OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabécar

El cabécar és una llengua ameríndia de la família txibtxa parlada pels cabécars a la regió costariquenya de Talamanca. Està emparentada amb altres idiomes regionals, com el téribe, el bribri, el boruca, el guaymí i el guatuso.

## Vitalitat i distribució geogràfica

El cabécar és la llengua indígena costarricense que compta amb major nombre de parlants. Segons el cens nacional realitzat l'any 2000, la població cabécar total suma uns 10.000 individus, dels quals el 85% són parlants natius.
Els cabécares habiten la serralada de Talamanca, a la vila de Turrialba (província de Cartago) dins de les reserves indígenes de Nairi-Awari, Chirripó bajo i alto, Tayni, Telire, Talamanca Cabécar i, pel vessant del pacífic sud, a Ujarrás.

## Dialectologia

El cabécar presenta diferències dialectals molt notables. Actualment, no es compta amb estudis detallats de les variants, però se sap que, en alguns casos, són profundes. Des del segle xix, ha estat comú distingir quatre varietats de cabécar, les quals van ser reunides en dos grups per Margery (1989):
* cabécar septentrional
** Cabécar de Chirripó
** Cabécar del Valle de la Estrella
* cabécar meridional
** Cabécar de Talamanca
** Cabécar d'Ujarrás

## Fonologia
### Vocals

El cabécar té vuit vocals orals i cinc vocals nasals.

#### Vocals orals

La vocal ɤ només apareix en les variants dialectals del nord, sobretot en el cabécar de Chirripó, doncs les varietats meridionals la van fondre amb la ʊ. Per això, moltes paraules que en el sud es pronuncien amb una ʊ, es pronuncien en el nord amb una ɤ.

### Vocals nasals

| | Anteriors | Centrals | Posteriors |
| Tancades | ĩ | | ũ |
| Mitjanes | ẽ | | õ |
| Obertes | | ã | |

### Consonants

El cabécar té els següents fonemes consonàntics.
| | bilabial | dental | alveolar | retroflexa | palatal | velar | glotal |
| nasals | | | | | | ŋ | |
| oclusives | p b | t d | | | tk̑ | k | |
| aspirades | pʰ | tʰ | | | | kʰ | |
| africada | | | ts | | tʃ dʒ | | |
| fricativa | | | s | | ʃ | | h |
| Vibrant simple | | | | ɽ | | | |
| aprox. lateral | | | | ɭ | | | |

### Regles fonològiques

1. Regla de la nasalització
Els fonemes oclusius bilabial [b] i dentoalveolar [d] i l'africat alveopalatal [ʤ] es nasalitzen quan precedeixen a vocals nasals.
[b] → [m]/_ Ṽ
[d] → [n]/_ Ṽ
[ʤ] → [ɲ]/_ Ṽ
2. Regla de la pèrdua de l'obstrucció
El fonema dental sonor [d] es manifesta com a vibrant simple [ɾ] en posició intervocàlica i com a vibrant múltiple [r] al final de síl·laba i davant silenci absolut.
[d]→[ɾ]/ V___V
[d]→ [r]/ ___#

## Referències

* ↑ Dades del cens de Costa Rica de 2000 al web de la UNAM

## Enllaços externs

* Cabécar Indian Language (Chirripó)
* Diccionari cabécar-español, español-cabécar d'Enrique Margery Peña
* Documentació de la llengua cabécar
# Sanguina

La sanguina és una tècnica pictòrica basada en una varietat d'òxid de ferro anomenada hematites, que es presenta en forma de pols, barra o placa. Pot tenir diferents tonalitats, totes elles dintre de la gamma dels vermells (d'aquí el seu nom, ja que recorda a la sang), des del vermell ataronjat fins al roig intens.
Anomenada antigament sinòpia – per la ciutat turca de Sinope, d'on procedia l'hematites –, va ser utilitzada en principi per als dibuixos preparatoris dels frescs: el traçat de sanguina era aplicat directament sobre el revestiment del mur que s'anava a pintar. La sanguina es va convertir en tècnica de dibuix com a tal a finals del segle xiv, utilitzada llavors sobre paper amb la seva forma sòlida- traçat deixat per la barra de la sanguina-, o bé amb forma líquida -aigua aplicada amb pinzell-, i barrejada molt sovint amb altres tècniques: ploma, pedra negra o guix blanc.
Les qualitats essencials d'aquest material són la lluminositat i el poder il·lusionista en l'acabat de les encarnacions, que fan d'aquesta tècnica idònia per a tot tipus d'estudis, tant com el retrat com el nu. La sanguina ha estat utilitzada per nombrosos pintors, especialment Leonardo, Miquel Àngel, Pontormo, Claude Lorrain, Le Brun, Fragonard i els impressionistes francesos -Manet, Renoir, Morisot, etc-.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.228. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
# Gipi

Gian Alfonso Pacinotti és un autor de còmic italià nascut el 1963 a Pisa, conegut amb el sobrenom de Gipi.

## Biografia i obra

Gian Alfonso Pacinotti, neix l'any 1963 a Pisa, Italià.
Després d'haver començat a desenvolupar la seua carrera com il·lustrador en la publicitat i la indústria editorial, Gipi es va llançar realment al dibuix i les seues primeres tires es publiquen a la revista satírica italiana, Cuore, d'altres foren Il Clandestino, Boxer, etc., a partir del 1994.
La seva primera historieta, la va publicar a la revista eròtica, Blue. Hui dia és il·lustrador del diari italià La Repubblica. El seu sentit de la narració i del dinamisme del seu dibuix són aclamats unànimement i els seus àlbums, sovint premiats, han tingut èxit fora de les fronteres italianes en països com França, Alemanya, els Estats Units o Espanya. La seua primera publicació, editada per Coconino Press, a Itàlia, fou Esterno Notte, projecte d'històries curtes pel qual no esperava tenir èxit. L'àlbum, però, va obtenir diversos premis, entre ells el premi Micheluzzi en el festival Comicon de Nàpols el 2004 pel seu dibuix. A més a més, també s'ha interessat pel cinema i ha realitzat alguns curtmetratges i dos llargmetratges.

## Referències

* 1 2 Del tebeo al manga una historia de los cómics.Álbumes, libros y novelas Gáficas (en castellà). nº 10 Pag.67. Panini España S.A, p. 208 (Del Tebeo al Manga, una historia de los tebeos). ISBN 978-849024-35-89.
# La fusilación

La fusilación, que també es va exhibir com El último montonero, és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Catrano Catrani sobre el seu propi guió segons un conte de Félix Luna que es va estrenar el 25 de desembre de 1963 i que va tenir com a protagonistes Romualdo Quiroga, Marcela López Rey, Aldo Mayo i Juan Carlos Lamas. Va ser filmat parcialment en la província de La Rioja.

## Sinopsi

L'aixecament del Chacho Peñaloza en 1860, vist per un montonero de La Rioja i el capità porteny que ha d'afusellar-lo.

## Repartiment

* Romualdo Quiroga
* Marcela López Rey
* Aldo Mayo
* Juan Carlos Lamas
* Raúl del Valle

## Comentaris

Per Clarín es tracta d'una:
| « | ”Informada i sensible realització.” | » |
Amb la signatura de ML la nota de La Prensa expressa que:
| « | ”La labor de Catrano Catrani en la direcció deixa….molt a desitjar. El seu llenguatge és lent fins a la pesadesa. Es deté massa en el detall documental, mostrant cardons, “pitxis” o sargantanes, i desatén en absolut el ritme del film” | » |
Antonio Salgado a Tiempo de Cine diu:
| « | ”Supera el cinema d'entreteniment corrent, però en el nivell creatiu que pretén les seves febleses són notòries.” | » |
Per part seva, Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Un tema històric interessant amb bones intencions però en definitiva excessivament dialogat i fred. Entre el millor del director.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 594/5. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre La fusilación al web cinenacional.com
* La fusilación, pel·lícula sencera a Youtube
# Formiguer del Manu

El formiguer del Manu (Cercomacra manu) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les espesures de bambú i densa vegetació de ribera de les terres baixes fins als 1200 m del sud-est del Perú i l'extrem nord-oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Formiguer del Manu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Rickingen

El comtat de Rickingen (de vegades Rixingen) fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic a la regió de Renània-Palatinat que va sorgir a l'entorn del castell de Rickingen al segle XI. Va passar per herència als comtes de Werde de la dinastia de Saarbrücken. El 1228 el comtat de Werde i el de Rickingen es van separar.
Vers el 1280 (abans de 1291) Rickingen es va dividir en Forbach i Rickingen. Aquest darrer comtat va passar al comtat de Leiningen en una data no gaire llunyana del 1340. Llavors va formar una branca dels comtes de Leiningen, coneguda per Leiningen-Rickingen que es va extingir el 1506 i va passar als comtes de Westerburg-Leiningen que per partició foren comtes de Westerburg (segon comtat) el 1557 però la nissaga es van extingir el 1597 passant al segon comtat de Leiningen.
Va restar entre les possessions dels comtes de Leiningen però el 1622 del segon comtat de Leiningen es va segregar el que fou el segon comtat de Rickingen. El seu únic comte fou Felip III, comte de Rickingen el 1622, que va heretar el comtat de Leiningen (segon) el 1635, i el comtat d'Oberbronn el 1665, reunint així la quasi totalitat dels antics comtats de Leiningen-Leiningen i Westerburg, però, mancat de descendència, va vendre els seus dominis a Leiningen-Hartenburg el 1668.

## Llista de comtes

* Dieteric 1228-1257
* Godofreu vers 1269
* Enric vers 1280
* Conrad I. vers 1291
* Conrad II mort vers 1340/1345
* A Leiningen (forma la branca Leiningen-Rickingen) 1340/1345-1506
* A Westerburg-Leiningen 1506-1557
* A Westerburg 1557-1597
* A Leiningen 1597-1622
* Felip III 1622-1668
* A Leiningen-Hartenburg

## Referències

* Llista de governants (Leiningen)Arxivat 2012-03-28 a Wayback Machine.
* dinastia de Saarbrücken
# Bosquerola d'orelles negres

La bosquerola d'orelles negres (Basileuterus melanotis) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial, vegetació secundària i matolls de les muntanyes de Costa Rica i oest de Panamà.
# Partit Democràtic del Kurdistan Iranià

El partit Democràtic del Kurdistan Iranià (PDKI, KDPI o PDK-I) (kurd: حیزبی دێمۆکراتی کوردستانی ئێران, Hîzbî Dêmokiratî kurdistani Eren) és un partit polític kurd de l'Iran defensor dels drets nacionals kurds dins un Iran democràtic i federal.

## Història

El partit es va fundar el 16 d'agost de 1945 com a moviment dirigent de la república del Kurdistan (Mahabad) organitzada fins aleshores pel Komeley Jiyanewey Kurd, un moviment essencialment burgès de notables de Mahabad i caps tribals, organitzat com a societat secreta. Al partit van entrar els antics membres del Komeley, el Hiwa de Rafoq Hilmi que al final del 1944 s'havia desintegrat per les lluites entre conservadors tribals i progressistes partidaris de l'aliança amb la Unió Soviètica, un petit partit iranià d'esquerres i un grup de comunistes kurds (Shurish = Revolució) que després va formar el Partit Revolucionari Kurd (Rizgari Kurd).
El partit va passar a la clandestinitat el 15 de desembre del 1945, però va aconseguir arrelar en alguns punts del Kurdistan; sota Mossadegh va actuar obertament però a la caiguda d'aquest, membres del partit foren empresonats o obligats a passar altre cop a la clandestinitat; onades de repressió es van produir el 1959 i el 1964 i uns 300 membres foren empresonats i un nombre important va haver d'amagar-se o fugir de l'Iran. El 1967 va iniciar una revolta armada que va durar 18 mesos, però finalment fou sufocada pel règim del xa. El 1978 va estar actiu en l'enderrocament del xa i a la seva caiguda molts membres exiliats van retornar al país. El 1979 va tenir un paper important junt amb el Komala, en la revolta contra Khomeini, que després del 1980, a causa de la guerra Iran-Iraq, va quedar diluïda. Els membres dirigents van haver de marxar a l'exili.
El 13 de juliol de 1989 el secretari general Abdul Rahman Ghassemlou, i dos companys, foren assassinats a Viena quan negociaven amb enviats del règim iranià. A Ghassemlou el va succeir Sadeq Sharafkandi, també assassinat el 17 de setembre de 1992 a Berlín quan assistia al Congrés de la Internacional Socialista.

## Congressos

El partit ha celebrat 14 congressos: 1945, 1964, 1971, 1980, 1982, 1984, 1985, 1988, 1992, 1995, 1997, 2000, 2004 i 2008.

## Dirigents

* Qazi Muhammad 1945-1947
* Abdulla Eshaghi 1947-1973
* Abdul Rahman Ghassemlou 1973-1989
* Sadegh Sharafkandi 1989-1992
* Mustafa Hijri 1992-1995
* Abdulla Hassanzadeh 1995-2004
* Mustafa Hijri (2004- actual)

## Referències

* Pàgina web del partit
# Formiguer del Yapacana

El formiguer del Yapacana (Aprositornis disjuncta) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae) i única espècie del gènere Aprositornis.

## Hàbitat i distribució

Sotabosc de la selva humida. Conegut únicament a les terres baixes del sud de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Formiguer del Yapacana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Rhinopias aphanes

Rhinopias aphanes és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 25 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: el mar del Corall i aigües adjacents, Papua Nova Guinea, Nova Caledònia, Vanuatu i el nord-est d'Austràlia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Allen, G.R., 1998. Reef fishes of Milne Bay Province, Papua New Guinea. A: T. Werner i G. Allen (eds). A rapid biodiversity assessment of the coral reefs of Milne Bay Province, Papua New Guinea. RAP Working Papers 11, Conservation International, Washington DC.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication. Núm. 4. 175 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Motomura, H. i J.W. Johnson, 2006. Validity of the poorly known scorpionfish, Rhinopias eschmeyeri, with redescriptions of Rhinopias frondosa and Rhinopias aphanes (Scorpaeniformes: Scorpaenidae). Copeia 2006(3):500-515.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bosquerola d'Angela

La bosquerola d'Angela (Setophaga angelae) és un ocell de la família dels parúlids (Parulidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de Puerto Rico.

## Referències

* ↑ «Bosquerola d'Angela». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Partit Democràtic dels Socialistes de Montenegro

El Partit Democràtic dels Socialistes de Montenegro (Demokratska Partija Socijalista Crna Gore) és un partit polític de Montenegro. És liderat pel diputat Danijel Živković. En les últimes eleccions legislatives de Montenegro, celebrades el 30 d'agost del 2020, el partit va guanyar 30 dels 81 escons.

## Referències

* ↑ «Probable Change of the Main Ruling Party in Montenegro after Three Decades» (en anglès). Institut Polonès d'Afers Internacionals, 30 setembre 2020. [Consulta: 21 maig 2023].

## Enllaços externs

* Partit Democràtic dels Socialistes de Montenegro - Lloc web oficial
# Gisela de Chelles

Gisela (757 - 810) fou una noble franca, filla de Pipí el Breu i Bertrada de Laon, i germana de Carlemany i Carloman I. S'ha identificat amb Isberga, abadessa, venerada com a santa per l'Església catòlica, i patrona de l'Artois.

## Biografia

Eginard, biògraf de l'emperador, diu que Gisela estava destinada a la vida religiosa des de petita; ingressà a l'abadia de Chelles (Seine i Marne) i n'esdevingué abadessa. Fomentà la tasca del scriptorium, que fou un dels més importants entre els de monestirs femenins de l'època.
Eginard també diu que mantingué bones relacions amb el seu germà, que la tractava amb respecte. Carlemany batejà la seva filla amb el nom de Gisela, probablement en homenatge a la seva germana. Morí a Chelles el 810.

## Veneració

De la mateixa manera que Carlemany rebé culte com a beat en alguns llocs d'Europa, el mateix culte va implicar altres membres de la família imperial: la seva mare era venerada com a beata Berta, igual que la seva esposa Hildegarda. La germana fou venerada com a santa Isberga, abadessa, nom amb què figura als calendaris antics de la diòcesi d'Arràs, i que esdevingué santa patrona de la regió, l'Artois.
El fet que l'única germana coneguda de Carlemany fos Gisela i que fos abadessa de Chelles, prop de Soissons, fa dubtar de la identificació d'Isberga. Generalment, es considera que els dos noms fan referència a una mateixa persona, Gisela. Hi ha, però, qui diu que es tracta d'una figura llegendària.
El culte a Isberga és antic i està documentat des de l'alta edat mitjana, tot i que molt limitat a la regió de l'Artois.

## Enllaços externs

* Genealogia de Gisela.
# Violència de Lakhimpur Kheri

La violència de Lakhimpur Kheri va ser un atac amb vehicles i un incident de linxament durant la protesta dels agricultors contra les tres lleis agrícoles aprovades pel govern de l'Índia liderat pel Partit Bharatiya Janata (BJP). Va tindre lloc el 3 d'octubre de 2021 a Tikunia, al districte de Lakhimpur Kheri, Uttar Pradesh, i va provocar la mort de vuit persones i 10 més ferides. Quatre manifestants i un periodista van ser atropellats pels cotxes, i tres més van ser linxats pels manifestants en la violència posterior.

## Referències

* ↑ «'Inhuman massacre', Rahul, Priyanka slam Lakhimpur Kheri violence https://www.news9live.com/buzz/farmers-protest-live-updates-lakhimpur-kheri-violence-news-deputy-cm-home-minister-up-police-92455» (en anglès). News 9 live, 03-10-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-29. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Siddiqi, Tania. «Lakhimpur Kheri Massacre {!} India escalates terror targeting farmers» (en anglès). Workers World, 13-10-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Roy, Debayan. «Lakhimpur Kheri Uttar Pradesh massacre: "Action of UP govt only in words:" Supreme Court unhappy with probe» (en anglès). Bar and Bench, 08-10-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «05/10/2021» (en anglès). The Thibune India, 05-10-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Sahu, Manish. «Lakhimpur Kheri deaths: SIT arrests driver of SUV in convoy» (en anglès). The Indian Express, 13-10-2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
# Pandèmia de COVID-19 a Gàmbia

La propagació de la pandèmia per coronavirus de 2019-2020 a Gàmbia es va confirmar el 17 de març de 2020 arran de la prova positiva d'una dona jove que tornava del Regne Unit.
En data del 18 d'abril, el país comptava 9 casos confirmats, 2 persones guarides i una víctima mortal.

## Cronologia

El govern de Gàmbia va anunciar el primer cas de contaminació amb coronavirus el 17 de març de 2020. Es tractava d'una dona jove que havia tornat del Regne Unit.
El 18 de març 32 passatgers que arribaven del Regne Unit foren posats en quarantena a un hotel de Banjul. Tanmateix 14 d'ells se n'escaparen.
El mateix dia, el president Adama Barrow va decretar el tancament de les escoles i va prohibir les concentracions públiques durant 21 dies.
El 19 de març de 2020, l'Assemblea Nacional Assembly de Gàmbia va anunciar que es suspendrien les seves sessions. La Truth, Reconciliation and Reparations Commission investigating l'expresident Yahya Jammeh també es va suspendre. El mateix dia, s'anul·laren els vols internacionals amb 13 països europeus, i es va instaurar una quarantena obligatòria per als passatgers que venen de 47 estats. Alhora es suspengueren tots els partits de futbol per uns 21 dies.
El ministeri de Salut va anunciar el 23 de març la primera víctima mortal, un ciutadà de 70 anys, nadiu de Bangladesh, que havia entrat a Gàmbia el 13 de març després de passar per Senegal. Alhora es va informar del tacament de la frontera amb Senegal durant 21 dies
El 24 de març es revelava el tercer cas confirmat, un ciutadà gambià de 71 anys que havia tornat la setmana anterior, el dia 17, de França.

## Dades estadístiques

Evolució del nombre de persones infectades amb COVID-19 a Gàmbia

## Referències

* ↑ «Gambia reports first case of coronavirus -health minister» (en anglès canadenc). National Post, 17-03-2020.
* ↑ «Gambia hunting 14 coronavirus quarantine escapees» (en anglès). Daily Monitor [Consulta: 21 març 2020].
* 1 2 «Gambia suspends parliament over coronavirus». www.aa.com.tr [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «COVID-19: Gambia suspends flights from 13 countries». thepoint.gm [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Football Banned For 21 Days In The Gambia». Foroyaa Newspaper, 19-03-2020 [Consulta: 21 març 2020]. Arxivat 21 de març 2020 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-03-21. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Coronavirus outbreak discontinues Gambian leagues». thepoint.gm [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «COVID-19: Gambia, Senegal to close border for 21 days». AA.com [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Gambia Confirms third case of Coronavirus». Foroyaa.gm [Consulta: 28 març 2020]. Arxivat 28 de març 2020 a Wayback Machine.
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# La Mézière

La Mézière (en bretó Magoer, en gal·ló La Maézierr) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 3.987 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 920 | 1.005 | 1.247 | 1.614 | 2.142 | 3.150 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-1983 | Gérard Fuselier | |
| 1983-2004 | Jean-Louis Tourenne | PS |
| 2004- | Gérard Bazin | PS |