OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de Vilalta

El molí de Vilalta és un molí fariner de Santa Maria de Merlès (Berguedà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a migdia. Les finestres són de petites dimensions i estan concentrades a la façana de migdia. El nucli central del molí és envoltat de construccions de planta rectangular que acollien les pallisses, corts i magatzems de gra. El molí fariner s'amplià notablement al segle xix en convertir-se en serradora.

## Història

El lloc de Vilalta és documentat des de la Baixa Edat Mitjana com una de les possessions dels senyors de la Portella. Els molins eren situats al peu de la riera de Merlès i aprofitaven també l'aigua del petit rierol de Regatell o de Vilalta. L'any 1718 consten al capbreu del baró de la Portella com a molí fariner i molí draper (antigament farga) situats en un mateix casal, confessant tres moles, un casal, una resclosa i un rec. El cens anual era d'un capó per molí fariner i 11 lliures per molí draper, cens que s'havia de pagar per Nadal.

## Referències

* 1 2 «Molí de Vilalta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Their Children's Approval

Their Children's Approval és una pel·lícula muda de l'Éclair American protagonitzada per Alec B. Francis i Julia Stuart. Rodada en bona part en un vaixell de la línia que pel Hudson unia Albany amb Nova York, es va estrenar el 14 de novembre de 1912. La pel·lícula, d’una bovina va suposar la tornada de Barbara Tennant després d’haver patit una indisposició.

## Argument

La història tracta d’una vídua que té una filla, Angele, i d’un vidu que té un fill, Dick. El vidu es declara matrimoni a la viuda i la dona accepta amb la condició que primer obtinguin el consentiment dels seus fills. Els nois són informats pels respectius pares amb un telegrama de la seva necessària presència a casa i tots dos prenen el vaixell cap a Albany on viuen els vells. Els dos joves es troben al vaixell i s’enamoren però ella es nega a dir-li al noi el seu nom, suposant que no es veuran mai més quan el vaixell arribi a Albany. En arribar a les respectives cases, el vidu i el noi visiten la viuda per tal que la conegui just quan Angele no hi és i Dick, en no quedar massa convençut, marxa abans que arribi la noia. Tots dos fills s’oposen al matrimoni dels seus pares sense èxit. En arribar el dia del casament els nois es retroben a l'església. Allà, els nois diuen que donaran la seva aprovació a la boda si els pares donen la seva aprovació a la seva i es produeix el final feliç.

## Repartiment

* Alec B. Francis (el vidu)
* Julia Stuart (la viuda)
* Barbara Tennant (la filla)
* Lamar Johnstone (el fill)

## Referències

* 1 2 3 «“Their Children Approval” (Éclair)». Moving Picture World 14, 6, 09-11-1912, pàg. 563.
* ↑ «Complete Record of Current Films». Motography VIII, 13, 07-12-1912, pàg. 454.
* ↑ «Their Children approval». Moving Picture News VI, 18, 02-11-1912, pàg. 33.
# LTS

LTS té els següents significats:
* Unió Nacional Lituana (del seu nom en lituà Lietuvių Tautininkų Sąjunga), partit polític de Lituània
* Theaterlexikon der Schweiz (del seu nom en romanx Lexicon da Teater Svizzer), enciclopèdia del teatre a Suïssa
* Suport a llarg termini (del seu nom en anglès Long Term Support), terme referit al programari amb suport més llarg de l'habitual
* LTS també és el codi UCI del Lotto-Soudal, equip ciclista professional de Bèlgica
# Ali Asadov

Ali Asadov (en àzeri: Əli Əsədov; Naxçıvan, 30 de novembre de 1956) és un polític, professor i estadista azerbaidjanès, i des del 8 d'octubre de 2019, el primer ministre de la República de l'Azerbaidjan.

## Biografia

Va cursar l'ensenyança secundària a Bakú. Es graduà a la Universitat d'Economia Russa Plekhanov de Moscou el 1978. Entre 1978 a 1980 va servir a l'exèrcit. Des del 1980 va treballar a l'Institut d'Economia de l'Acadèmia Nacional de Ciències de l'Azerbaidjan. Continuar la seva formació a l'Institut d'Economia de l'Acadèmia de Ciències de la Unió Soviètica a Moscou, entre 1981 i 1984, on va obtenir el títol de postgrau en Economia. Entre 1989-1995 va treballar com a professor associat i cap del departament a l'Institut Baku de Gestió Social i Ciències Polítiques.
A les primeres eleccions parlamentàries de l'Azerbaidjan, celebrades el 12 de novembre de 1995, Ali Asadov va ser elegit diputat per representació proporcional a l'Assemblea Nacional de la República de l'Azerbaidjan, per al període entre 1995 i 2000, en representació del partit del Nou Azerbaidjan. L'abril de 1998 va ser nomenat l'assistent del President de l'Azerbaidjan pels assumptes econòmics. Segons el decret del president Ilham Aliyev de 30 de novembre de 2012, Asadov va ser nomenat subdirector de l'Administració Presidencial. El 8 d'octubre de 2019, en la sessió plenària de parlament, s'aprovà la seva candidatura per a ocupar el lloc de primer ministre de l'Azerbaidjan, després de la renúncia de Novruz Mammadov, i va ser elegit primer ministre amb una votació dels 105 diputats presents a la sessió parlamentària, d'un total de 118.

## Referències

* 1 2 «Ali Asadov, primer ministro de Azerbaiyán tras renuncia sorpresa de antecesor». La Vanguardia, 08-10-2019 [Consulta: 25 maig 2020].
* 1 2 «Azerbaijan PM resigns, president replaces him with loyalist. Economic adviser and longtime ally Ali Asadov has been named the new prime minister by President Ilham Aliyev». Aljazeera, 08-10-2019 [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ Kucera, Joshua «Azerbaijan replaces prime minister The move appears part of a trend toward appointing economically minded and technocratic figures to high offices». Eurasianet, 08-10-2019 [Consulta: 25 maig 2020].
* 1 2 3 «Baş Naziri: Əli Hidayət oğlu Əsədov». Azərbaycan Respublikasının Nazirlər Kabineti. Arxivat de l'original el 13 de maig 2019. [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ «Azerbaijan's Parliament Approves Asadov As PM Hours After Predecessor's Surprise Resignation». Radio Free Europe/Radio Liberty, 08-10-2019 [Consulta: 25 maig 2020].
* ↑ Джафар Агададашев, А.А. «В Администрации Президента Азербайджана произведены новые назначения». News Az, 30-11-2012 [Consulta: 25 maig 2020].
# Ruthven

Ruthven és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 711 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ruthven tenia 711 habitants, 325 habitatges, i 202 famílies. La densitat de població era de 653,6 habitants/km².
Dels 325 habitatges en un 24% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 25,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.027 $ i la renda mediana per família de 40.469 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.094 $ mentre que les dones 16.719 $. La renda per capita de la població era de 17.079 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ruthven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ruthven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Instituto de Estudios Alicantinos

L'Instituto de Estudios Alicantinos (IDEA o IEA) va ser un institut cultural dependent de la Diputació Provincial d'Alacant, fundat el 1951 i transformat al començament dels anys vuitanta en l'Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert.
En un primer moment l'IEA estava integrat dins el Patronat Josep Maria Quadrado, del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) i el 1979 era membre de la Confederación Española de Centros de Estudios Locales (CECEL), organisme que contribuí a crear. La seva funció era la d'orientar, coordinar i impulsar les recerques i estudis de naturalesa científica, literària i artística en la província d'Alacant, preferentment en totes aquelles matèries de caràcter i interès local. Estava organitzat en diverses seccions especialitzades, dedicades respectivament a la literatura, les arts plàstiques, la música, els llibres i les biblioteques, la fotografia i el cinema i la premsa i els mitjans de comunicació. Principal impulsor dels estudis locals i provincials, es beneficià de l'increment de l'activitat científica i cultural que suposà la creació de la Universitat d'Alacant (1968). Després de la transició, i d'un intent frustrat de fusionar-lo amb la Institució Alfons el Magnànim de la Diputació de València dins la Institució Valenciana d'Estudis i Investigació (IVEI), creada per la Generalitat Valenciana, fou potenciat per les noves autoritats democràtiques, transformant-lo amb l'Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert.

## Referències

* 1 2 Furió i Diego, Antoni «Instituto de Estudios Alicantinos». Diccionari d'historiografia catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 2 juliol 2020].
# Molí de Vent

«Molí de vent o Molí de Vent» té aquests significats:
* Molí de vent, màquina que converteix energia eòlica en un moviment circular per mitjà d'aspes.
* Toponímia:
** Molí de vent (Garriguella)
** Molí de Vent (Palafrugell), paratge al municipi de Palafrugell (Baix Empordà)
** Puig del Molí de Vent (Calonge), muntanya al municipi de Calonge (Baix Empordà)
** Puig del Molí de Vent (Castell-Platja d'Aro), muntanya al municipi de Castell-Platja d'Aro (Baix Empordà)
** Puig del Molí de Vent (Palamós), muntanya al municipi de Palamós (Baix Empordà)
# Tirangites

Els tirangites (llatí Tyrangitae, grec Τυραγγεῖται, τυραγγέται, o Τυρεγέται), que vol dir els getes de Tyras, foren un poble de la Sarmàcia europea de la regió del riu Tyras, propers als Harpis i als Tagris, que vivien a la Baixa Mèsia.

## Referències

* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès), 1854.
# Regillum

Regillum (llatí: Regillum grec antic: Ῥήγιλλον) va ser una ciutat dels sabins esmentada per antics escriptors com a lloc de residència d'Atta o Attius Clausus, que va emigrar a Roma cap a l'any 505 aC amb un gran nombre de clients i seguidors, i va adoptar el nom d'Appius Claudius, fundant la tribu i la gens Clàudia.
Seixanta anys després Gai Claudi Sabí, oncle del decemvir Api Claudi Cras, es va retirar temporalment a Regillum, el lloc de naixement dels seus avantpassats, diu Titus Livi. Després d'això la ciutat no torna a aparèixer ni s'ha pogut situar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Regillum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 maig 2023].

## Bibliografia

* Titus Livi, Ab Urbe Condita.
# LUFS

Loudness, K-weighted, relative to full scale (LKFS) és una unitat de mesura de sonoritat estàndard que s'utilitza per a la normalització d'àudio en sistemes de televisió de difusió i altres serveis de reproducció de vídeo i música.
LKFS està estandarditzat a ITU-R BS.1770. El març de 2011, la Unió Internacional de Telecomunicacions (ITU) va introduir una porta de sonoritat en la segona revisió de la recomanació, ITU-R BS.1770-2. L'agost de 2012, la ITU va publicar la tercera revisió d'aquesta recomanació ITU-R BS.1770-3. L'octubre de 2015, la UIT va publicar la quarta revisió d'aquesta recomanació ITU-R BS.1770-4. El novembre de 2023, la ITU va publicar la cinquena revisió d'aquesta recomanació ITU-R BS.1770-5.
Unitats de sonoritat relatives a l'escala completa (LUFS) és un sinònim de LKFS que es va introduir a l'EBU R 128.
L'EBU ha suggerit que la ITU hauria de canviar la unitat a LUFS, ja que LKFS no compleix les convencions de denominació científica i no s'ajusta a l'estàndard establert a la norma ISO 80000-8. A més, suggereixen que el símbol del nivell de sonoritat, k-ponderat hauria de ser L$_k$, la qual cosa faria que L$_k$ i LUFS siguin equivalents quan LUFS indiqui el valor de L$_k$ amb referència a l'escala completa digital.
LKFS i LUFS són idèntics perquè tots dos es mesuren en escala absoluta i tots dos iguals a un decibel (dB).
Les unitats de sonoritat (LU) són una unitat addicional utilitzada a l'EBU R128. Descriu L$_k$ sense referència absoluta directa i, per tant, descriu diferències de nivell de sonoritat.

## Referències

* ↑ «Mastering & loudness – FAQ» (en anglès). Spotify for Artists. Arxivat de l'original el 2021-03-02. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «Mixing and Mastering Using LUFS» (en anglès). Mastering The Mix. [Consulta: 13 febrer 2020].
* ↑ «Free Online Loudness Analyser | LUFS» (en anglès). [Consulta: 14 juny 2024].
* ↑ «What Are LUFS? The Complete Guide» (en anglès). [Consulta: 14 juny 2024].
# Al-Hal·laj

Abu-l-Mughith al-Hussayn ibn Mansur ibn Mahamma al-Baydawí, conegut en persa per Mansur-e Hal·laj (persa: منصور حلاج) i en àrab com al-Hal·laj (àrab: الحلاج, al-Ḥallāj) (Fars, 858 - Bagdad, 922) fou un dels principals teòlegs i místics sufís perses, així com poeta, en llengua àrab.
Va predicar a Bàssora, Khuzistan i Khurasan, va fer tres vegades la peregrinació a la Meca i va predicar finalment a Bagdad. El seu moviment de reforma el va portar a la presó i fou condemnat i executat.

## Referències

* ↑ The new Cambridge history of Islam, Volume 4.. 1. publ.. Cambridge: Cambridge University Press, 2010, p. 47. ISBN 978-0-521-83824-5. «Perhaps the most controversial Su! was the Persian mystic al-Hallaj (d. 309/922).»
* ↑ John Arthur Garraty, Peter Gay, The Columbia History of the World, Harper & Row, 1981, page 288, ISBN 0-88029-004-8
* ↑ Jawid Mojaddedi, "ḤALLĀJ, ABU'L-MOḠIṮ ḤOSAYN b. Manṣur b. Maḥammā Bayżāwi" in Encyclopedia Iranica
* 1 2 Louis Massignon, Louis Gardet. Encyclopedia of Islam, 2nd ed., Vol. 3, "Al-Halladj". Brill, 1986, p. 99–100.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Al-Ḥallādj".
* Hal·lāg. Dīwān, edició, traducció i cal·ligrafia àrab de Halil Bárcena, Fragmenta Editorial, 2010. ISBN 978-84-92416-30-1.

## Enllaços externs

* Reivindicación y vigencia de Al-Hallaj
# Iwajuku

Iwajuku (岩宿遺跡, Iwajuku iseki) és un jaciment arqueològic situat a Midori, a la prefectura de Gunma al Japó. El lloc va ser dissenyat el 1949 per l'arquitecte aficionat Tadahiro Aizawa, que va confirmar l'existència de dos estrats culturals, contenint petits projectes com a llocs de projectils i fulles fetes d'obsidiana i àgata datades del període paleolític japonès.
Aquest descobriment desafia la teoria vigent aleshores segons la qual l’ocupació humana de l’arxipèlag japonès comença al període Jomon i indica que els humans hi han viscut al 10è mil·lenni aC., o des del final de l'última era glacial.
El lloc va ser designat lloc històric nacional per l'Agència d'Afers Culturals el 1979.

## Referències

* ↑ «Jomon Fantasy | Science and Technology | Trends in Japan | Web Japan». [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ Imamura, Keiji. University of Hawaii Press. Prehistoric Japan (en anglès), 1996. ISBN 963-9465-12-7.
* ↑ «Bulletin of the International Jomon Culture Conference "FAKERY" AT THE BEGINNING, THE ENDING AND THE MIDDLE OF THE JOMON PERIOD», 27-08-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-27. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Agency for Cultural Affairs». Arxivat de l'original el 2012-09-15. [Consulta: 4 maig 2021].
# Molí de Vent de Ciutadilla

El Molí de Vent de Ciutadilla és una obra de Ciutadilla (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es troba a uns tres-cents metres a l'est del castell de Ciutadilla, al mig de la serra que delimita pel sud la vall del Corb i molt a prop del dipòsit d’aigua de la població. Aquesta posició aparentment vinculada a la fortificació ha fet que molts el consideressin una torre defensiva de la fortalesa per la part més vulnerable, tot i que els seus elements poliorcètics no eren precisament els més adequats.

## Referències

* ↑ «Molí de Vent de Ciutadilla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 agost 2021].
# Tour de França de 2000

El 87é Tour de França es va disputar de l'1 al 23 de juliol de 2000 sobre un recorregut de 20 etapes més el pròleg inicial, i amb un total de 3662 km que el vencedor va cobrir a una velocitat mitjana de 39,569 km/h. La carrera va començar en Futuroscope i va acabar en París, en el clàssic final dels Camps Elisis.

### Bibliografia

* Augendre, Jacques. Guide historique (PDF) (en francès). París: Amaury Sport Organisation, 2016 [Consulta: 27 octubre 2016].
* Nauright, John; Parrish, Charles. Sports Around the World: History, Culture, and Practice. 2. Santa Barbara, CA: ABC-CLIO, 2012. ISBN 978-1-59884-300-2.
* Race regulations. París: Amaury Sport Organisation, 2000 [Consulta: 27 octubre 2016]. Arxivat 21 August 2000$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial a Wayback Machine (archived 16 d'agost de 2000) (anglès)
* El Tour de França del 2000 a Cyclingnews.com (anglès)
# Vacherin

El vacherin és un formatge fet amb llet de vaca, de pasta crua premsada, suau i elàstica. És madurat durant un període mínim de tres setmanes i té un gust lleugerament salat i textura cremosa. Es presenta amb forma de barra i envoltat d'una crosta d'escorça d'avet.
És originari de la Savoia. Les varietats més populars són el vacherin friburguès i el vacherin Mont-d'Or.

## Enllaços externs

* Informació diversa sobre el vacherin. Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine. (italià), (francès), (anglès) i (alemany)
# Moment of Glory

Moment of Glory és el 17è àlbum d'estudi del grup de Heavy Metal alemany Scorpions, publicat el 2000, amb l'Orquestra Filharmònica de Berlín. Tots els títols són arranjaments per Christian Kolonovits. La cançó Moment of Glory va ser la cançó oficial de l'EXPO 2000 a Hannover, Alemanya.

## En directe

El programa de concert de Moment of Glory es va presentar per primera vegada a Hannover, en l'EXPO el 2000. El director de l'orquestra del qual va ser Christian Kolonovits. El 2001, aquest show de rock simfònic va tenir lloc en una gira de set ciutats de Rússia als països Bàltics. Christian Kolonovits i Scott Lawton alternaven de directors d'orquestra.

## Llista de cançons

* "Hurricane 2000" – 6:04
* "Moment of Glory" – 5:08
* "Send Me an Angel" – 6:19
* "Wind of Change" – 7:36
* "Crossfire" (Instrumental) – 6:47
* "Deadly Sting Suite" (Instrumental) – 7:22
* "Here in My Heart" – 4:20
* "Still Loving You" – 7:28
* "Big City Nights" – 4:37
* "Lady Starlight" – 5:32
* "Hurricane 2000" (edició de ràdio) (cançó extra)

## Formació

* Klaus Meine: Cantant
* Rudolf Schenker: Guitarra
* Matthias Jabs: Guitarra
* James Kottak: bateria
* Ken Taylor: Baix
Músics convidats
* Zucchero - Cantant (Send Me an Angel)
* Ray Wilson (de Genesis i Stiltskin) - Cantant (Big City Nights)
* Lyn Liechty - Cantant (Here in My Heart)

## Enllaços externs

* (anglès) (alemany) Web oficial Arxivat 2012-10-31 a Wayback Machine.
# Iván de la Peña López

Iván de la Peña López (Santander, 6 de maig de 1976) és un exfutbolista càntabre format a Catalunya, on va desenvolupar la major part de la seva carrera futbolística durant les dècades dels 1990 i 2000. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

De ben jove va viatjar a Catalunya i es va formar com a futbolista al planter del FC Barcelona, club amb el qual va debutar a primera divisió el 1995, amb 19 anys, al costat d'altres grans jugadors en l'anomenada lleva del mini. Jugava a la posició de migcampista i la seva característica principal consistia a ser un excel·lent passador. Tant la seva qualitat com a futbolista, així com la seva personalitat i imatge (sempre va amb el cap afaitat, cosa que li valgué el sobrenom de lo pelat) el convertiren en un ídol a Can Barça. Però tant les lesions, com la falta de confiança d'alguns entrenadors el portaren a abandonar el club. Després de voltar per Itàlia i França el 2002 fitxà pel RCD Espanyol de Barcelona, club on es va estabilitzar, aconseguint finalitzar amb èxits els seus últims anys com a futbolista professional. Va ser internacional amb la selecció d'Espanya en totes les categories inferiors, i va debutar amb la selecció absoluta l'any 2005. L'any 2006 guanyà la Copa del Rei amb l'Espanyol.
El 19 de maig de 2011 va anunciar la seva retirada del futbol professional, i el 21 de maig jugà el darrer partit, rebent l'homenatge de l'afició.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Supercopa d'Espanya | FC Barcelona | Espanya | 1996-1997 |
| Copa del Rei | FC Barcelona | Espanya | 1996-1997 |
| Copa del Rei | FC Barcelona | Espanya | 1997-1998 |
| Lliga espanyola de futbol | FC Barcelona | Espanya | 1997-1998 |
| Supercopa d'Europa | FC Barcelona | Espanya | 1997 |
| Recopa d'Europa | FC Barcelona | Espanya | 1997 |
| Supercopa d'Itàlia | Lazio | Itàlia | 1999 |
| Recopa d'Europa | Lazio | Itàlia | 1999 |
| Copa del Rei | RCD Espanyol | Espanya | 2005-2006 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Espanya | 2005-2006 |

## Referències

* ↑ «Iván De la Peña anuncia su despedida del fútbol» (en castellà). Barcelona: As.com, 19-05-2011. [Consulta: 19 maig 2011].
# Molí de Vilartimó

El Molí de Vilartimó és un edifici del municipi de Borredà (Berguedà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí de Vilartimó és format per dues construccions, el casal moliner i el molí, situats al marge d'esquerre de la riera de Merlès. El casal moliner és un edifici d'estructura clàssica, amb la façana orientada a llevant i situat a un nivell superior al del molí. Aquest es conserva en mal estat; és de planta rectangular, amb els fonaments sobre la roca viva. Conserva restes de murs fets amb carreus ben escairats, disposats en filades, així com el cacau, part del rec i la resclosa. La resclosa, un dels elements més interessants del conjunt, és de fusta i reprodueix un dels vells models medievals.

## Història

El molí de Vilartimó fou construït al segle xvii al peu de la riera de Merlès i es va mantenir actiu fins després de la guerra civil (1936- 1939). Està situat dins del terme parroquial del santuari de Saldelles, formava part de la jurisdicció senyorial del monestir de santa Maria de Ripoll des del s. X. El molí fou cedit pel monestir al mas que li dona nom, situat dins del terme municipal de Lluçà (Osona).

## Referències

* 1 2 «Molí de Vilartimó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Trubettxina

Trubettxina (en rus: Трубетчина) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 83 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Transmarisca

Transmarisca o Tromariska fou una fortalesa de la Baixa Mèsia a la part oposada al lloc on el riu Marica desaigua al Danubi.
La fortalesa fou seu de dos cohorts de la Legió XI Claudia i de tropes lleugeres. Constantí el Gran hi va fer construir un ferri que duia fins a la fortalesa de Constantiana Daphne, situada a l'altra riba del riu.
En aquest lloc durant les guerres gòtiques l'emperador Valent va aixecar un pont de pontons la primavera del 367 i l'exèrcit de campanya de Tràcia van travessar per atacar als teruings d'Atanaric, que atacaven als teruings de Fritigern, que s'havien convertit a l'arrianisme.

## Referències

* ↑ (anglès) Herwig Wolfram. History of the Goths. Thomas J. Dunlap, trans. Berkeley: University of California Press, 1988.