OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Villa Pancho

Villa Pancho és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Villa Pancho tenia 386 habitants, 96 habitatges, i 86 famílies. La densitat de població era de 496,8 habitants per km².
Dels 96 habitatges en un 67,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,4% hi vivien parelles casades, en un 20,8% dones solteres, i en un 9,4% no eren unitats familiars. En el 7,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,5% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 13% de 45 a 60 i un 4,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 12.500 $ i la renda mediana per família de 13.472 $. Els homes tenien una renda mediana de 14.625 $ mentre que les dones 11.786 $. La renda per capita de la població era de 5.685 $. Aproximadament el 55,7% de les famílies i el 46,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Villa Pancho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Villa Pancho». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Velenje

Velenje és un municipi d'Eslovènia, amb 33,331 habitants. A causa de la seva mina, la ciutat s'expandí especialment després de la Segona Guerra Mundial. Després de la mort del president de Iugoslàvia Josip Broz Tito, fou rebatejada amb el nom de Titovo Velenje el 1981, però tornà al nom antic el 1991, poc després de la independència d'Eslovènia.
Velenje és la seu de Gorenja, i l'antiga ciutat natal de Jolanda Čeplak, una coneguda atleta eslovena que aconseguí una medalla olímpica de bronze.

## Persones il·lustres

* Amir Karić

## Ciutats agermanades

* Prievidza, Eslovàquia

## Enllaços externs

* Velenje.com, portal d'informació sobre la ciutat (en eslovè)
* Velenje - Lloc web oficial (eslovè)
# Muriel Barbery

Muriel Barbery (Casablanca, Marroc, 1969) és una escriptora francesa i professora de filosofia. Va estudiar a l'Escola Normal Superior i després fou professora a la UIMP de Saint-Lô. Actualment resideix al Japó.
L'any 2000 va aparèixer la seva primera novel·la Una llaminadura (Une gourmandise) que és una crítica a la recerca d'un gust desconegut. Fou traduïda a 12 llengües.
El 2006 publicava L'elegància de l'eriçó (en francès L'Élégance du hérisson) que fou la sorpresa editorial de l'any, amb més de 600.000 exemplars venuts i que ocupà durant 30 setmanes el número 1 de vendes.Aquesta novel·la ha rebut diversos guardons i ha estat traduïda a més de 50 llengües. En català ha estat traduïda per Edicions 62. Ha estat adaptada al cinema per Mona Achache (Le Hérisson, 2009).
També ha estat traduïda al castellà la seva obra Rapsodia Gourmet per l'Editorial Seix Barral (2011) i La vida de los elfos (Seix Barrall, 2015). Al català trobem La vida dels Elfs (Edicions 62, 2015).

## Obra

* 2000 : Une gourmandise, éditions Gallimard, coll. « Blanche », 2000, 145 p. ISBN 2-07-075869-9 ; rééd. 2002, coll. « Folio » (n° 3633), 165 p. ISBN 2-07-042165-1
* 2006 : L'Élégance du hérisson, éditions Gallimard, coll. « Blanche », 2006, 359 p. ISBN 2-07-078093-7 ; rééd. 2007, coll. « Folio » (n° 4939), 413 p. ISBN 978-2-07-039165-3
* 2015 : La Vie des elfes, éditions Gallimard, coll. « Blanche », 2015, 304 p. ISBN 2-07-014832-7
* 2019: Un étrange pays, éditions Gallimard, coll. « Blanche »,2019, 400 p. ISBN 9782072831508

## Referències

* ↑ Alexandre Fillon, Muriel Barbery, la surprise de l'année Arxivat 2011-02-23 at Wikiwix, Madame Figaro, 22 juin 2007.
* ↑ Mohammed Aïssaoui, « Muriel Barbery : pourquoi le silence ? », Le Figaro, mis en ligne le 3 juillet 2009.
* ↑ G.M., « Muriel Barbery : la reine du best-seller reste zen », Le Figaro, mis en ligne le 17 avril 2009.
* ↑ « Le charme discret de Muriel Barbery », Le Figaro, 15 octobre 2007.
* ↑ Marie Chaudey «Une vie après le hérisson» (en français). La Vie, 3627, mars 2015, pàg. 72-74. ISSN: 0151-2323.
# Riu Vascão

El Riu Vascão és un afluent del Guadianaque fa, parcialment, de frontera entre l'Alentejo i l'Algarve, dues regions de Portugal.
Segons Adalberto Alves, en el seu Dicionário de Arabismos da Língua Portuguesa, l'origen del topònim Vascão és la paraula àrab baṣqa, «zona rocosa». Segons altres estudiosos, la paraula àrab "basqa" significaria "zona de pedres negres".
Afluent pel marge dret del riu Guadiana, és el riu portuguès més llarg entre els que no tenen preses o altres interrupcions artificials. El riu i els seus voltants estan classificats com a lloc Ramsar.

## Referències

* ↑ «Rio Vascão» (en castellà). mapcarta.com. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Boeschoten, Hendrik; Rentzsch, Julian. Turcology in Mainz (en anglès). Otto Harrassowitz Verlag, 2010, p. 286. ISBN 978-3-447-06113-1.
* ↑ «Vascão River». Ramsar Sites Information Service, 2012. [Consulta: 8 gener 2023].
# Llengua oro

L′oro o oron és una llengua que es parla a l'estat de Akwa Ibom, al sud-est de Nigèria. Es parla a la LGA d'Oron.
L'oro és una llengua de la subfamília lingüística de les llengües del baix Cross, que formen part de les llengües Benué-Congo. L'oro té diversos dialectes i disposa d'una gramàtica.
L'Etnologue xifra que el 1989 hi ha 75.000 parlants d'ibuoro.
El 94% dels ilue-parlants són seguidors de les religions cristianes: el 9% pertanyen a esglésies evangèliques, el 35% són protestants, el 15% són catòlics i el 50% són d'esglésies independents. El 6% restant són seguidors de religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 oron al joshuaproject
* 1 2 3 oro a l'ethnologue
# Mark Christian

Mark Christian (Douglas, Illa de Man, 20 de novembre de 1990) és un ciclista manx, professional des del 2012 i actualment a l'equip Eolo-Kometa Cycling Team. Combina la carretera amb la pista on ha obtingut algunes victòries.
La seva germana Anna també es dedica al ciclisme.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió d'Europa júnior en Madison (amb Luke Rowe)
* 2009
** Campió nacional en Madison (amb Peter Kennaugh)
* 2010
** Campió nacional en Madison (amb Luke Rowe)
* 2012
** Campió nacional en Madison (amb Simon Yates)

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2014-2015
** 1r a Londres, en Persecució per equips
** 1r a Londres, en Madison

## Palmarès en carretera

* 2008
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia júnior

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 138è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 75è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Pactol

Pactol (en grec antic Πακτωλός, Pactolos), va ser un déu fluvial de la mitologia grega fill d'Oceà i de Tetis. Algunes tradicions el fan fill de Zeus i de Leucòtea. Va ser pare d'Eurianassa.
És el déu del riu homònim més important de Lídia, a l'Àsia Menor. El seu curs arrossegava partícules d'or d'ençà que Mides s'hi va banyar per despendre's del seu poder de convertir en or tot el que toqués. Nonnos explica a les Dionisíaques que durant una celebració dels misteris d'Afrodita, va desflorar, sense saber-ho, la seva germana Demòdice. Quan ho va saber, es va llançar al riu anomenat Cisòrroas (que vol dir "corrent d'or" perquè les seves aigües porten palletes d'or), riu, que després del seu suïcidi va prendre el nom de Pactol.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 165. ISBN 8429741461.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 404. ISBN 9788496061972.
# Villa Park

* Per a altres significats, vegeu «Villa Park (Califòrnia)».
El Villa Park és un estadi de futbol de la ciutat de Birmingham, Anglaterra. Actualment és l'estadi de l'Aston Villa Football Club, un club de la Premier League, la primera divisió del futbol anglès. Fou inaugurat el 1874 i té una capacitat per 43.000 espectadors, tot i que actualment s'està ampliant per arribar als 51.000 espectadors. Aquest estadi ha estat la seu de semifinals de la FA Cup i de partits internacionals de la selecció anglesa, el primer partit que va jugar Anglaterra en aquest camp va ser el 1899. El Villa Park també ha estat la seu de tres partits de la Copa Mundial de Futbol del 1966 i quatre de l'Eurocopa del 1996.

## Enllaços externs

* Images tagged Villa Park at Flickr
* Stadium Guide Article
# Muriel Kennett Wales

Muriel Kennett Wales (Belfast, 9 de juny de 1913 - Vancouver, 8 d'agost de 2009) va ser una matemàtica irlandesa-canadenca, considerada com la primera dona irlandesa a obtenir un doctorat en matemàtica pura.
Muriel Kennett va nàixer el 9 de juny de 1913 a Belfast. En 1914, sa mare es va traslladar a Vancouver i es va tornar a casar, per la qual cosa Muriel va passar a ser coneguda pel nou cognom de sa mare: Wales.
Va estudiar a la Universitat de Colúmbia Britànica, on va obtenir el grau en 1934 i un màster en 1937 amb la tesi Determination of Bases for Certain Quartic Number Fields (Determinació de bases per a certs cossos de nombres cuárticos). En 1941 va obtenir el seu doctorat de la Universitat de Toronto amb la dissertació Theory of Algebraic Functions Based on the Use of Cycles (Teoria de funcions algebraiques basada en l'ús de cicles), dirigida per Samuel Beatty (que al seu torn va ser la primera persona a obtenir un doctorat a Canadà, en 1915).
Va passar la major part de la dècada de 1940 treballant en física atòmica, a Toronto i a Mont-real, i en 1949 va tornar a Vancouver, on va treballar en l'empresa de transport del seu padrastre.

## Referències

* ↑ «The First Irish Woman with a Doctorate in Maths (Feb 2017)» (en anglès britànic). Plone site. [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ La primera dona nascuda i criada a Irlanda que va obtenir un doctorat en matemátiques (no pures) fou Sheila Tinney el 1941.
* 1 2 O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Muriel Kennett Wales» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* ↑ Wales, Muriel. Determination of Bases for Certain Quartic Number Fields (en anglès). University of British Columbia, 1937.
* ↑ Wales, Muriel «Theory of Algebraic Functions Based on the Use of Cycles». Royal Society of Canada, 1944.

## Bibliografia

* Sabourin, Gilles «The Women Scientists of the Montreal Laboratory» (en anglès). Canadian Nuclear Society Bulletin, Vol. 36, Num. 4, 2015, pàg. 35-39. ISSN: 0714-7074.
* Sabourin, Gilles «Women of the Montreal Laboratory – II» (en anglès). Canadian Nuclear Society Bulletin, Vol. 37, Num. 4, 2016, pàg. 24-29. ISSN: 0714-7074.

## Enllaços externs

* Muriel Kennett Wales al Mathematics Genealogy Project.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Muriel Kennett Wales» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Rolls-Royce Trent 1000

El Rolls-Royce Trent 1000 és un motor aeronàutic turboventilador d'alt índex de derivació, fabricat per la companyia britànica Rolls Royce plc. El Trent 1000 s'utilitza en els el Boeing 787 Dreamliner.

## Disseny i desenvolupament

El 6 d'abril de 2004 Boeing va anunciar que havia escollit dos constructors de motors pel seu nou 787: Rolls-Royce i General Electric. Inicialmene, Boeing va considerar la idea de comptar amb un sol fabricant de motors pel 787, amb GE essent el principal candidat. Nogensmenys, els potencials compradors van exigir a Boeing poder escollir. Per primera cop en l'aviació comercial, ambos tipus de motors tindrien un controlador comú amb l'avió, permetent a qualsevol 787 poder alternar entre els motors GE o Rolls-Royce en qualsevol moment. Tot i aquesta possibilitat, el primer vol de cada avió de la família (787-8, 787-9 i 787-10) es van realitzar amb motor Rolls-Royce.
En juny de 2004, la primera selecció pública del motor va ser per part d'Air New Zealand escollint el Trent 1000. En el major encàrrec de 787, efectuat per la japonesa All Nippon Airways, Rolls-Royce va ser escollit com el subministrador de motors, el 13 d'octubre de 2004.
Les families Trent 1000 fan un ampli ús de la tecnologia derivada del demostrador Trent 8104. Per tal de complir els requeriments de Boeing d'un motor "més elèctric", el Trent 1000 és un disseny de baix consum, amb pressió de potencia intermedia en lloc de ser d'alta pressió como en altres membres de la família. El fan és de 2,8 metres de diàmetre, amb un difusor de petit diàmetre per ajudar a augmentar el flux d'aire.

## Variants

Variants certificades per l'Agència Europea de Seguretat Aèria (AESA):
7 agost 2007
Trent 1000‐A, Trent 1000‐C, Trent 1000‐D, Trent 1000‐E, Trent 1000‐G, Trent 1000‐H
10 setembre 2013
Trent 1000‐A2, Trent 1000‐C2, Trent 1000‐D2, Trent 1000‐E2, Trent 1000‐G2, Trent 1000‐H2, Trent 1000‐J2, Trent 1000‐K2, Trent 1000‐L2
6 maig 2015
Trent 1000‐AE, Trent 1000‐CE, Trent 1000‐AE2, Trent 1000‐CE2
11 juliol 2016
Trent 1000‐AE3, Trent 1000‐CE3, Trent 1000‐D3, Trent 1000‐G3, Trent 1000‐H3, Trent 1000‐J3, Trent 1000‐K3, Trent 1000‐L3, Trent 1000‐M3, Trent 1000‐N3, Trent 1000‐P3, Trent 1000‐Q3, Trent 1000
Variants del Trent 1000 :
| | MTO | MTC |
| Trent 1000-E | 62,264 lbf (276.96 kN) | 58,866 lbf (261.85 kN) |
| Trent 1000-H | 63,897 lbf (284.23 kN) | 58,866 lbf (261.85 kN) |
| Trent 1000-A | 69,294 lbf (308.24 kN) | 64,722 lbf (287.90 kN) |
| Trent 1000-G | 72,066 lbf (320.57 kN) | 64,722 lbf (287.90 kN) |
| Trent 1000-C/D/L/P | 74,511 lbf (331.44 kN) | 69,523 lbf (309.25 kN) |
| Trent 1000-J/K/Q | 78,129 lbf (347.54 kN) | 71,818 lbf (319.46 kN) |
| Trent 1000-M/N | 79,728 lbf (354.65 kN) | 72,691 lbf (323.35 kN) |
| Trent 1000-R | 81,028 lbf (360.43 kN) | 72,691 lbf (323.35 kN) |

## Referències

* ↑ «Rolls-Royce Engines: Trent» (en anglès). [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Rolls-Royce Trent 1000 TEN enters service» (en anglès). [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «TYPE‐CERTIFICATE DATA SHEET». EASA. Arxivat de l'original el 2018-06-19. [Consulta: 18 juny 2018].
# Màxima pressió aerodinàmica

En enginyeria aeroespacial, max Q és el punt de màxima pressió dinàmica, el punt on es maximitza l'estrès aerodinàmic en una nau espacial en el vol atmosfèric.
Considerant la definició de pressió dinàmica: q = ρ v² / 2, on q és la quantitat de pressió aerodinàmica, ρ (ro) és la densitat de l'aire i v és la velocitat del vehicle, trobem que tal quantitat és:
* zero a l'enlairament, quan la densitat de l'aire ρ és alta però la velocitat del vehicle v=0
* zero fora de l'atmosfera, on la velocitat v és alta però la densitat de l'aire ρ=0
* sempre positiva (zero o més) donant les quantitats corresponents
Per tant, hi haurà necessàriament un punt on la pressió dinàmica és màxima: aquell punt és precisament max Q.
En altres paraules, per sota del punt max Q, l'efecte de l'acceleració de la nau espacial redueix el decrement de la densitat per crear més pressió dinàmica (oposada a l'energia cinètica) actuant sobre la nau. Per sobre del punt max Q, es dona el cas invers, i la pressió dinàmica actuant contra la nau es redueix a mesura que es redueix la densitat de l'aire, a la llarga assolir un Q de 0 on la densitat de l'aire és zero.
Com s'ha explicat abans, "Q" o "q" és simplement una quantitat anomenada pressió dinàmica, que és una combinació de densitat de l'aire i velocitat. Durant el llançament d'un coet, la velocitat augmenta perquè el coet accelera, però quanta més alçada assoleix el coet la densitat de l'aire disminueix més. Hi ha un punt on la combinació d'augment de la velocitat i descens de la densitat és màxima, i aquest és el punt denominat "max q". Els coets, avions, míssils i altres vehicles estan dissenyats per suportar només una certa q màxima després de la qual patiran danys estructurals, així que el terme s'utilitza també en enginyeria aeroespacial i no només per la NASA.
Per exemple, durant un llançament del transbordador espacial normal, la max Q està a una altitud d'uns 11 km (35.000 peus). Durant les missions Apollo, la max Q es produïa entre els 13 i 14 km d'altitud (43.000–46.000 peus).
El punt de max Q és clau durant el llançament d'un coet, perquè aquell és el punt on l'estructura pateix el més gran estrès mecànic. La desintegració del transbordador espacial Challenger es produí poc després de la max Q.

## Referències

* ↑ Jackson, Douglas T. «Space Shuttle Max-Q». Aerodynamics Questions, 06-05-2001. [Consulta: 12 febrer 2007].
* ↑ Woods, David; O'Brien, Frank. «Apollo 8, Day 1: Launch and Ascent to Earth Orbit». Apollo Flight Journal, 21-08-2005. Arxivat de l'original el 2007-04-21. [Consulta: 14 febrer 2007].
* ↑ Brandt, Tim; Woods, David. «Apollo 16, Day One Part One: Launch and Reaching Earth Orbit». Apollo Flight Journal, 29-10-2004. Arxivat de l'original el 2007-05-09. [Consulta: 14 febrer 2007].

## Vegeu també

* Pressió dinàmica
* Pressió
* Singularitat de Prandtl-Glauert
# Elger (cràter)

Elger és un cràter d'impacte lunar que es troba al bord sud del Palus Epidemiarum (traduït del llatí, el Pantà de les Epidèmies), a la part sud-oest de la cara visible de la Lluna. Al nord-est apareix el cràter inundat de lava Capuanus, i una mica més lluny cap al nord-oest s'hi troba el cràter Ramsden.
La vora del cràter és aspra i està una mica erosionada. Presenta una discontinuïtat i una corba cap a fora al llarg de l'extrem nord, mentre que una cresta entra en contacte amb el costat sud. L'interior ha estat reconstituït per fluxos de lava, encara que l'albedo del seu sòl no és tan baix com el de la superfície de la mar lunar situada al nord.

## Cràters satèl·lit

Per convenció, aquests elements són identificats als mapes lunars posant la lletra al costat del punt mitjà del cràter que està més prop d'Elger.
| Cràters satèl·lit. Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter | Elger Coordenades Diàmetre A 37° 18′ S, 31° 12′ O﻿ / ﻿37.3°S,31.2°O﻿ / -37.3; -31.2 8 km B 37° 06′ S, 32° 00′ O﻿ / ﻿37.1°S,32.0°O﻿ / -37.1; -32.0 8 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# White Salmon

White Salmon és una població dels Estats Units a la riba nord del riu Colúmbia, a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.193 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, White Salmon tenia 2.193 habitants, 887 habitatges, i 590 famílies. La densitat de població era de 677,4 habitants per km².
Dels 887 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,1% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.787 $ i la renda mediana per família de 39.653 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.021 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 17.995 $. Aproximadament el 13% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- White Salmon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- White Salmon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Vladkrivovichevita

La vladkrivovichevita és un oxihalur molt complex. Va ser anomenada en honor de Vladimir Gerasimovitx Krivovichev, director del departament de mineralogia de la Universitat Estatal de Sant Petersburg.

## Característiques

La fórmula química de la vladkrivovichevita és [Pb$_{32}$O$_{18}$][Pb₄Mn₂O]Cl$_{14}$(BO₃)₈·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.

## Jaciments

La vladkrivovichevita va ser descoberta a la mina Kombat, situada al districte de Grootfontein (Otjozondjupa, Namíbia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 3 «Vladkrivovichevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].