OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michel Sénéchal

Michel Sénéchal (14è districte de París, 11 de febrer de 1927 - Eaubonne, 1 d'abril de 2018) era un tenor francès, particularment associat a papers de personatges francesos i italians en un repertori que va des del barroc fins a les obres contemporànies.

## Biografia i carrera

Michel Sénéchal va néixer a París i cantava de petit en un cor de l'església de Taverny. Va fer els seus estudis vocals al Conservatori de París i va debutar a "La Monnaie" a Brussel·les el 1950, on romandria fins al 1952. En tornar a França, va debutar a París, a l'Òpera de París i a l'Opéra-Comique, on va cantar els papers principals del tenor en òpera com La dame blanche, Les Indes galantes, Il matrimonio segreto, Il barbiere di Siviglia, Le comte Ory, etc. Va cantar al Festival d'Aix-en-Provence a la Platée de Rameau per va debutar allà el 1956. També va aparèixer a l'Òpera Estatal de Viena, als festivals de Salzburg i Glyndebourne, en papers de Mozart com Ottavio i Tamino.
Sénéchal també va aparèixer regularment en operetes, especialment ddddd'Offenbach, com Orphée aux enfers, La Vie parisienne, La Périchole, on es va demostrar que el seu talent còmic era efectiu. Amb el pas dels anys, Sénéchal va començar a concentrar-se en papers de personatges com Basilio a Les noces de Fígaro, Goro a Madama Butterfly, The Holy Fool a Boris Godunov, Monsieur Triquet a Eugene Onegin, Guillot de Morfontaine a Manon i els quatre criats de Les contes d'Hoffmann, que va ser el seu paper debut al Metropolitan Opera el 8 de març de 1982. Sénéchal va participar en la creació d'obres contemporànies com els papers de Fabien al Montsegur de Marcel Landowski i del papa Lleó X al Doctor Faustus de Konrad Boehmer. Va romandre actiu a l'escenari fins a finals de la seva vida, apareixent en els primers anys del segle xxi.
Va començar a ensenyar a "L'École d'art lyrique" de l'Opéra de París el 1979 i finalment va ser nomenat director de l'escola. Es pot escoltar en diversos enregistraments, sobretot a La dame blanche, Mireille i Thais, realitzats en plena època, a principis dels anys seixanta.
Michel Sénéchal va morir a Eaubonne l'1 d'abril de 2018, als 91 anys.

## Notes

* ↑ Inmagic, Inc. "BiblioTech PRO V3.2b". archives.metoperafamily.org. Consultat 2 abril 2018.
* ↑ Décés de Michel Sénéchal, forumopera.com; consultat el 1 abril 2018. (in French)

## Fonts

* Alain Pâris, Dictionnaire des interprètes et de l'interpretation musicale au XX siècle (2 vols), Éditions Robert Laffont (Bouquins, Paris 1982, 4th Edn. 1995, 5th Edn 2004). ISBN 2-221-06660-X
* Roland Mancini and Jean-Jacques Rouveroux, (orig. H. Rosenthal and J. Warrack, French edition), Guide de l'opéra, Les indispensables de la musique (Fayard, 1995). ISBN 2-213-01563-5
# Gabaza

Gabaza fou un districte de Sogdiana on, segons Curtius, van arribar Alexandre el Gran i el seu exèrcit, el qual va patir molt a causa del fred que feia a la part nord. Es creu que va ser el punt més septentrional que va assolir en la seva marxa.

## Referències

* ↑ Gabaza, Dictionary of Greek and Roman Geography.
# Genezis

Genezis és una pel·lícula dramàtica hongaresa del 2018 dirigida per Árpád Bogdán. Es va projectar a la secció Panorama del 68è Festival Internacional de Cinema de Berlín. S'ha doblat i subitulat al català.

## Repartiment

* Milán Csordás com a Ricsi
* Anna Marie Cseh com a Hanna
* Eniko Anna Illesi com a Virág
* Lídia Danis com a Mira

## Referències

* ↑ «Programme for Berlinale Panorama 2018 Complete: What's Your Poison?». Berlinale, 25-01-2018. Arxivat de l'original el 29 January 2018. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ «Genezis». Goita què fan, ara!. [Consulta: 3 novembre 2023].
# Bertilda Samper Acosta

Bertilda Samper Acosta (31 juliol 1856 – 31 juliol 1910), anomenada també María Ignacia, va ser una monja clarissa colombiana, poeta i escriptora.
Era filla de l'escriptora Soledad Acosta Kemble i el polític i periodista José María Samper Agudelo, ambdós destacaats en la literatura colombiana, que es van preocupar perquè aprengués anglès i francès abans que castellà. Va publicar més de vint composicions poètiques, tot i que la majoria van restar inèdites, així com articles i traduccions de l'anglès i el francès. És coneguda sobretot per haver revisat i ampliat l'anomenada novena d’aiguinaldos, una popular novena devocional de l'advent que es prega durant la temporada de Nadal a Colòmbia, i que també és popular a l'Equador i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Acosta, Soledad; Chronology by María Victoria González. «Cronología». A: Ordóñez Vila. Novelas y cuadros de la vida suramericana (en castellà), agost 2004, p. 405–406. ISBN 978-958-683-706-4. OCLC 254691569.
* ↑ Fernando Sabido Sánchez. «Antologia de 20.000 poetes del segle XX» (en castellà), 07-12-2015. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Bedoya Pérez, Juliana «Còpia arxivada» (en castellà). Revista Semana, 21-12-2006. Arxivat de l'original el 2007-10-20 [Consulta: 2 novembre 2010].
# Puntuació d'Apgar

La puntuació d'Apgar és una prova que se li fa al nounat tan bon punt neix, mitjançant paràmetres senzills cardiovasculars i neurològics. El nom del test és el cognom de la seva inventora, l'anestesiòloga Virginia Apgar. El test data de 1959.
Aquesta prova es fa ràpidament i de manera simple al primer minut de vida del nadó, fins i tot abans del pell a pell, i eventualment es pot repetir cada cinc minuts per a observar la seva evolució.

## Puntuació

La puntuació total s'obté per suma del resultat (0, 1 o 2) de cadascuna de les cinc categories:
* Freqüència cardíaca (pulsacions per minut):
** Sense pols: 0
** Inferior a 100: 1
** Superior a 100: 2
* Moviments respiratoris:
** Absents: 0
** Lents, irregulars, respiració feble: 1
** Regulars, crit fort: 2
* To muscular:
** Flacciditat: 0
** Lleugera flexió de les extremitats: 1
** Moviment actiu: 2
* Resposta a l'estimulació cutània:
** Absent: 0
** Ganyota o lleu moviment: 1
** Crit vigorós: 2
* Coloració de la pell:
** Blau o pàl·lid: 0
** Cos rosat amb mans i peus blavosos: 1
** Enterament rosat: 2

## Interpretació

Es dona una puntuació determinada a cadascun dels paràmetres següents: freqüència cardíaca, respiració, to muscular, resposta als estímuls i color de la pell; de manera que la suma total de punts pot anar de 0 a 10.
Es considera un nounat sa si té una puntuació per sobre de 8, però no és gaire freqüent una puntuació de 10, ja que gairebé tots els nadons perden un punt per tenir les mans i els peus blavosos, cosa que d'altra banda és normal i pertany a la fase d'adaptació després del naixement. Es considera que els nens amb puntuació menor de 8 necessiten assistència.
Les puntuacions baixes al cap de deu minuts, i especialment als vint minuts de vida, semblen indicar morbimortalitat neonatal.

## Referències

* 1 2 3 «Puntuació d'Apgar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Recomendaciones para el cuidado y atención del recién nacido sano en el parto y en las primeras horas después del nacimiento Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine. pàgs. 352-354, de M. Sánchez Luna, C.R. Pallás Alonso, F. Botet Mussons, I. Echániz Urcelay, J.R. Castro Conde, E. Narbona i la Comissió d'Estàndards de la Societat Espanyola de Neonatologia. Associació Espanyola de Pedriatria. Publicat per Elsevier España, a Barcelona, en 2009. 71(4):349–361 (castellà)
* ↑ Cures intensives neonatals Escola Universitària Creu Roja, centre adscrit a la Universitat Autònoma de Barcelona, 2009
* 1 2 Puntuación completa en www.kidshealth.com. Últim accés: 14 de setembre de 2007. (castellà)
* ↑ APGAR - Resultados Arxivat 2012-12-30 a Wayback Machine. de Deirdre O'Reilly, metge de l'Hospital d'Enfants de Boston. 2007 (castellà)
* ↑ Manual d'obstetrícia i ginecologia per a pregraduats, pàg. 181, de J. Iglesias VanRell i J.A. Vanrell. Edicions Universitat de Barcelona, 1996. ISBN 8447515575
# Les Peres

Les Peres és una muntanya de 670 metres que es troba al municipi de les Avellanes i Santa Linya, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Models de Nacions Unides

Els Models de Nacions Unides (també coneguts com a "MUN") són una simulació, per al món educatiu, de l'organisme internacional de les Nacions Unides. Té per objectiu formar en els valors del civisme, la comunicació, la globalització i les relacions internacionals. Aquesta metodologia va sorgir a la Universitat Harvard l'any 1948.
Als MUN, els estudiants participants representen el cos diplomàtic d'un altre país, investigant, debatent, consultant i arribant a solucions sobre qüestions d'afers internacionals. Durant la simulació, cada representant haurà de posar en pràctica les seves capacitats comunicatives i negociadores per tal de defensar i fer avançar els posicionaments del país representat.
La majoria de models existents són una representació del sistema de Nacions Unides, amb el Consell Econòmic i Social (ECOSOC), el Comitè d'Economia i Finances de l'Assemblea General de Nacions Unides o el Comitè Executiu de l'UNICEF. Altres conferències simulen altres organismes internacionals com la trobada de la Unió Africana, el Comitè militar de l'Organització del Tractat de l'Atlàntic Nord o la Lliga Àrab. També es realitzen simulacions d'organismes nacionals.
Encara que no totes les simulacions facin referència a les Nacions Unides, el nom de MUN és utilitzat com a genèric per definir-les. La idea-força dels Models de Nacions Unides és que "la resolució de conflictes i la diplomàcia són per ser viscudes, no només observades".
# Publi Corneli Lèntul

Publi Corneli Lèntul és el nom dels següents personatges:
* 'Publi Corneli Lèntul Caudí, cònsol el 236 aC
* Publi Corneli Lèntul Caudí, pretor el 203 aC
* Publi Corneli Lèntul, pretor a Sicília el 214 aC
* Publi Corneli Lèntul, cònsol sufecte el 162 aC
* Publi Corneli Lèntul Sura, cònsol el 71 aC
* Publi Corneli Lèntul Espinter, cònsol el 57 aC
* Publi Corneli Lèntul Espinter, proqüestor i propretor d'Àsia
* Publi Corneli Lèntul Marcel·lí, orador
* Publi Corneli Lèntul Marcel·lí, qüestor el 48 aC
* Publi Corneli Lèntul Marcel·lí, cònsol el 18 aC
# Gates

Els gates o garites (en llatí Garites, Gabites o Gates) eren un poble aquità que es va sotmetre a Publius Crassus, legat de Juli Cèsar, l'any 56 aC.
Cèsar diu que vivien entre els elusates i els ausques. El nom d'aquest poble ha estat associat al nom Gers, un afluent de la Garona, però com que la lectura al llibre de Cèsar és incerta (alguns han llegit en llatí gates) això ha quedat com a hipòtesi.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre III, XXVII.1». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 175. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Smith, William (ed.). «Garites». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 agost 2021].
# Puntuació de Mallampati

En anestesiologia, la puntuació de Mallampati, o classificació de Mallampati, s'utilitza per predir la facilitat d'intubació Es determina observant l'anatomia de la cavitat oral, en concret, es basa en la visibilitat de la base de la campaneta, pilars palatins (els arcs per davant i per darrere de les amígdales) i el paladar tou. La puntuació es pot fer amb la fonació o sense. Una alta puntuació de Mallampati (classe 4) s'associa amb una intubació més difícil, així com una major incidència d'apnea del son
Puntuació modificada de Mallampati: Classe 1: Visibilitat completa de les amígdales, úvula i paladar tou Classe 2: Visibilitat del paladar dur i tou, la porció superior de les amígdales i l'úvula Classe 3: Visibilitat del paladar tou i dur i la base de l'úvula Classe 4: Només el paladar dur és visible

## Referències

* ↑ Mallampati S, Gatt S, Gugino L, Desai S, Waraksa B, Freiberger D, Liu P «A clinical sign to predict difficult tracheal intubation: a prospective study.». Can Anaesth Soc J, vol. 32, 4, 1985, pàg. 429–34. DOI: 10.1007/BF03011357. PMID: 4027773.
* ↑ Nuckton TJ, Glidden DV, Browner WS, Claman DM «Physical examination: Mallampati score as an independent predictor of obstructive sleep apnea». Sleep, vol. 29, 7, Jul 1, 2006, pàg. 903–8. PMID: 16895257.
# Molí d'en Cabot

Molí d'en Cabot és una obra de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici actualment en ruïnes del qual en queden les parets, la porta i alguns elements com la bassa, el pou o carcabà. És l'únic que queda de 5 molins fariners que havia arribat a tenir Sant Andreu de Llavaneres tots ells situats a la línia hidrogràfica de la riera de can Cabot de Munt.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Molí d'en Cabot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Gai Quiri Fortunacià

Gai Quiri Fortunacià (llatí: Gaius Chirius Fortunatianus) va ser un gramàtic romà del segle iv autor d'una obra en tres llibres que resumeix els principis de retòrica dels principals autors de la matèria i que s'ha conservat fins als nostres dies.
Es coneixen poques coses d'aquest autor. Tot i així, es pensa que va néixer a final del segle iv i que va publicar la seva obra abans del 435, atès que Marcià Capel·la el cita en la seva obra publicada aquest any. Els manuscrits de l'obra, que sovint anomenen l'autor Curi Fortunacià i Consult Fortunacià, porten per títol Chirii Fortunatiani Artis Rhetoricae Scholicae Libri tres. Es tracta d'un compendi de retòrica tècnica en tres llibres que segueix la modalitat de preguntes i respostes, i és una compilació de les principals autoritats en la retòrica grecollatina.
Durant una bona època va ser una obra ben valorada com a manual, per la seva concisió i el seu abast. No obstant això, Cassiodor, que l'esmenta en nombroses ocasions, el considera un autor novell en comparació amb els grans mestres de la retòrica. L'editio princeps de l'Ars Rhetorica va ser publicada a Venècia el 1523 en un volum que contenia altres autors menors de la mateixa temàtica; Nannius en publicà una segona edició a Lovaina el 1550, i Erythraeus una tercera a Estrasburg el 1568. El text també és inclòs dins els Rhetores Latini Antiqui de Pithou.

## Referències

* ↑ Carruthers, Mary; Ziolkowski, Jan M. The Medieval Craft of Memory: An Anthology of Texts and Pictures. University of Pennsylvania Press, 2004, p. 295.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Fortunatianus, Curius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 181.
* ↑ «Fortunatianus 7». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft. URL alternativa.
# Biomimètica

La biomimètica és l'estudi de l'estructura i la funció de sistemes biològics com a models pel disseny i l'enginyeria de materials i màquines. Sovint es veu com un sinònim de biomimesi i biognosi i similar a disseny inspirat en la biologia.
El terme de biomimètica deriva de les paraules gregues βίος, bios, «vida» i el sufix mimètic, "tenir una aptitud per mimetitzar-se", el segon deriva de l'adjectiu grec μιμητικός, mimetikos, «apte o hàbil per imitar, imitatiu».
La biomimètica va ser encunyada per biofísic Otto Schmitt durant la dècada de 1950. Ho va fer en la seva tesi doctoral que estudiava els nervis d'un calamar tractant de desenvolupar un aparell que repliqués la propagació dels seus nervis. El terme similar, biònic va ser encunyat per Jack Steele el 1960.

## Referències

* ↑ «Biomimètica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pabón S. de Urbina, José M.; Reglà i Jiménez et alii, Vicenç. «μιμητικός». A: Diccionari manual grec clàssic-català. Barcelona: Larousse, 2011, p. 397. ISBN 978-84-7153-909-0.
* ↑ Vincent, Julian F.V.; Bogatyreva, Olga A., Bogatyrev, Nikolaj R., Bowyer, Adrian, Pahl, Anja-Karina «Biomimetics: its practice and theory». Journal of The Royal Society Interface, 3, 9, 21-08-2006, pàg. 471–482. DOI: 10.1098/rsif.2006.0127.
* ↑ Connie, Sullivan. «Otto H. Schmitt» (en anglès). Como People of the Past.

## Enllaços externs

* Biomimetic Devices Laboratory at Tufts University
* Institut de Ciències Biomimètiques
# Putranjivàcies

Putranjivaceae és una família de plantes amb flors composta per unes 210 espècies d'arbres tropicals perennifolis ques està distribuïda en 4 gèneres. Les espècies tenen les fulles coriàcies amb gust típic de pebre. Les flors són fasciculades i petites i els fruits són drupes amb una sola llavor. Són plantes natives d'Àfrica i de Malèsia.

## Taxonomia

Anteriorment aquesta família era una tribu (Drypeteae) de la subfamília Phyllanthoideae dins la família Euphorbiaceae. Quan es va separar la subfamília Phyllanthoideae per formar la nova família Phyllanthaceae es va decidir que també quedes sola Drypeteae.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. Arxivat de l'original el 2017-05-25. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 26 juny 2013]. Arxivat 2017-05-25 at Archive-It
http://www.britannica.com/EBchecked/topic/1446320/Putranjivaceae, Encyclopædia Britannica Online
# Migas de pan

Migas de pan és una pel·lícula hispano-uruguaiana de 2016. Dirigida per Manane Rodríguez, és un drama protagonitzat per Cecilia Roth i Justina Bustos. Va ser seleccionada per l'Uruguai per a competir per l'Oscar 2017 a la millor pel·lícula de parla no anglesa.

## Sinopsi

La jove Liliana Pereira Echevaria (Justina Bustos), a Montevideo, universitària i mare d'un bebè, participa en les lluites estudiantils contra la dictadura cívico-militar al seu país. Al costat d'altres dones, és segrestada, tancada i torturada, i desposseïda de la pàtria potestat del seu fill. El suport mutu amb les seves companyes de reclusió l'enforteix i l'acompanya. Després d'anys d'exili a Espanya, i en assabentar-se que serà àvia, Liliana Pereira Echevaria (Cecilia Roth) decideix tornar a l'Uruguai per a participar amb les seves excompanyes en la denúncia de l'infern sofert en la seva joventut i per a recuperar els vincles sentimentals amb el seu fill.

## Repartiment i personatges

* Cecilia Roth és Liliana Pereira Echevaria
* Justina Bustos és Liliana Pereira Echevaria
* Patxi Bisquert
* Ernesto Chao
* María Pujalte
* Margarita Musto
* Quique Fernández
* Andrea Davidovics
* Ignacio Cawen
* Stefanía Crocce
* Sonia Méndez
* Nuria Fló
* Sergio Quintana
* María Vidal
* Artur Trillo

## Premis i nominacions
### Premis Mestre Mateo

| Any | Categoria | Receptor | Resultat |
| 15ª edición | Millor film | Manane Rodríguez | Nominada |
| 15ª edición | Millor guió | Manane Rodríguez, Xavier Bermúdez | Nominats |
| 15ª edición | Millor maquillatge i pentina | Susana Veira, Yolanda Sousa, Mariana Correa, Sandra Ramos, María Laura Rebora | Nominades |

## Referències

* ↑ «Contra el olvido». La Diaria, 19-08-2016. [Consulta: 24 agost 2016].
* ↑ Carlos Reyes. «“Mi primer amor ha sido el cine”». El País, 13-08-2016. [Consulta: 14 agost 2016].
* ↑ «Cecilia Roth filma Migas de pan en Uruguay». El Observador, 28-08-2015. [Consulta: 14 agost 2016].
* ↑ Dirección del Cine y Audiovisual Nacional (ICAU). «Migas de pan para los Óscar», 16-09-2016. [Consulta: 4 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube.
# Gavignano (Laci)

Gavignano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 50 km al sud-est de Roma, en un turó dels Monti Lepini. L'1 de gener de 2018 tenia 1.905 habitants.
Gavignano limita amb els municipis de Colleferro, Montelanico, Anagni, Gorga, Paliano i Segni.

## Història

Dins del municipi hi ha un jaciment arqueològic d'una vil·la romana de l'època republicana, la vila "Rossilli", que es creu que era una casa rural de la família Julii. A Rossilli també hi ha una abadia històrica, construïda pels benedictins al segle xii.
El papa Innocenci III va néixer a la població el 1160.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 13 abril 2019].

## Enllaços externs

* [ Gavignano - Lloc web oficial] (italià)
# Four Corners (Texas)

Four Corners és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.954 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Four Corners tenia 2.954 habitants, 775 habitatges, i 702 famílies. La densitat de població era de 400,2 habitants per km².
Dels 775 habitatges en un 57,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,3% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 9,4% no eren unitats familiars. En el 7,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,7% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 4,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.534 $ i la renda mediana per família de 65.200 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.821 $ mentre que les dones 40.272 $. La renda per capita de la població era de 19.826 $. Aproximadament el 12,1% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Four Corners». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Four Corners». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Maladers

Maladers és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Plessur.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Biomedicina

La biomedicina és un terme que engloba el coneixement i la investigació que és comú als camps de la medicina i l'odontologia i les biociències com bioquímica, immunologia, química, biologia, histologia, genètica, embriologia, anatomia, fisiologia, patologia, enginyeria biomèdica, zoologia, botànica i microbiologia.
Diverses universitats espanyoles i catalanes (pioneres) ofereixen formar professionals en aquest àmbit, com per exemple la Universitat de Barcelona (campus Bellvitge).
L'Enginyeria biomèdica integra les ciències de l'enginyeria amb les ciències biomèdiques i la pràctica clínica. Sent diverses les àrees involucrades, l'enginyeria biomèdica és una activitat interdisciplinària i multiprofessional, que contribueix tant al desenvolupament científic, econòmic i social, com al benestar general. Així, es considera com a part del seu camp:
* El desenvolupament de tecnologia biomèdica, nous sistemes, dispositius, processos i algorismes, en serveis de salut.
* La creació de millors condicions dels recursos tecnològics per a la prestació amb qualitat dels serveis de salut.
* L'enteniment i la utilització del coneixement dels sistemes vius per a aplicacions clíniques substantives i innovadores basades en les ciències de l'enginyeria.

## Vegeu també

* Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona

## Enllaços externs

* Centre de Recerca en Enginyeria Biomèdica Arxivat 2016-04-22 a Wayback Machine.