OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jofre V de Rocabertí

Jofre de Rocabertí i de Serrallonga (? - ?, ? - 1342) conegut com a Jofre V fou vescomte de Rocabertí entre 1324 i 1342. Es va casar amb Elisenda de Montcada, neboda de la reina homònima i filla del majordom reial Ot de Montcada i de Pinós, amb la qual va tenir tres fills: Felip Dalmau I de Rocabertí, hereu del vescomtat, Benet i Joan Guerau.
Començà el seu govern amb problemes a la baronia de Maçanet de Cabrenys per problemes de vassallatge amb el rei de Mallorca, però com que aquesta baronia passà al seu germà Guillem Galceran de Rocabertí aquest conflicte no l'afectà.
Tenia fama de bon diplomàtic i això va fer que fos un dels cinc nobles que havien de dirimir la successió al regne de Mallorca després de la mort de Sanç I de Mallorca, juntament amb el vescomte de Cardona, Bernat de Cabrera, el comte de Pallars i Guillem de Montcada. També fou ell l'encarregat de mitjançar entre el comte de Pallars i el vescomte de Cardona, tot i que la intervenció de l'infant Alfons a favor del primer, que era el seu cunyat, va frustrar l'acció.
Va assistir a la solemne coronació d'aquest infant (Alfons III el Benigne), a Saragossa (1328) i que Ramon Muntaner explica amb gran profusió de detalls a la seva obra. També fou present a la coronació de Pere III el Cerimoniós a la mateixa ciutat (1336). Va participar en la campanya de Granada el 1331, que va resultar un fracàs.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Jofre V de Rocabertí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jalingo

Jalingo és una ciutat de Nigèria, capital de l'estat de Taraba i de l'emirat tradicional de Muri. Jalingo es troba als turons de la sabana a la zona de les muntanyes Shebshi a 40 km al sud-oest del riu Benue. La seva població és de 140.000 habitants el 2006.
Va esdevenir capital després que l'estat de Gongola es va dividir en dos estats. l'estat d'Adamawa i l'estat de Taraba. És un mercat de productes locals i seu d'una granja del govern. Està connectada per carretera amb Yola i Wukari.

## Notes

* ↑ Nigeria: Administrative Division
* ↑ «The World Gazeteer». Arxivat de l'original el 2007-10-01. [Consulta: 22 desembre 2015].

## Vegeu també

* Gassol, Àrea de Govern Local en l'Estat de Taraba, Nigèria.
# Jalisco

Jalisco és un dels trenta-un estats que constitueixen Mèxic. Oficialment l'àrea de l'estat és de 80.386 km², però hi ha municipis en disputa amb altres estats. Jalisco limita a l'oest amb l'oceà Pacífic, al nord-oest amb els estats de Nayarit, Zacatecas i Aguascalientes, al nord amb San Luis Potosí, a l'est amb l'estat de Guanajuato i al sud amb Colima i Michoacán. El nom de l'estat prové del nàhuatl Xalli, que significa sorra, i ixco que significa lloc. Per això, abans s'acceptava l'ortografia "Xalisco".
La capital de Jalisco és la ciutat de Guadalajara, la segona més gran i important de Mèxic. Altres ciutats importants són Chapala, Ciudad Guzmán i Puerto Vallarta, el tercer port més important de Mèxic, i una important destinació turística mundial. El llac d'aigua dolça més gran de Mèxic, el Llac de Chapala, es troba a l'estat de Jalisco.
Jalisco és l'estat on es van originar la música mariachi i el tequila.

## Vegeu també

* Tequila (Jalisco)
* Cabo Corrientes (Jalisco)
* Ahualulco de Mercado

## Referències

* ↑ «Jalisco». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joan Carol Opaliński

Joan Carol Opalinski (en polonès Jana Karola Opalińskiego) va néixer a Poznań (Polònia) el 10 de gener de 1642 i va morir a la mateixa ciutat polonesa el 26 de març de 1695. Era un noble polonès fill de Cristòfol Opalinski (1609-1655) i de Teresa Constança Czarnkowska (1615-1660).

## Matrimoni i fills

El 4 de desembre de 1678 es va casar a Poznań amb Sofia Anna Czarnkowska (1660-1701), filla d'Adam Uriel Czarnkowski (1638-1675) i de Teresa Zaleska (1640-1669). El matrimoni va tenir quatre fills:
* Maria, nascuda i morta el 1679.
* Caterina (1680-1743), casada amb el qui seria rei de Polònia Estanislau Lesczynski (1677-1766).
* Un fill nascut mort el 1681.
* Estanislau, nascut i mort el 1682.

## Enllaços externs

* Geneall.net
# Jay Chamberlain

Jay Chamberlain va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Chamberlain va néixer el 29 de desembre del 1925 a Los Angeles, Califòrnia, Estats Units i va morir l'1 d'agost del 2001 a Tucson, Arizona.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1962 (la tretzena temporada de la història) del Campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 21 de juliol del 1962 el GP de Gran Bretanya al circuit d'Aintree.
Jay Chamberlain va participar en un total de tres proves puntuables per al campionat de la F1, aconseguint una quinzena posició com a millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel Campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1962 | Ecurie Excelsior | Lotus | Climax | HOL | MON | BEL | FRA | GBR 15 | ALE NVQ | ITA NVQ | USA | SUD | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Jorge Guillén Álvarez

Jorge Guillén Álvarez (Valladolid, 18 de gener de 1893 - Màlaga 6 de febrer de 1984) és un poeta espanyol membre de la generació del 27.
La seva vida transcorre paral·lela a la del seu amic Pedro Salinas, a qui va succeir com lector d'espanyol a La Sorbona des de 1917 a 1923. Va ser també catedràtic de les universitats de Múrcia (1925-1929) i Sevilla (1932-1938), amb un intermedi a la d'Oxford (1929-1931).
Exiliat, s'estableix als Estats Units i prossegueix allà la seva docència universitària. En jubilar-se, resideix a Itàlia on contreu segones noces. Després es trasllada a Màlaga. El 1977 se li concedeix el premi Miguel de Cervantes.

## Obra poètica

* Cántico (75 poesies), M., Revista de Occidente, 1928.
* Cántico (125 poesies), M., Cruz y Raya, 1936.
* Cántico (270 poesies), México, Litoral, 1945.
* Cántico (334 poesies), Bs. As., Sudamericana, 1950.
* Huerto de Melibea, M., Ínsula, 1954.
* Del amanecer y el despertar, Valladolid, 1956.
* Clamor. Maremagnun, Bs. As., Sudamericana, 1957.
* Lugar de Lázaro, Málaga, Col. A quien conmigo va, 1957.
* Clamor... Que van a dar en la mar, Bs. As., Sudamericana, 1960.
* Historia Natural, Palma, Papeles de Sons Armadans, 1960.
* Las tentaciones de Antonio, Florencia/Santander, Graf. Hermanos Bedia, 1962.
* Según las horas, Puerto Rico, Editorial Universitaria, 1962.
* Clamor. A la altura de las circunstancias, Bs. As., Sudamericana, 1963.
* Homenaje. Reunión de vidas, Milán, All'Insegna del Pesce d'oro, 1967.
* Aire nuestro: Cántico, Clamor, Homenaje, Milán, All'Insegna del Pesce d'oro, 1968.
* Guirnalda civil, Cambridge, Halty Eferguson, 1970.
* Al margen, M., Visor, 1972.
* Y otros poemas, Bs. As., Muchnik, 1973.
* Convivencia, M., Turner, 1975.
* Final, B., Barral, 1981.
* La expresión, Ferrol, Sociedad de Cultura Valle-Inclán, 1981.

## Enllaços externs

* Fundació Jorge Guillén Arxivat 2006-06-21 a Wayback Machine.
# Jorge González Rivera

Jorge González Rivera (Utuado, 20 de desembre de 1952) és un ex corredor olímpic porto-riqueny. Va guanyar competicions internacionals, com els Jocs Panamericans i va participar en els Jocs Olímpics de 1984 a Los Angeles i 1992 a Barcelona. El 1982, va marcar el rècord històric de la Marató de Ponce que el 2019 no s'havia trencat. Nascut a Utuado, Puerto Rico, el seu municipi té un estadi anomenat estadi Peco González en honor seu. El 1983, en els Jocs Panamericans de Caracas, Veneçuela, va guanyar la primera medalla d'or d'atletisme panamericana per a Puerto Rico.

## Assoliments

Representant Puerto Rico :
| 1982 | Central American and Caribbean Games | L'Havana, Cuba | 1er | Maraton | 2:26:40 |
| 1983 | Pan American Games | Caracas, Veneçuela | 1er | Marató | 2:12:43 (NR) |
| 1984 | Jocs Olímpics | Los Angeles, Estats Units | 13th | Marató | 2:14:00 |
| 1984 | Montreal International Marathon | Montréal, Canada | 1er | Marató | 2:12:48 |
| 1984 | Honolulu Marathon | Honolulu, United States | 1er | Marató | 2:16:25 |
| 1987 | Pan American Games | Indianapolis, United States | 3r | Marató | 2:21:14 |
| 1990 | Marató internacional de Montreal | Montréal, Canada | 1er | Marató | 2:16:18 |
| 1990 | Central American and Caribbean Games | Mexico City, Mexico | 1er | Marató | 2:18:55 |
| 1992 | Marató de Pittsburgh | Pittsburgh, Estats Units | 1er | Marató | 2:17:33 |
| 1992 | Jocs Olímpics | Barcelona | — | Marató | DNF |

## Referències

* ↑ Favoritos del Maratón La Guadalupe. Junior Lugo Marrero. La Perla del Sur. Ponce, Puerto Rico. Year 29. Issue. 7 December 2011. Retrieved 2 April 2014.
* ↑ Caracas vio a Peco González robarse el show

## Enllaços externs

* Classificacions anuals 1983
* Jorge González Rivera a Sports Reference (arxivat)
# Jesús Vidal i Rosell

Jesús Vidal i Rosell (1945 - 2014) fou un atleta i activista ecologista català.
Fou un pioner de l'ecologisme a les comarques de Ponent i col·laborador de la revista La Boira. Fou un dels màxims impulsors de la dignificació i recuperació de l'espai de la Mitjana per a l'ús i el gaudi de tota la ciutat de Lleida i encapçalà, a través del Col·lectiu Natura, algunes de les principals mobilitzacions contra FECSA per les tales massives d'arbres o contra la caça intensiva en l'espai. La seva perseverança i la dels seus companys acabarà aconseguint l'any 1994 la inclusió de la Mitjana en un extens parc fluvial.
Afiliat al Front Nacional de Catalunya, complí una setmana de presó a la Model per un cas en què s'havia vist involucrat pel seu cosí i militant anarcosindicalista Jordi Casanellas, qui li havia portat a la seva casa de la partida Fontanet l'activista llibertari José Caro Escañuela ferit de bala, on l'havia acollit a la cerca d'atenció mèdica d'urgència. Els encausats denunciaren que durant les setanta-dues hores que havien estat incomunicats a les dependències policials, primer al Govern Civil de Lleida i després a Via Laietana a Barcelona, sota l'aplicació de la legislació antiterrorista havien estat apallissats i maltractats, motiu pel qual presentaren les pertinents denúncies, que no foren ateses. La defensa de Vidal i del doctor Sal·lustià Estadella s'encarregà als advocats August Gil Matamala i Simeó Miquel.

## Referències

* ↑ «Jesús Vidal Rosell (Big Boy)». Atletes de Lleida. [Consulta: 28 juliol 2019].
* 1 2 Dalmau, Ferran; Sancho, David. Fills de la vuitena. Lleida: Pagès Editors, 2019, p. 88-90. ISBN 978-84-1303-086-9.
* ↑ «Se fuga un preso del Hospital Clínico de Barcelona». El País [Madrid], 09-02-1982. ISSN: 1134-6582.
# Jesús Velasco Muñoz

Jesús Velasco Muñoz (Madrid, 16 de gener de 1972) és un futbolista madrileny, que juga de defensa.

## Trajectòria

Velasco es va formar a les categories inferiors del Reial Madrid. Després de despuntar amb el Madrid B, debuta amb el primer equip la temporada 93/94, tot jugant vuit partits eixa campanya. L'estiu de 1994 és enviat a l'Sporting de Gijón.
A l'equip asturià esdevé titular en la defensa les dues primeres temporades, però la seua aportació baixarà a partir de la temporada 96/97, on passa a la suplència. Després del descens sportinguista, el madrileny recala a la UD Salamanca, on disputa 37 partits. Les dues següents temporades al club salmantí serien més discretes.
L'estiu del 2002 fitxa pel CD Numancia. El defensa seria una de les peces clau en l'ascens dels castellans a primera divisió el 2004, tot jugant fins a 39 partits. De nou a Primera, però, no té la mateixa continuïtat i apareix 19 partits.
El 2005 deixa el Numancia i juga al modest equip madrileny del San Sebastián de los Reyes. Un any després militaria en un d'altre, l'Atlético Pinto.

## Referències

* ↑ «Velasco, Jesús Enrique Velasco Muñoz - Futbolista» (en castellà). [Consulta: 28 juny 2017].
# Jorinda i Jorindel

Jorinda i Jorindel és un conte dels germans Grimm que es va fer popular a Alemanya.

## Argument

Jorinda i Jorindel són dos enamorats que cauen en mans d'una bruixa que viu enmig del bosc. La bruixa transforma la noia en un rossinyol i se l'emporta en una gàbia, mentre paralitza en Jorindel perquè no pugui fer res. Quan l'encanteri s'esvaeix, el jove busca la seva estimada debades i se'n va a casa desesperat. Allà somnia en una flor màgica que pot tornar la Jorinda en dona un altre cop i surt a buscar-la per tot el bosc. Finalment la troba i usant-la com a arma va a buscar la bruixa, que veu com la seva màgia no es pot activar davant de la flor. En tocar els pètals de la flor, la Jorinda torna a ser una noia i la parella pot anar-se i casar-se

## Anàlisi

La vella del bosc és una figura recurrent dels contes de fades (per exemple apareix a Hänsel i Gretel) i encarna el perill del desconegut, la bruixeria i els encanteris. En aquest cas l'objectiu de la bruixa és oposar-se a l'amor d'una parella, un dels temes més importants del Romanticisme, quan es va divulgar aquesta història. L'existència d'un amulet (la flor) prové de les històries d'aventures i èpiques de la tradició oral.

## Font

L'obra és presa de manera gairebé literal d'una narració de Johann Heinrich Jung, anomenat Stilling ("Johann Stilling" o "Heinrich Stilling"), 1740-1817 i publicada al seu Heinrich Stilling's Jugend, Jünglingsjahre, Wanderschaft (1777-1778) amb el títol de die Historie von Joringel und Jorinde. L'obra, així i doncs, data del 1777 i, de cara a interpretar-la correctament, hom ho ha de tenir present. No és pas un Volksmärchen “conte popular” sinó un Kunstmärchen “conte literari”, i, per acabar d'adobar-ho, la història d'en Heinrich Stilling fou versionada per Ludwig Tieck en el seu Der blonde Eckbert.
La interpretació com a obra de Heinrich Stilling no s'ha fet pas. Aquest escriptor, però, en el moment de maduresa, es va obrir a un tema de moda que va originar una gran obra literària comés ara el Faust de Goethe: es tracta del món demoníac, transcendental, poblat d'esperits, monstres i molta, molta de simbologia. És molt possible que la bruixa, l'arcàngel Zeraquiel -l'àngel del guariment, Zachariel, amb metàtesi, en la llista dels set arcàngels del papa Gregori I (vers el 540 – 12 Març 604)- i els mateixos protagonistes Jorinde i Joringel, obtinguin una explicació possible -i senzilla- a través dels llibres de màgia, angelologia i demonologia de mitjan segle xviii.

## Traducció al català

* Jorinda i Jorindel. Dins: Jaume Lluís Carles i Guillem Carles Grimm, Contes d'Infants i de la Llar. Volum I. Traducció de Carles Riba i Bracons. Barcelona: Editorial Catalana (Biblioteca Literària). Pàgs. 155-158.
* Jorinda i Jorindel. Dins: Jacob i Wilhelm Grimm, Ton i Guida i altres contes. Volum I. Versió de Carles Riba. Barcelona: Ediciones Juan Granica, 1986 (Lectures Moby Dick Nº 30). Pàgs. 82-85.

## Enllaços externs

* Die Historie von Joringel und Jorinde de Johann Heinrich Jung, genannt Stilling. (alemany)
# Joan II de Montferrat

Joan II de Montferrat, fou marquès de Montferrat del 1338 al 1372. Va ampliar els territoris heretats del seu pare i va fer encàrrecs pel papa Urbà V.

## Política al marquesat

Teodor era fill del marquès Teodor I de Montferrat i de la seva esposa Argentina Spinola. Des del 1336 el pare li va donar responsabilitats de govern en el marquesat. La mort de Teodor I el 1338 va comportar la seva ascensió al títol de marquès. A partir d'aquell any va engegar campanyes militars d'ampliació del territori. Amb l'ajut del seu cosí Otó IV de Brunswick-Grubenhagen, Joan va lluitar contra Carles II d'Anjou, rei de Nàpols, que tenia possessions al Piemont properes al marquesat. Els altres veïns contra els que va lluitar van ser els Savoia. El 9 d'octubre del 1338 fou nomenat governador d'Asti. El 22 d'abril del 1345, en la batalla de Gamenario, Joan va derrotar definitivament el vicari al Piemont dels Anjou, Reforza d'Angoult.
Amb el tàcit suport de Lluc Visconti, senyor de Milà, Joan va aconseguir ocupar: Alba, Bra, Valenza i el 1348 Cuneo. La seva fama va créixer el 1355, quan va escortar l'emperador Carles IV del Sacre Imperi Romanogermànic per Itàlia. A partir d'aquell any va ser patró de Cherasco, Novara i Pavia. Quan es va casar, però, va perdre el suport de l'emperador
Joan es va haver d'enfrontar l'atac de les tropes imperials i les dels Visconti, el conflicte acabarà amb la devolució dels territoris ocupats per Joan a Pavia a favor de les possessions dels Visconti a Asti. Però la situació era desfavorable: molts dels seus vassalls es van passar al costat dels Visconti, que ara eren més poderosos.
Després de la victòria de la tropa de mercenaris anomenada compagnia di ventura dei Tard-Venus, a Brignais el 6 d'abril del 1362, sobre l'armada del rei de França Joan II, comandada pel comte Jaume I de La Marca, i de la presa de Lo Pònt de Sent Esperit per part dels mercenaris que estaven devastant la Borgonya i el Llenguadoc i amenaçaven Avinyó, el papa Urbà V va donar a Joan 60.000 florins d'or perquè sotmetés a disciplina aquesta colla de brètols.
Joan II va fer testament el 1372, en el qual va conferir a Otó de Brunswick i a Amadeu VI de Savoia la responsabilitat d'educar els seus fills. Aquell mateix any va morir i fou enterrat a Chivasso.

## Matrimoni i descendència

Joan es va casar amb Elisabet de Mallorca el 4 de setembre del 1358 a Montpeller. Van tenir els següents fills:
* Otó (1358 - 1378)
* Joan (1360 - 1381)
* Teodor II (1364 - 1418)
* Guillem (1365 - 1400)
* Margarida de Montferrat (v1365 - 1420), casada el 1375 amb Pere II, comte d'Urgell.

## Referències

* ↑ Giorzet, 2010, p. 47.
* ↑ Sismondi i Renée, 1847, p. 225.
* ↑ Meloni, 1980, p. 841.

## Bibliografia

* Giorzet, Carlo Angelino. Feudo & nobili di Lozzolo, 2010.
* Meloni, Giusseppe «Giovanni II di Monferrato e le Baleari». Anuari d'Estudis Medievals [Barcelona], 10, 1980.
* Sismondi, Jean-Charles-Léonard; Renée, Amédée. Histoire des Français. 6, 1847.

## Enllaços externs

* Settia, Aldo, Dizionario Biografico degli Italiani, vol. LV, Roma, 2000, p.123-129
# Joseph Lowery

Joseph Echols Lowery (Huntsville, Alabama, 6 d'octubre de 1921 – Atlanta, 27 de març de 2020) fou un ministre estatunidenc de l'Església Metodista Unida i dirigent del Moviment afroamericà pels drets civils. Va fundar la Conferència de Lideratge Cristià del Sud amb Martin Luther King i altres; en fou vicepresident i, més tard, president del comitè i, de 1977 a 1997, en fou president. Lowery va participar en la majoria de les activitats importants del moviment de drets civils en els anys 1950 i 1960, i va continuar la seva tasca en els drets civils fins al segle XXI. En el moment de morir, era anomenat "Degà del Moviment de Drets Civils".
Entre els discursos famosos de Lowery hi ha el que va pronunciar en el funeral de la vídua de King Coretta. Va ser també l'encarregat de pronunciar la benedicció en la cerimònia inaugural de la presidència de Barack Obama. Mesos després el president Obama li va lliurar la Medalla Presidencial de Llibertat el 2009.
La seva esposa, Evelyn Gibson Lowery (1925-2013), fou també una activista dels drets civils.

## Referències

* ↑ BBC 28-03-2020
* ↑ Haskins, Jim. Black Stars: African-American Religious Leaders. San Francisco, CA: Jossey-Bass, 2008, p. 91.
* ↑ Elliott, Debbie. «Rev. Joseph Lowery, 'Dean' Of The Civil Rights Movement, Dies At 98» (en anglès). National Public Radio, 28-03-2020. [Consulta: 28 març 2020].

## Enllaços externs

* 24 de gener de 2006 conferència a la Universitat John Carroll
* Lowery Institute
* Blog "Carretera cap a la llibertat", referència a la benedicció de la cerimònia inaugural
* Aparicions a C-SPAN
# José Bueno Quejo

José Bueno Quejo (m. 1941) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Militar professional, al juliol de 1936 ostentava el rang de capità i es trobava destinat en el batalló d'infanteria aquarterat a Santoña. Segons alguns autors hauria estat implicat en la conspiració militar contra la República, si bé a última hora s'hauria mantingut fidel a la legalitat republicana i oposat a la revolta.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va posar al capdavant d'una columna de milicians que va operar en les zones de muntanya. Posteriorment exerciria com a comandant de la 2a Divisió santanderina, encarregada de vigilar les comunicacions de Santander amb Burgos. Després de la caiguda del Front nord va tornar a la zona centro-sud republicana, on va continuar exercint llocs militars. Al febrer 1939 va ser nomenat cap d'Estat Major de la 22a Divisió, al front d'Andalusia.
Capturat pels franquistes al final de la contesa, va ser executat a Còrdova el 22 de gener de 1941, als quaranta-tres anys.

## Notes

* ↑ Va ser ajudant del comandant José García Vayas, cap accidental del batalló que es va oposar a la revolta en Santoña.

## Referències

* ↑ Solla Gutiérrez, 2005, p. 82.
* ↑ Palaia Gutiérrez, 2005, p. 110n.
* ↑ Gutiérrez Flores, 2006, p. 1016.
* ↑ Solla Gutiérrez, 2010, p. 37.
* ↑ Engel, 1999, p. 224.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 60.
* ↑ Solla Gutiérrez, 2010, p. 319.
* ↑ Engel, 1999, p. 209.
* ↑ Gutiérrez Flores, 2006, p. 1013.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Gutiérrez Flores, Jesús. Guerra civil en Cantabria y pueblos de Castilla. Libros en Red, 2006.
* Solla Gutiérrez, Miguel Ángel. La sublevación frustrada: los inicios de la Guerra Civil en Cantabria. Santander: Universidad de Cantabria, 2005. ISBN 84-8102-968-8.
* Solla Gutiérrez, Miguel Ángel. La República sitiada. Trece meses de Guerra Civil en Cantabria. Santander: Ediciones de la Universidad de Cantabria, 2010.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# José Luis Deus Rodríguez

José Luis Deus Rodríguez (Lausana, 12 de gener de 1977) és un futbolista gallec nascut a Suïssa. Ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Format al planter del Deportivo de La Corunya, Deus va destacar amb el filial i la temporada 96/97, debuta amb el primer equip. Només jugaria 12 encotres a la màxima categoria amb els gallecs. Per eixes dates, va ser convocat per acudir al Mundial sub-20 de 1997 celebrat a Malaisia, on Deus fou el màxim golejador del combinat espanyol.
En busca d'oportunitats, juga la temporada 98/99 a l'Hèrcules CF on marca 4 gols en 30 partits. L'Hèrcules baixa a Segona B i el davanter retorna al Deportivo per militar al filial, i a l'any següent, marxa a l'Sporting Braga portugués.
Retornaria a la competició de l'Estat espanyol a l'estiu del 2001 per jugar amb el Gimnàstic de Tarragona. Signaria amb els catalans la seua millor temporada: 9 gols en 40 partits, insuficients per la permanència a la categoria d'argent. La temporada 02/03 recala al Xerez CD, on qualla dues campanyes força irregulars, i després s'incorpora a la UD Salamanca, que també baixaria a Segona B. Acompanyaria una temporada als castellans en la categoria de bronze.
El 2006 fitxa pel Terrassa FC, i dos anys després, retorna a Galícia per militar al Racing de Ferrol, ambdós a la Segona B.

## Enllaços externs

* Fitxa de Deus