en dinàmica de fluids i magnetohidrodinàmica.

## Referències

* ↑ «Definition of INSTABILITY» (en anglès). www.merriam-webster.com. [Consulta: 23 abril 2018].
* ↑ «Numerical instability and dynamical systems» (en anglès). https://link.springer.com.+[Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «Numerical instability and dynamical systems» (en anglès). http://philsci-archive.pitt.edu.+[Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «Definition of BAROCLINIC INSTABILITY» (en anglès). www.merriam-webster.com. [Consulta: 23 abril 2018].
# Campello (Ticino)

Campello és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Leventina.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Gyachung Kang

Gyachung Kang (en nepalí:ग्याचुङ्काङ, Gyāchung Kāng; (xinès)) és una muntanya de 7.952 metres situada en la secció Mahalangur Himal de l'Himàlaia. És el pic més alt entre Cho Oyu (8.201 m) i el Mont Everest (8.848 m). Es troba a la frontera entre el Nepal i el Tibet i la seva prominència és de tan sols 700 metres.

## Escalada

Aquesta muntanya va ser escalada per primera vegada el 10 d'abril de 1964 per Y. Kato, K. Sakaizawa i Pasang Phutar i l'endemà per K. Machida i K. Yasuhisa.
La cara nord va ser escalada per primera vegada el 1999 per una expedició eslovena.

## Enllaços externs

* Slovene Gyachung Kang '99 Expedition at MountainZone.com
* Costly success on Gyachung Kang
* Report on the first ascent 1964 by Yukihiko Kato (japonès)