OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roger Kumble

Roger Kumble (28 de maig de 1966, Harrison, Nova York) és un director de cinema, guionista i dramaturg estatunidenc.

## Vida i carrera

Kumble es graduà a la Universitat Northwestern el 1988. Va començar la seva carrera com a guionista i director el 1993 amb la sàtira de Hollywood Pay or Play, la qual li atorgà el premi LA Weekly Theater al millor guió. La seva segona obra, 1997's d girl, protagonitzada per David Schwimmer, el va fer guanyar quatre premis Dramalogue. El 2003 va completar la seva trilogia de Hollywood amb Turnaround, protagonitzada de nou per David Schwimmer.
Va debutar com a director a la pel·lícula d'èxit de 1999 Intencions perverses, protagonitzada per Sarah Michelle Gellar, Ryan Phillippe, Reese Witherspoon i Selma Blair; el seu guió va traslladar el clàssic francès a la Nova York moderna.
Va continuar amb la comèdia de Sony Pictures La cosa més dolça, protagonitzada per Cameron Diaz, i la de New Line Cinema Just Friends, protagonitzada per Ryan Reynolds. Ambdues pel·lícules foren votades dues de les deu pel·lícules més subestimades de la dècada pel New York Post.
També va dirigir la comèdia familiar College Road Trip, i el 2010 la pel·lícula Furry Vengeance, protagonitzada per Brendan Fraser i Brooke Shields.
Més recentment ha dirigit episodis de les sèries de televisió Entourage, Pretty Little Liars, Revenge i Ringer.

## Filmografia com a guionista

* Unveiled (1994)
* Senior Trip (1995)
* Provocateur (1998)
* Intencions perverses (1999)
* Intencions perverses 2 (2000)
* Famous in Love (2017)

## Filmografia com a director

* Intencions perverses (1999)
* Intencions perverses 2 (2000)
* La cosa més dolça (2002)
* Just Friends (2005)
* College Road Trip (2008)
* Furry Vengeance (2010)
* Falling Inn Love (2019)
* After We Collided (2020)

## Produccions teatrals

* "Pay Or Play" (1993- Teatre Hudson, Los Angeles)
* "d girl" (també dirigit por Kumble) (1997-Century City Playhouse, Los Angeles)
* "Turnaround" (2003-Coast Playhouse, Los Angeles)
* "Girls Talk" (2011-Teatre Lee Strasberg - Los Angeles)

## Referències

* ↑ «Informe anual de 2008». Northwestern University, School of Communications. Arxivat de l'original el 2012-09-30. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ «Biografía y filmografía de Roger Kumble». Tribute.ca, 28-05-1996. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ Byrne, Craig. «Ringer Spoilers: Description For The April 3 Episode». KSite TV, 14-03-2012. [Consulta: 15 març 2012].
# Roger L'Estrange

Roger L'Estrange (Hunstanton, 17 de desembre de 1616 - Londres, 11 de desembre de 1704) va ser un escriptor anglès del segle xvii, defensor de les tesis realistes durant la primera revolució anglesa. En 1644 va dirigir una conspiració en favor de Carlos I d'Anglaterra i va ser condemnat a mort per espionatge. No obstant això, després de quatre anys de presó, L'Estrange va aconseguir fugir, refugiant-se a Holanda. En 1653 li va ser concedida una amnistia per part d'Oliver Cromwell.
En 1663, durant la Restauració anglesa, Roger L'Estrange va iniciar una carrera com a periodista, publicant un periòdic anomenat The Public Intelligencer. Va seguir implicat en controvèrsies polítiques durant tota la seva vida. En 1685 va ser nomenat cavaller per Jaime II d'Anglaterra. Més tard, aquest ardent tory, adversari de la tolerància religiosa, va ser arrestat nombroses vegades per estar barrejant en diverses conspiracions contra Guillermo III d'Anglaterra.
A més dels seus escrits en panflets o periodístics, L'Estrange va realitzar nombroses traduccions a l'anglès d'obres de la literatura clàssica com les Faules d'Isop.
# Rosa Segura i Pujol

Rosa Segura i Pujol, també coneguda com la Rosa de ca l'Oriol, (Olesa de Montserrat, 1933 - Olesa de Montserrat, 8 d'agost de 2020) va ser una de les olesanes més involucrades amb els drets humans en especial pels col·lectius amb capacitats diverses. Va fundar l'any 1982 l'Associació Prodiscapacitats Santa Oliva, antigament anomenat Associació Prodisminuïts Santa Oliva, amb l'objectiu de vetllar per la integració de les persones amb discapacitat i la seva participació en la vida quotidiana olesana. Més tard, va fundar la llar-residència Rosa Segura que es va inaugurar el 20 de juliol de 1999 al carrer Argelines d'Olesa de Montserrat. L'Associació Pro-disminuïts Santa Oliva va anar ampliant les seves activitats amb un servei d'assistència social, esplai i activitats de lleure, que van donar com a resultat la creació de l'Esplai Espantaocells.
El 27 de maig de l'any 2000 l'Ajuntament d'Olesa va celebrar un acte de reconeixement per la seva gran tasca. De fet, altres entitats han homenatjat al llarg d'aquests anys la figura de Rosa Segura, com ara Creu Roja Espanyola (de la qual va ser també fundadora de la secció local) o la Comunitat Minera Olesana, que el 8 de desembre del 2015 li va fer un acte de reconeiexement i va fer entrega del premi "Al servei d'Olesa" a l'Associació Prodiscapacitats Sant Oliva. També va rebre la Medalla al treball President Macià el 2002 i la Medalla d'or de Creu Roja per ser una activa donant de sang.
Segura va explicar que la idea de fundar una associació i una residència d'aquestes característiques sorgia per una vivència personal:
   “Vaig tenir una germana amb problemes de discapacitat que va morir ben joveneta. Aquesta és la idea que em va motivar a ajudar aquests nois i noies perquè no quedessin desemparats per si ningú els podia atendre”.

## Referències

* ↑ «Olesa plora la mort de Rosa Segura, fundadora de l'Associació prodiscapacitats Santa Oliva». Ajuntament d'Olesa de Montserrat. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Associació Prodisminuïts Santa Oliva». Ajuntament d'Olesa de Montserrat. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Llar residència Rosa Segura i Pujol - Generalitat de Catalunya». [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Dintincions i lliurament del premi 'Al Servei d'Olesa' 2015». [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «La CMO se suma a les mostres de condol per la mort de Ros...». [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ «Medalles i Plaques President Macià. Unitats d'assistència i suport al Conseller», 09-08-2020. [Consulta: 9 agost 2020].
* ↑ «Mor Rosa Segura, fundadora de l'Associació Prodiscapacitats Santa Oliva d'Olesa», 10-08-2020. [Consulta: 10 agost 2020].
# West Hollywood

West Hollywood (col·loquialment citat com WeHo) i formalment en anglès com West Hollywood, California, és una ciutat dins el Comtat de Los Angeles a Califòrnia, Estats Units. Aquesta ciutat es va incorporar el 29 de novembre de 1984. Té molt comerç, restaurants i vida nocturna centrada al Sunset Strip. El 2011 tenia 34.650 habitants, amb una gran proporció d'homosexuals masculins.

## Geografia

West Hollywood limita al nord amb les Hollywood Hills un barri de Los Angeles, a l'est amb el districte Hollywood de Los Angeles, alsud amb el districte Fairfax district de Los Angeles, i a l'oest amb la ciutat de Beverly Hills.

## Història

Al segle xviii l'explorador portuguès João Rodrigues Cabrilho hi arribà i reclamà aquesta regió deshabitada per a Espanya. Prop d'allà hi vivien els amerindis Tongva. El 1771 l'expedició de Gaspar de Portolà s'aturà just al sude de les Santa Monica Mountains prop del que seria posteriorment West Hollywood.

## Esdeveniments

Anualment, el 31 d'octubre, se celebra el carnaval West Hollywood Halloween Carnival que és la festa de carrer (street party) més gran dels Estats Units, bhi assisteixen unes 350.000 persones.
Els Oscars és el principal esdeveniment de la ciutat, molts carrers es tanquen al trànsit en aquell dia cada any.

## Referències

* ↑ UCLA.edu - East of Campus Arxivat 2014-04-11 a Wayback Machine.. Accessed 08 desembre 2011.
* ↑ West Hollywood Marketing and Visitors Bureau - Hollywood Info Arxivat 2011-12-05 a Wayback Machine.. Accessed 08 desembre 2011.
* ↑ Fodor's California 2007. New York: Random House.
* ↑ «Census of Population and Housing». U.S. Census Bureau. [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ El cens que figura de 1960 to 1980 va ser enumerat amb anterioritat a la incorporació de West Hollywood CDP.

### Bibliografia

* Gierach, Ryan. Images of America: West Hollywood. San Francisco: Arcadia, 2003. ISBN 0-7385-2850-1.
* Kenney, Moira (2001). Mapping Gay L.A.: The Intersection of Place and Politics. Temple University Press. ISBN 1-56639-884-3.
* Teal, Donn (1971, reissued 1995). The Gay Militants: How Gay Liberation Began in America, 1969–1971. New York, St. Martin's Press. ISBN 0-312-11279-3 (1995 edition).
* Torrence, Bruce. Hollywood: The first Hundred Years. Nova York: New York Zoetrope, 1982, p. 12. ISBN 0-918432-44-8.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de West Hollywood Arxivat 2014-01-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Història dels bungalows a West Hollywood Arxivat 2014-08-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Kong

Kong és una ciutat i comuna del nord-est de Costa d'Ivori a l'oest del Parc nacional del Comoé al punt de repartiment de les aigües entre la conca del Comoé i el del Nzi, afluent del Bandama. Kong és una ciutat és la capital del Departament de Kong, a la Regió de Tchologo
El nom deriva de Kpon, el nom local i era un antic establiment senufo (de la tribu Fala Fala) avui en dia encara senyors tradicionals locals. Al segle xvi els malinkes van avançar al sud. Els jules (mercaders malinke) procedents de Macina van fundar Bobo Julaso (Bobo Dioulasso) i es van instal·lar a Kong on al segle xvii van rebre el reforç dels sohondji malinké, pagans, mercès als quals van poder controlar les rutes comercials. Els dioules van imposar el seu domini sobre Kong.
Vegeu: Regne de Kong
El francès Binger hi va arribar el 20 de febrer de 1888 i hi va restar fins a l'11 de març. El desembre de 1888 Treich-Laplène va fer signar al rei del moment, Karamoko Oule Wattara, un tractat que establia el protectorat francès. El tractat fou signant formalment el 10 de gener de 1899 en presència de Binger, que havia tornat a Kong i hi va tornar altre cop el 1892. El 1894 hi va estar el capità Marchand que es va assabentar de les amenaces de Samori. Llavors va cridar al tinent coronel Monteil i es va concentrar a Grand Bassam, l'agost de 1894; la columna va progressar i va trobar a Samori el 1895 al que va lliurar combat el març, sent rebutjats. El 15 de maig de 1897 Samori va destruir Kong fins als fonaments i va massacrar als habitants, respectant només les cases de Fala Fala. El gener de 1898 un destacament francès hi va construir una posició que aviat fou assetjada, però alliberada pel comandant Caudrelier. Samori fou fet presoner i la pau es va restablir. La majoria dels antics habitants va restar a Bobo Dilouasso, però alguns van tornar.
Durant la colònia fou capçalera d'un cantó d'uns 30000 habitants. Com que la línia fèrria passava a uns 70 km la ciutat ja no es va recuperar.

## Bibliografia

* Baumann, Gerd (2004) Grammars of Identity/Alterity: A Structural Approach
* Appiah, Kwame (2003) Africana: The Concise Desk Reference
* Forrest, Joshua (2004) Subnationalism in Africa: Ethnicity, Alliances, and Politics
# Romà (papa)

* Per a altres significats, vegeu «Romà I Lecapè».
Romà I (Gallese - novembre de 897) fou Papa de l'Església catòlica entre l'agost i el novembre de 897. Va incloure a la diòcesi de Girona les illes de Mallorca i Menorca.
Diversos historiadors apunten que podria haver estat nebot del Papa Marí I. El seu nom d'abans de ser escollit Papa es desconeix, però sí que se'n sap que va néixer a Gallese, un poble d'Itàlia proper a Civita Castellana. Era cardenal de San Pietro in Vincoli quan fou elegit al papat.
Va ser elegit per succeir l'assassinat Papa Esteve VI durant un període en què el papat estava controlat per diverses faccions italianes. Esteve VI havia estat assassinat després d'exhumar el cadàver del Papa Formós perquè participés en el Concili Cadavèric que va acabar amb la condemna del mort. Romà va anul·lar tots els actes i decrets del seu predecessor. El Papa Teodor II va completar aquesta tasca.
Durant el breu pontificat, de quatre mesos, va concedir el pal·li a l'abat Vitalis de l'Abadia de Farfa i el va nomenar patriarca de Grado. També va incloure a la diòcesi de Girona les illes de Mallorca i Menorca i va confirmar les possessions del bisbe d'Elna. El seu curt papat va ser considerat virtuós per l'historiador contemporani Flodoard, però l'historiador del segle xv Bartolomeo Platina el va menysprear per anul·lar els actes i decrets del seu predecessor.
Va morir el novembre del 897 per causes desconegudes, tot i que s'ha apuntat que podria haver estat deposat pels partidaris del seu predecessor, el Papa esteve VI, de faccions oposades. Aquesta possibilitat parteix de la interpretació de la descripció que sovint s'utilitzava per descriure la deposició, i que literalment era que "es va fer monjo".

## Referències

* ↑ Anura Guruge The Next Pope. illustrated, 16 Feb 2010, p. 88. ISBN 9780615353722.
* 1 2 3 4 Mann, Horace. "Pope Romanus." The Catholic Encyclopedia Vol. 13. New York: Robert Appleton Company, 1912. 22 September 2017
* 1 2 3 Platina, Bartolomeo. «The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII» p. 239, 1479. [Consulta: 25 abril 2013].
* 1 2 «Romanus». Encyclopædia Britannica. [Consulta: 3 agost 2015].
# Gremi de Galeries d'Art de Catalunya

El Gremi de Galeries d’Art de Catalunya és una associació sense ànim de lucre fundada el 1978 per promoure les arts visuals a Catalunya. És la primera associació de l'estil fundada a l'Estat Espanyol. Organitza esdeveniments com la Setmana de l’Art a Catalunya, GAC Art Fair, Art Weekends, La Nit del Col·leccionista i Galerista o els Premis GAC. Des de 2019 la seva presidenta és Mònica Ramon, d'Artur Ramon Art.

## Referències

* ↑ Efe. «Mònica Ramon és la nova presidenta del Gremi de Galeries d’Art de Catalunya», 03-04-2019. [Consulta: 8 juny 2022].
# Gremi de Marejants de Tarragona

El Gremi de Marejants – Societat Marítima i Protectora de Tarragona és una entitat de Tarragona que té els seus orígens a la Baixa Edat Mitjana i que ha conservat una estreta vinculació al mar. Fa una tasca social i cultural destacada que comporta la participació, al llarg de tres segles, a la Setmana Santa tarragonina. Les seves iniciatives han contribuït a la projecció de la ciutat. El Govern de Catalunya li concedí la Creu de Sant Jordi el 2013.

## Referències

* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 25 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2013. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 2 abril 2014].
# Guillam Dubois

Guillam Dubois, Guillaume Dubois o Guiljam du Bois (Haarlem, 1625 - Haarlem, 1680) fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en la pintura de paisatges.
Batejat el 6 de juliol de 1625, com a fill de Jean du Bois i Elisabeth Macqué, el 1646 va ingressar com a mestre independent en la Gremi de Sant Lluc encara que les primeres obres signades són dos anys anteriors. El fet més rellevant en la biografia de Guillam Dubois és el viatge que va realitzar a Alemanya el 1652 en companyia de Cornelis Bega, Dirck Helmbreker i Vincent Laurensz. van der Vinne, que va recollir en el seu quadern de viatge l'itinerari i les incidències del recorregut. Després de passar alguns mesos en Colònia, treballant per a Abraham Cuyper, i a Heidelberg va tornar a Haarlem al març de 1653.
Els paisatges de Guillam Dubois, amb elements recognoscibles dels voltants d'Haarlem basats en els nombrosos dibuixos previs que prenia del natural, estan influïts pels de Jacob Van Ruysdael, encara que tres anys més jove, i sobretot en els de Cornelis Vroom.

## Referències

* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., p. 171.
* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., pp. 58 y 171.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter y Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, Madrid, Barcelona: BBV, 1994, ISBN 84-604-9248-6

## Enllaços externs

* Guillam Du Bois a Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
* Obres de Guillaume Dubois al Rijksmuseum
* Obres de Guiljam Dubois en el Frans Hals Museum
# Gran ciutat

Les grans ciutats són, a partir d'una definició donada a la Conferència Internacional d'Estadística de 1887 aquelles ciutats amb més de 100.000 habitants.

## Grans ciutats de les Illes Balears

Dades del 2001 Font Arxivat 2007-09-22 a Wayback Machine.
* Palma (333.801)

## Grans ciutats del País Valencià

Dades del 2001 Font Arxivat 2007-09-22 a Wayback Machine.
* València (738.441)
* Alacant (284.580)
* Elx (194.767)
* Castelló de la Plana (147.667)

## Grans ciutats de Catalunya

Dades del 2009 Font Idescat
* Barcelona (1.621.537)
* L'Hospitalet de Llobregat (257.038)
* Badalona (219.547)
* Terrassa (210.941)
* Sabadell (206.493)
* Tarragona (140.323)
* Lleida (135.919)
* Mataró (121.722)
* Santa Coloma de Gramenet (119.717)
* Reus (107.118)

## Grans ciutats d'Alemanya

L'any 2003 hi havia 82 grans ciutats a Alemanya. Vegeu la Llista de les grans ciutats d'Alemanya.
Unes altres vuit ciutats alemanyes tingueren els entre els darrers 50 i 60 anys alguna vegada més de 100.000 habitants. En total, per tant, 90 ciutats alemanyes han estat alguna vegada grans ciutats.

## Grans ciutats de Rússia

Rússia comprenia 163 grans ciutats l'any 2009. Vegeu la Llista de les ciutats de Rússia.

## Grans ciutats d'Àustria

Dades de l'any 2005
* Viena (1.631.082)
* Graz (226.244)
* Linz (188.118)
* Salzburg (148.546)
* Innsbruck (134.803)

## Grans ciutats de Suïssa

Dades del desembre de 2004
* Zúric (366.145)
* Ginebra (185.526)
* Basilea (166.120) *
* Berna (127.352)
* Lausana (115.985)
* Dades del 2002

## Enllaços i altres pàgines

* Institut d'Estadística de Catalunya
* Llista de municipis de Catalunya
* Llista de capitals de comarca dels Països Catalans
* Llista de les grans ciutats d'Alemanya
* Llista de les ciutats de Rússia
* Llista de les ciutats de Grècia
* Llista de les ciutats d'Egipte
* Llista de les ciutats de Líbia
# Guatimac

Guatimac és una figura d'argila de 6,4 centímetres d'alçada pertanyent a la cultura guanxe.
Va ser trobat el 1885 al barranc d'Herques, al municipi de Fasnia, a la part sud-est de l'illa de Tenerife (Illes Canàries), en una cova i embolicat en pells de cabra. Es creu que representa un geni o esperit protector, encara que d'altres sostenen que en realitat es tracta més aviat d'un animal o tòtem sagrat, possiblement un mussol. La figureta va ser concebuda per ser penjada al coll i eren usades pels sacerdots aborígens.
Malgrat la seva petita grandària, és una figura amb un gran valor antropològic, ja que és una de les poques figures de la prehistòria de Tenerife que han arribat fins a l'actualitat. Avui en dia la figureta es pot veure en una de les vitrines del Museu Arqueològic del Puerto de la Cruz al nord de l'illa.

## Referències

* 1 2 3 4 Guatimac, TodoTenerife.es

## Vegeu també

* Guanxe.
* Museu Arqueològic del Puerto de la Cruz.
# Gortina d'Arcàdia

Gortina (grec antic: Γόρτυς o Γόρτυνα; gentilici Γορτύνιος, català gortini) era una ciutat d'Arcàdia del districte de Cinúria, prop del naixement del riu Gortini o Lúsios, afluent del riu Alfeu. La llegenda atribueix la seva fundació a Gortis, fill d'Estímfal. Pausànies la descriu com un llogaret que havia estat una ciutat considerable. Una part dels seus habitants foren traslladats a Megalòpolis quan aquesta ciutat es va fundar el 371 aC, però Gortina va subsistir. Polibi esmenta que va ser conquerida per Eurípides, el general d'Elis, durant la guerra social (219 aC); en aquest temps era dependent de Telpusa i tenia un temple d'Asclepi de marbre pentèlic, amb les estàtues d'Asclepi i Higiea fetes per Escopas.
Les seves ruïnes es troben prop de la vila d'Atzikolo, i les parts essencials són la porta principal i les muralles de blocs poligonals.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 465. ISBN 9788441224223.
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, VIII, 27-28.
* ↑ Polibi. Històries, IV, 60, 3.
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, VIII, 28, 1
* ↑ Smith, William (ed.). «Gortys». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 gener 2021].
# Gort

Gort (en irlandès Gort Inse Guaire o An Gort) és una ciutat d'Irlanda, al sud comtat de Galway, a la província de Connacht. Està a la vora de la frontera amb el comtat de Clare, a la carretera de Galway a Limerick. Està situada a l'antic regne d'Uí Fiachrach Aidhne també conegut com a Maigh Aidhne ("la planura d'Aidhne"), coextensiu amb la diòcesi de Kilmacduagh / Cill Mhic Dhuach.

## Demografia

Gairebé el 40% dels residents de Gort no són irlandesos, segons el cens de 2006, i la majoria d'ells són brasilers. La majoria van venir a treballar a les factories de Gort on els pagaven més que al Brasil. Segons Claire Healy "una gran comunitat de brasilers viu, treballa i va a l'escola a Gort, alterant gradualment l'aparença i el caràcter de la ciutat". L'església catòlica hi fa misses en portuguès cada dissabte.

## Història

Gort pren el seu nom, Gort Inse Guaire, de gort (prat), "inse" (illa) i Guaire Aidne mac Colmáin, rei de Connacht del segle vi i patró de St. Colman MacDuagh. Durant l'edat mitjana els caps de Cenél Áeda na hEchtge, els O'Shaughnessys (Ó Seachnasaigh, un clan descendent de Guaire Aidhneach) tenia la seva fortalesa a Gort, un lloc on més tard hi hagué una caserna de cavalleria. A finals del segle xvii les terres dels O'Shaughnessy foren confiscades i entregades a Sir Thomas Prendergast, 1r Baronet, el besnet del qual fou John Prendergast Smyth, 1st Vescomte Gort. En 1831 la vila tenia 3.627 i 563 cases, però fou devastada per la Gran Fam Irlandesa.

## Referències

* ↑ Carnaval do Galway: The Brazilian Community in Gort, 1999-2006 — Claire Healy, in "Irish Migration Studies in Latin America" 4:3 July 2006 (www.irlandeses.org), accés 14 d'agost 2007

## Enllaços externs

* Web oficial
* Informació turística de Gort
* Web del Gort GAA Club
* Guaire.ie: a community based magazine from Gort Arxivat 2016-04-30 a Wayback Machine.
* community-based heritage site Arxivat 2013-05-03 a Wayback Machine.
# Guillem Ramon Boïl

Guillem Ramon Boïl (? - 28 de novembre de 1532) fou bisbe de Girona. natural de la ciutat de València assumí el càrrec de bisbe el 14 de setembre de 1508, essent en aquell moment prior del monestir de Santa Maria de Meià, no adscrit a cap bisbat, de l'orde de Sant Benet. Fou comissionat pel Rei d'Aragó a la Cúria romana i quan retornava per mar al bisbat fou pres el mes de febrer de 1527 pel General de Galeres de França Miquel, amb qui estava en guerra llavors amb la Corona d'Aragó; i dut a Marsella on fou empresonat. Restà en aquesta situació fins que el cabiscol de Girona i el clero del bisbat, el redimí del captiveri mitjançant el pagament d'un rescat. Governà per un període de 24 anys el bisbat fins a la seva mort, quan fou enterrat en un sepulcre de marbre dipositat a la Capella de Nostra Senyora del claustre de la Catedral de Girona.

## Bibliografia

* Roig y Jalpi, Juan G. Iacinto Andrev. Resumen historial de las grandezas, y antiguedades de la ciudad de Gerona, y cosas memorables suyas eclesiasticas, y seculares, assi de nuestros tiempos, como de los passados (en castellà). Barcelona: Iacinto Andrev, 1678, p. 297-298 [Consulta: 9 desembre 2014].
# Guillem Ramon de Mont-rodon

Guillem Ramon de Mont-rodon (segle XV - segle XVI) fou abat de Sant Quirze de Colera des de 1522 fins a 1533. Era fill de Bernat de Mont-rodon i de Joana de Belloch, que va fer testament el 1503. Va ser el primer abat comendatari del cenobi i residia a Castelló d'Empúries.