OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tres dies de Bruges-De Panne 2018

Els Tres dies de Bruges-De Panne 2018, 42a edició de la cursa ciclista Tres dies de Bruges-De Panne, es disputà el 21 de març de 2018 sobre un recorregut de 202,4 km. La cursa formava part de l'UCI Europa Tour 2018 amb una categoria 1.HC. Malgrat el nom la cursa es desenvolupà en una sola jornada entre les viles de Bruges i De Panne.
El vencedor fou Elia Viviani, que s'imposà a l'esprint a Pascal Ackermann i Jasper Philipsen, segon i tercer respectivament.

## Equips participants

22 equips van prendre part en aquesta edició, 5 World Tour, 15 equips continentals professionals i 2 Equips continentals.

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Viviani impone la ley del más fuerte en los Tres Días de la Panne». El Mundo Deportivo, 21-03-2018 [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «2018 » Driedaagse Brugge - De Panne (1.HC) - Startlist». procyclingstats.com.
* ↑ «Classificacions finals dels Tres Dies de Bruges-De Panne 2018».

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-03-27 a Wayback Machine. (neerlandès) (anglès) (francès)
# Almeirim

Almeirim és un municipi portuguès, situat al districte de Santarém, a la regió d'Alentejo i a la subregió de Lezíria do Tejo. L'any 2006 tenia 22.776 habitants. Limita al nord amb Alpiarça, a l'est i nord-est amb Chamusca, al sud amb Coruche i Salvaterra de Magos, a l'oest amb Cartaxo i al nord-oest amb Santarém.

## Estadística

Població del concelho d'Almeirim (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 1318 | 4602 | 13688 | 12808 | 18011 | 21154 | 21380 | 21957 | 22617 |

## Freguesies

* Almeirim
* Benfica do Ribatejo
* Fazendas de Almeirim
* Raposa
# Onna san no miya

Onna san no miya (女三の宮) (segons la traducció d'Edward Seidensticker), Nyōsan (女さん) (segons la traducció d'Arthur Waley) o la tercera princesa és un dels personatges de l'obra Genji Monogatari.
Tercera filla de l'Emperador Suzaku (朱雀帝), es converteix en una de les dues esposes que tindrà Hikaru Genji, el protagonista de l'obra. Aoi no Ue n'és l'esposa durant la seva joventut, que mor després de donar a llum al fill de Genji. Onna san no Miya n'esdevé la muller durant la seva vellesa.

## Vegeu també

* Llista de personatges de Genji Monogatari
# Iseïta

La iseïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la kamiokita. Rep el seu nom de la localitat tipus d'aquesta espècie: la ciutat d'Ise, al Japó.

## Característiques

La iseïta és un òxid de fórmula química Mn₂Mo₃O₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba en forma de grans petits, de menys de 20 micres, sub-metàl·lics i de color negre, en agregats granulars d'un mil·límetre. És un mineral isostructural amb la kamiokita. És l'anàleg amb manganès de la mateixa kamiokita i de la majindeïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-2N2S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiïta, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta als dipòsits de manganès de Shobu, a la ciutat d'Ise de la prefectura de Mie, a la regió de Kinki, (Japó), on sol trobar-se associada a altres minerals com: tefroïta, rodocrosita, pentlandita, monazita-(La), molibdenita, magnetita, hematites, heazlewoodita, calcopirita, caryopilita, bementita i altres minerals del grup de l'al·lanita. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Iseite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 abril 2017].
# Microvil·li

Els microvil·lis (en el singular en llatí i en anglès: microvillus, que significa petita pilositat, i que en plural es diu microvilli) són continuacions de membranes de cèl·lules que, incrementant la superfície de les cèl·lules, serveixen per millorar-ne el bescanvi de substàncies. Els microvil·lis acostumen a trobar-se en cèl·lules animals de l'epiteli (per exemple en els intestins, els ronyons, l'úter i altres). Estan involucrades en una gran varietat de funcions, incloent l'absoció, la secreció, l'adhesió cel·lular, i la mecanotransducció.
Els microvil·lis s'observen en la superfície del plasma dels òvuls ajudant a l'ancoratge de les cèl·lules espermàtiques que han penetrat la capa extracel·lular dels òvuls.
Els microvil·lis també són importants en la superfície de les cèl·lules del glòbuls blancs, ja que ajuden en la migració dels glòbuls blancs.

## Estructura

Els microvil·lis estan coberts per membrana plasmàtica, la qual tanca el citoplasma i els microfilaments. Entre ells hi ha extensions cel·lulars que no tenen o en tenen pocs orgànuls cel·lulars presents en els microvil·lis.
Cada microvil·li té un conjunt dens de filaments d'actina entrecreuats que els serveix de nucli estructural. De 20 a 30 conjunts estretament units de filaments d'actina estan enllaçats amb les proteïnes fimbrina i vil·lina (villin) per formar el nucli del microvil·li.

## Referències

* ↑ Krause J. William. Krause's Essential Human Histology for Medical Students. Universal-Publishers, juliol 2005, p. 37–. ISBN 978-1-58112-468-2 [Consulta: 25 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Organology a UC Davis Arxivat 2009-02-25 a Wayback Machine.
* BU Histology learning system - "Ultrastructure of the Cell: microvilli and basal enfoldings, endocytic vesicles"
* BU Histology learning system - "Ultrastructure of the Cell: microvillous border and Junctional Complex, oblique section"
* Small Intestine a Anatomy of the Digestive System
# Tsolakert

Tsolakert (en armeni: Ցոլակերտ; en kurd: Îdir; en turc: Iğdır) és la capital de la província de Tsolakert (Turquia). Segons el cens del 2007 tenia aleshores 181.866 habitants.

## Geografia

Durant dècades fou el camí de pas cap Armènia, però en l'última dècada la frontera va ser tancada.

## Història

Rússia va renunciar a Kars, Tsolakert, Ardahan i Batum arran del Tractat de Brest-Litovsk el 3 de març de 1918.
# Vilardell (Sant Vicenç de Torelló)

Vilardell és una masia de Sant Vicenç de Torelló (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la part de migdia. La casa és construïda aprofitant el desnivell del terreny. A tramuntana consta de planta baixa i dos pisos i el portal és d'arc rebaixat. A migdia hi ha un petit portal rectangular que condueix a les dependències agrícoles, al damunt s'obren unes finestres i a la part superior uns porxos d'arc rebaixat sostinguts per pilars. El portal d'accés es troba al mur de ponent i coincideix amb el nivell del primer pis del mas. És de forma rectangular i presenta dues finestres esculturades amb formes geomètriques a ambdós costats del portal. Està envoltat per diverses construccions modernes que desmereixen l'antiga estructura.

## Història

Antic mas que havia estat casa alodial de Sant Pere de Torelló segons Fortià Solà, historiador local.
Està registrat al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Vicenç de Torelló. Aleshores habitava el mas MIQUEL VILARDELL.
Antigament havia comptat amb quatre masoveries, però actualment és el mas sol, mantingut pels seus propietaris, que l'adquiriren l'any 1941 a un tal Font.
Les reformes que es feren al mas semblen ser tardanes donat l'estat en què es troba el mas. Sembla que el mas es va cremar i va haver de ser reconstruït.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Vilardell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Truc de màgia de l'Estàtua de la Llibertat per Copperfield

El truc de màgia va ser realitzat l'any 1983 dirigit per l'il·lusionista David Seth Kotkin, conegut com a David Copperfield (Nova Jersey, 1956). Va ser un truc molt sorprenent per als espectadors, ja que consistia en fer desaparèixer el monument nacional de l'Estàtua de la Llibertat de Nova York. Es tracta d'un truc amb espectadors físics que va ser emès per un programa de televisió americà en directe.

## Explicació tècnica

L'il·lusionista David Copperfield va utilitzar les referències del diorama, creat per Louis Daguerre l'any 1822, un invent previ al Daguerrotip. Es tractava d'un model tridimensional i simulava un entorn real. El Diorama jugava amb les fonts lumíniques: aquestes eren les úniques durant l'espectacle per tal de centrar la mirada en les imatges, il·luminades, i poder crear els efectes. Copperfield doncs va aprofitar la invenció i la va a dur a terme adaptant-la al truc de màgia. L'audiència es trobava en una plataforma circular en posició frontal a l'Estàtua, la qual estava preparada per un moviment giratori. Aquesta va realitzar el moviment quan un teló no permetia veure l'entorn real, més llunyà que les quatre parets de l'espai on es trobaven els espectadors físics. El truc va ser encobert per la música alta i la diversa il·luminació que no va permetre que cap dels sentits humans percebés el canvi d'orientació.
La primera imatge del públic era el paisatge de la ciutat de Nova York, en el qual es trobava l'Estàtua, que va desaparèixer en cobrir la vista amb un teló. Aquest va ser el moment del canvi d'orientació de la plataforma on es trobava l'audiència. A continuació, es van recuperar les vistes a la ciutat però en aquest cas sense l'Estàtua. Per acabar el truc es va tornar a privar a el públic de les vistes i la plataforma va tornar a la seva situació incial. D'aquesta manera el truc es va donar per finalitzat amb el retorn de l'Estàtua, l'element fet desaparèixer durant el truc.

## Significat figurat

El truc de màgia buscava impressionar als espectadors per part de l'il·lusionista; efectivament els objectius de Copperfield van ser assolits. El mag va aconseguir un reconeixement equitatiu pel truc, ja que es tractava de jugar amb un monument de 46 metres d'alçada. Copperfield abans de realitzar el truc va comentar el significat metafòric del truc que donava pas a una llarga reflexió: "How precious liberty is and how easily it can be lost" (Com n'és de preciosa la llibertat i que fàcilment es pot perdre). També va afegir: "I can show with magic how we take our freedom for granted" (Puc demostrar amb màgia com donem per fet la nostra llibertat).
Aquest missatge, de la mateixa manera que el truc, va tenir una gran repercussió social.

## Referències

* ↑ «Diorama | IDIS» (en anglès americà). [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «Here's How David Copperfield Made The Statue Of Liberty Disappear». [Consulta: 4 desembre 2019].
* ↑ «¿Cómo hizo desaparecer David Copperfield la Estatua de la Libertad?» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 desembre 2019].
# La Mariée

La Mariée (francès per La núvia) és una pintura a l'oli sobre tela, 68 × 53 cm, creada el 1950 per l'artista franco-rus Marc Chagall. Actualment forma part d'una col·lecció privada al Japó.

## Descripció

Les pintures de Chagall sovint compten amb dones joves o parelles, però a 'La Mariée l'atenció se centra en una jove solitària amb un vestit vermell i un ram de flors. Es considera una oda a l'amor jove, on la dona es presenta a l'espectador d'una manera audaç i visible, com si l'espectador fos el que anés a casar-se amb ella.

### Colors

La segona peculiaritat de La Mariée en comparació amb la majoria de les altres pintures de Chagall és l'elecció dels colors. La dona jove està vestida amb un vestit de color vermell viu, amb un vel blanc virginal que li cobreix el cap, mentre que el fons és una barreja de blau clar i gris. Aquest efecte permet que la imatge de la dona tingui molta més visibilitat i sembli salta de la tela i cridar molt més l'atenció. És evident que Chagall ha intentat posar en relleu la dona, com és tradició en cada matrimoni.

## Cultura popular

En la pel·lícula Notting Hill (1999), Anna Scott, personatge interpretat per Julia Roberts veu un pòster de La Mariée a casa del personatge de Hugh Grant, William Thacker. Més avant, Anna dona a William el que presumptament és l'original.
Segons una entrevista del director Roger Michell en el magazine Entertainment Weekly, l'obra va ser triada perquè el guionista Richard Curtis era un fan de l'obra de Chagall, i perquè La Mariée «representa un anhel d'alguna cosa que s'ha perdut». Els productors van adquirir una reproducció de l'obra feta expressament per al seu ús en la pel·lícula, i primer van haver d'aconseguir el permís dels propietaris de la pintura. Finalment, segons el productor Duncan Kenworthy, van acordar destruir l'obra que apareix en la pel·lícula, ja que la còpia era massa bona i podia acabar arribant al mercat de l'art i crear problemes".

## Referències

* 1 2 «La Mariée, Marc Chagall». ChagallPaintings.org. [Consulta: 29 desembre 2012].
* ↑ Flashes ~ Entertainment Weekly, issue #489 Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine. June 11, 1999
# Almeida (cràter)

Almeida és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 15,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim portuguès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Almeida». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Observador (Internet)

Un observador (en anglès, lurker) és el mot usat en entorns virtuals per a definir els participants de comunitats virtuals que tenen una activitat receptiva, sense fer cap mena de contribució, ni aportant fitxers o escrivint en els fòrums o grups de discussió.
El nivell d'activitat d'un usuari en una comunitat virtual està relacionat amb el valor o benefici percebut. En el cas de participants silenciosos o lurkers el benefici esperat resulta d'una major visibilitat de la interacció social o de la causa altruista és menor que la percepció negativa d'aquesta participació, a diferència dels participants actius. Entre els motius de la falta de participació activa s'han citat l'absència d'anonimat, el temor ha ser ridiculitzat per membres més agressius, la impossibilitat d'aportar informació per raons contractuals o de secret professional, la falta de temps, l'afany de diners, la creença de no tenir res valuós o res a aportar, la no alineació amb els objectius de comunitat, etc.
D'acord amb la teoria de les comunitats de pràctica, un lurker té el que es coneix com a participació perifèrica legítima i s'espera que, amb el temps, pot arribar a integrar-se com a membre actiu de la comunitat.

## Referències

* ↑ «Observador (Internet)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 14 desembre 2022].
* 1 2 Lambe, Patrick «Archetypes And Their Attributes Derived By Act-Km Participants At The Act-Km Conference 13-14 October 2004» (en anglès). Mapping the culture of an online community [Consulta: 27 gener 2012].
* 1 2 Nielsen, Jakob «Participation Inequality: Encouraging More Users to Contribute» (en anglès). Alertbox, 09-10-2006. Arxivat de l'original el 27 de desembre 2012. ISSN: 1548-5552 ISSN 1548-5552 [Consulta: 27 gener 2012].
# Integració per sèries

En càlcul de primitives la integració per sèries és un mètode emprat per trobar un desenvolupament en sèrie de la funció primitiva d'una funció donada. De vegades el mètode és interessant encara que la funció primitiva es pugui calcular emprant les tècniques habituals perquè permet obtenir identitats matemàtiques interessants.
En el cas d'integrals no elementals la integració per sèries, si és factible, permet obtenir una definició de la funció primitiva i una forma de calcular-la.

## Definició

Si la funció $f(x)$ és desenvolupable en sèrie:
    $f(x)=\sum \limits _{i=0}^{i=\infty }{C_{i}x^{i}}$
I la sèrie és uniformement convergent, llavors la funció $F(x)$ primitiva de $f(x)$ és desenvolupable en sèrie i el seu desenvolupament en sèrie és:
    $F(x)=\int {f(x)=}\int {\sum \limits _{i=0}^{i=\infty }{C_{i}x^{i}}}=\sum \limits _{i=0}^{i=\infty }{\int {C_{i}x^{i}}=}\left(\sum \limits _{i=0}^{i=\infty }{{\frac {C_{i}}{i+1}}x^{i+1}}\right)+C$
On $C$ és una constant d'integració.

## Aplicació al càlcul d'integrals no elementals

Una integral no elemental és una integral per a la qual es pot demostrar que no existeix cap fórmula en termes de funcions elementals (és a dir polinomis, funcions trigonomètriques, exponencials, logarítmiques i productes i composicions d'aquestes funcions). Tal és el cas de les quatre integrals estudiades per Joseph Liouville: la integral logaritme li(z), la integral sinus si(x), la integrals cosinus ci(x), i la funció error.

### Funció integral logaritme

    $li\left(z\right)=\int {{\frac {dz}{\log \left(z\right)}}=\int {\frac {e^{x}}{x}}}dx=\log x+x+{\frac {x^{2}}{2!2}}+{\frac {x^{3}}{3!3}}+{\frac {x^{4}}{4!4}}+\ldots$

### Funció integral sinus

    $si(x)=\int {\frac {\sin(x)}{x}}dx=x-{\frac {x^{3}}{3!3}}+{\frac {x^{5}}{5!5}}-{\frac {x^{7}}{7!7}}+\ldots$

### Funció integral cosinus

    $ci(x)=\int {\frac {\cos(x)}{x}}dx=\log x-{\frac {x^{2}}{2!2}}+{\frac {x^{4}}{4!4}}-{\frac {x^{6}}{6!6}}+\ldots$

### Funció error

La funció error tret d'un factor constant.
    $\int {e^{-x^{2}}}dx=x-{\frac {x^{3}}{1!3}}+{\frac {x^{5}}{2!5}}-{\frac {x^{7}}{3!7}}+\ldots$

## Vegeu també

* Funcions elementals
* Integral no elemental
* Algorisme de Risch

## Referències

* Enciclopèdia Espasa. Article sobre integració. Capítol I integrals indefinides. Apartat 6 Integració per sèries.
# Microviridae

Microviridae és una família de virus bacteriòfags d'ADN monocatenari. Tenen un genoma que mesura entre 4.5-6kb i són circulars en la seva conformació. Es poden dividir en tres clades principals segons la mida del seu genoma i segons la seva similaritat amb les soques de laboratori conegudes – El clade X174-like clade, El clade G4-like clade i el clade 3-like clade.

## Gèneres

* Gènere Microvirus; espècie tipus: Enterobacteria phage φX174
* Gènere Spiromicrovirus; espècie tipus: Spiroplasma phage 4
* Gènere Bdellomicrovirus; espècie tipus: Bdellovibrio phage MAC1
* Gènere Chlamydiamicrovirus; espècie tipus: Chlamydia phage 1

## Referències

* Roykta, D.R. et al., 2006. Horizontal Gene Transfer and the Evolution of Microvirid Coliphage Genomes. Journal of Bacteriology, 118(3) p1134-1142

## Enllaços externs

* ViralZone: Microviridae
# Treffrin

Treffrin (en bretó Trefrin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 572 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 253 | 256 | 367 | 550 | 608 | 572 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marie-Renée Oget | PS |
# La cançó de la filla del marxant

La cançó de la filla del marxant és un poema en tres actes i en vers, original de Josep Maria de Sagarra, estrenat la nit del 28 de maig de 1936, al teatre Espanyol del Paral·lel, Barcelona.
L'acció té lloc a Manresa, any 1815.

## Repartiment de l'estrena

L'obra es va interpretar al Teatre Romea l'agost de 1936. Amb direcció de Píus Daví, el repartiment fou:
* Senyor Pere Queraltó: Pius Daví
* Rosalia: Maria Vila
* Giravolt: Pere Ventayols
* La senyora Tecla: Àngela Guart
* El senyor Cucurulla: M. Jiménez Sales
* Don Timoteu: Antoni de Gimbernat
* La senyora Prudència: Maria Morera
* Engràcia: Emma Alonso
* Ranalies: Oróstegui
* Donya Teresa: Emília Baró
* Caterineta: Francesca Ferràndiz
* Fabregat: Antoni Strems
* Margenat: Llorenç Duran

## Referències

* ↑ Sagarra, Josep Maria de. Obres completes. Editorial Selecta, 1979. ISBN 978-84-298-0471-3.
* ↑ «Josep M. de Sagarra i de Castellarnau». Institut del Teatre. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ Miret, Núria. 1001 curiositats del Vallès, 2019. ISBN 978-84-949286-6-6.
* ↑ «Arxiu digital històric dels espectacles del Teatre Romea». Teatre Romea. [Consulta: 23 abril 2022].
# Almeida de Sayago

Almeida de Sayago és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 754 | 696 | 657 | 619 |
# Rutebeuf

Rutebeuf (Xampanya, c. 1245 - c. 1285) va ser un dels escriptors francesos en llengua romànica més important de l'època medieval; la seva obra fou escrita en el període comprès entre 1250 i 1280. La vie de sainte Marie l'égyptienne és una de les seves obres més conegudes.

## Biografia

Moltes dades de la seva biografia ens són desconegudes. Es creu que va néixer a la Xampanya, al voltant de l'any 1230, tenia una sòlida formació i va exercir de trobador. Va estar casat dues vegades (la segona l'any 1261). La seva carrera literària va desenvolupar-se a la ciutat de Paris, sota la protecció del comte de Poitiers, germà del rei Lluís IX. Va intervenir activament en política, en favor de la causa liberal i en contra dels ordes mendicants (dominics i franciscans) i va defensar les Croades. Va morir probablement l'any 1285.
Va practicar una extraordinària varietat de gèneres literaris i ens ha llegat obres poètiques de caràcter hagiogràfic (vides de sants), al·legòric, satíric (qualsevol estament és objecte de les seves sàtires), dramàtic i diversos fabliaux. Léo Ferré va dedicar-li una cançó l'any 1955 sota el nom de “Pauvre Rutebeuf”.

## Producció literària

Les obres conservades d'aquest autor són nombroses. Entre elles podem fer la següent selecció:
1) La vie de sainte Marie l'égyptienne on incideix sobre un tema molt popular en aquell període. Ens descriu la vida de Maria (Maria Egipcíaca), una prostituta d'Alexandria, que arribada a Jerusalem com a peregrina, i per efecte sobrenatural, es penedeix dels seus pecats i destina la resta de la seva vida a l'oració, en el desert.
2) La pauvreté de Rutebeuf, potser el poema més representatiu de l'autor, és una obra autobiogràfica on se´ns mostra amb una pobresa extrema i on demana ajuda econòmica al rei de França.
3) Le testament de l'asne és un conte escrit entre 1253 i 1254, de caràcter satíric, on l'autor critica les falses amistats i ens mostra el poder del diner.
4) Dit de l'herberie és un poema satíric on es critica l'enginy de l'herborista que pretén convèncer de les qualitats miraculoses de les herbes medicinals, útils per qualsevol patologia.
5) Le miracle de Téophile és una peça de teatre que reviu un tema clàssic. Teòfil, a fi de recuperar els seus béns, ven la seva ànima al diable; set anys més tard, penedit, prega a la Verge que l'ajudi a trencar aquest pacte.

## Bibliografia

* GARCIA PEINADO, Miguel Angel; REDOLI MORALES, Ricardo. La vie de sainte Marie l'Égyptienne. Rutebeuf. Cuenca: Ediciones de la Universidad de Castilla-La Mancha, 2006. ISBN 84-8427-462-4.
* DEL PRADO, Javier. Historia de la literatura francesa. Madrid: Ediciones Cátedra S.A. 1994. ISBN 84-376-1260-8.
* DE CASAS, Felicia. Fabliaux. Cuentos franceses medievales. Madrid: Ediciones Cátedra S.A. 1994. ISBN 84-376-1265-9