OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas de Forxeron

El Mas de Forxeron és un edifici d'Amposta (Montsià) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt d'edificacions adossades a una antiga torre de defensa. És un mas del segle xix, format per un cos de planta baixa i un pis amb la teulada a doble vessant i un altre cos semblant adossat, juntament amb altres construccions d'una sola planta, segurament utilitzats de magatzem. Al davant hi ha un pou, encara en funcionament i les restes d'un altre porxo. Adossat a l'altra banda de la torre hi ha altres dependències de magatzem.

## Referències

* ↑ «Mas de Forxeron». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].
# Mawile

Mawile és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus acer i tipus fada.
Segons GamesRadar+, el disseny d'aquest Pokémon es basa en les futakuchi-onna del folklore japonès.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Sullivan, L. «17 Pokemon based on real-world mythology» (en anglès). GamesRadar+, 4 febrer 2014. [Consulta: 9 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Mawile a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Matthias Withoos

Matthias Withoos, també conegut com a Calzetta Bianca i Calzetti, (Amersfoort, 1627 - Hoorn, 1703) fou un pintor neerlandès de natures mortes i panoràmiques urbanes, molt conegut pels detalls d'insectes, rèptils i vegetació representats en els fons dels seus quadres.

## Vida i obra

Withoos va néixer a Amersfoort. Va estudiar amb Jacob van Campen a la seva escola de pintors, on va coincidir amb Otto Marseus van Schrieck. Amb 21 anys, Withoos va fer un viatge a Roma amb van Schrieck i Willem van Aelst. Allà es van unir al grup dels artistes del nord conegut com els "Bentvueghels" ("Ocells d'una ploma"), on Withoos tenia l'àlies de "Calzetta Bianca" ("Calça Blanca") —una traducció literal del seu cognom a l'italià. Va treballar sota la supervisió del cardenal Leopoldo de Médici, qui li va encarregar que li fes diversos retrats.
El 1653, l'artista va tornar a Amersfoort. Quan les tropes franceses van ocupar Amersfoort l'"any desastrós" de 1672, Withoos va fugir d'Amersfoort cap a Hoorn, on va romandre fins a la seva mort el 1703. Seguint la carrera de l'artista com a pintor de vistes urbanes, el seu alumne Gaspar van Wittel va contribuir al desenvolupament del gènere d'arquitectura vedutista a Roma. Molts dels set fills de Withoos van seguir els seus passos, incloent-hi a l'artista botànica Alida Withoos. Jacob van Staverden possiblement també va ser un dels seus alumnes.

## Obra

Les natures mortes de Withoos, com els del seu mestre van Schrieck, són notables per la seva tècnica del clarobscur i la inclusió de plantes salvatges misterioses i de vegetació, a més d'estar poblades d'insectes, rèptils i altres criatures del món natural. Aquestes pintures, moltes de les quals inclouen el motiu de la vanitas, eren populars entre els col·leccionistes de pintures de gabinet.
A més, va pintar moltes grans panoràmiques de ciutats, com la Vista de la ciutat d'Amersfoort adquirida el 2001 pel Museu Flehite d'Amersfoort. Aquest llenç de 2,5 x 4 m formava part de la vista de ciutat més gran realitzada a Holanda. Dues versions seves del quadre titulat "De Grashaven", pertanyents a la col·lecció del Westfries Museum de Hoorn, van ser robades a finals de 2005.

## Referències

* 1 2 3 4 Seymour Slive, Dutch Painting 1600-1800, Yale University Press Pelican history of Art, New Haven, Conn: Yale University Press, 1995, p. 290.
* ↑ H.-G. Dijk-Koekoek, "Withoos [Calzetti; Galzetta Bianca], Matthias [Matteo]," Grove Art Online.
* ↑ Slive, Dutch Painting 1600-1800, p. 322.
* ↑ Biographical details of Jacob van Staverden at the Netherlands Institute for Art History (Dutch)
* ↑ H.-G. Dijk-Koekoek, "Withoos [Calzetti; Galzetta Bianca], Matthias [Matteo]," Grove Art Online.

## Enllaços externs

* http://www.vtha.nl/toposite/nieuws/02-12/2leden.pdf Arxivat 2007-10-09 a Wayback Machine.
# Miho Oki

Miho Oki, (en japonès: 沖美穗, Sendai, 8 de març de 1974) és una ciclista japonesa, que fou professional del 2002 al 2008. Campiona nacional nombrosos cops, va participar en tres edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès

* 1998
** Campiona del Japó en ruta
* 1999
** Campiona d'Àsia en ruta
** Campiona del Japó en ruta
* 2000
** Campiona del Japó en ruta
** 1a a la Volta a Okinawa
* 2001
** Campiona del Japó en ruta
* 2002
** Campiona del Japó en ruta
** 1a al Trofeu dels escaladors
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Alta Viena
* 2003
** Campiona del Japó en ruta
* 2004
** Campiona del Japó en ruta
* 2005
** Campiona del Japó en ruta
* 2006
** Campiona del Japó en ruta
** Campiona del Japó en contrarellotge
* 2007
** Campiona del Japó en ruta
** Campiona del Japó en contrarellotge
* 2008
** Campiona del Japó en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mesomys leniceps

Mesomys leniceps és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica de Yambrasbamba, als avantmunts andins del nord del Perú. El seu hàbitat natural són les selves nebuloses tropicals de montà. El seu entorn està amenaçat per l'activitat humana i és una de les zones més desforestades del Perú.

## Referències

* ↑ Zeballos, H.; Vivar, E.; Patterson, B. Mesomys leniceps. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 abril 2015.
# McGregor (Texas)

McGregor és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 4.727 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McGregor tenia 4.727 habitants, 1.728 habitatges, i 1.206 famílies. La densitat de població era de 83,6 habitants/km².
Dels 1.728 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.200 $ i la renda mediana per família de 37.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 18.605 $. La renda per capita de la població era de 16.311 $. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McGregor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McGregor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Model amb excés de zeros

En estadística, un model amb excés de zeros és un model estadístic basat en una distribució de probabilitat inflada de zeros, és a dir, una distribució que permet fer observacions freqüents de valor zero.
Els models zero-inflats s'utilitzen habitualment en l'anàlisi de dades de recompte, com ara el nombre de visites que fa un pacient a la sala d'urgències en un any o el nombre de peixos capturats en un dia en un llac. Les dades de recompte poden prendre valors de 0, 1, 2, … (valors enters no negatius). Altres exemples de dades de recompte són el nombre d'èxits registrats per un comptador Geiger en un minut, els dies de pacients a l'hospital, els gols marcats en un partit de futbol i el nombre d'episodis d'hipoglucèmia per any per a un pacient amb diabetis.
Per a l'anàlisi estadística, la distribució dels recomptes sovint es representa mitjançant una distribució de Poisson o una distribució binomial negativa. Hilbe assenyala que "la regressió de Poisson es concep tradicionalment com el model de recompte bàsic sobre el qual es basen una varietat d'altres models de recompte". En un model de Poisson, “... la variable aleatòria $y$ és la resposta i el paràmetre del recompte $\lambda$ (lambda) és la mitjana. Sovint, $\lambda$ també s'anomena paràmetre de velocitat o intensitat... En la literatura estadística, $\lambda$ també s'expressa com $\mu$ (mu) quan es refereix a Poisson i als models binomials negatius tradicionals.
En algunes dades, el nombre de zeros és més gran del que s'esperaria amb una distribució de Poisson o una distribució binomial negativa. Les dades amb un excés de zero recomptes es descriuen com a zero-inflat.
Histogrames d'exemple de distribucions de Poisson inflades zero amb mitjana $\mu$ de 5 o 10 i proporció d'inflació zero $\pi$ de 0,2 o 0,5 es mostren a continuació, basats en el programa R ZeroInflPoiDistPlots. R de Bilder i Laughlin.

## Referències

* ↑ Bilder, Christopher & Loughin, Thomas (2015), Analysis of Categorical Data with R (First ed.), CRC Press / Chapman & Hall, ISBN 978-1439855676
* ↑ Hilbe, Joseph M. (2014), Modeling Count Data (First ed.), Cambridge University Press, ISBN 978-1107611252
* ↑ Hilbe, Joseph M. (2007), Negative Binomial Regression (Second ed.), Cambridge University Press, ISBN 978-0521198158
* ↑ Lachin, John M. (2011), Biostatistical Methods: The Assessment of Relative Risks (Second ed.), Wiley, ISBN 978-0470508220
* ↑ Hilbe, Joseph M. (2007), Negative Binomial Regression (Second ed.), Cambridge University Press, ISBN 978-0521198158
* ↑ Lachin, John M. (2011), Biostatistical Methods: The Assessment of Relative Risks (Second ed.), Wiley, ISBN 978-0470508220
* ↑ Bilder, Christopher & Loughin, Thomas (2015), Analysis of Categorical Data with R (First ed.), CRC Press / Chapman & Hall, ISBN 978-1439855676
# Medicament experimental

Un medicament experimental és un producte medicinal (un medicament o una vacuna) que encara no ha rebut l'aprovació de les autoritats reguladores governamentals per al seu ús rutinari en medicina humana o veterinària, tot i que pugui curar una malaltia. Es pot aprovar un medicament per utilitzar-lo en una malaltia o trastorn, però encara es pot considerar experimental per a altres malalties o afeccions.
Els assajos clínics a la Unió Europea (UE) estan regulats per l'Agència Europea de Medicaments (EMA). A partir del 2019, totes les sol·licituds d'assaigs clínics han d'utilitzar un portal i una base de dades centralitzats de la UE. Tots els resultats dels assaigs clínics estaran disponibles per al públic amb el resum escrit en l'idioma del profà.
Als Estats Units, l'òrgan responsable de l'aprovació és la Food and Drug Administration (FDA), que ha de concedir a la substància l'estatus Investigational New Drug (IND) abans de poder ser provada en assaigs clínics humans. L'estat IND requereix que el patrocinador del medicament presenti una sol·licitud IND que inclogui dades de proves de laboratori i animals per a seguretat i eficàcia.

## Referències

* ↑ «European Medicines Agency - Clinical Trials Regulation». European Medicines Agency. Arxivat de l'original el de juliol 30, 2018. [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «How Drugs are Developed and Approved». U.S. Food and Drug Administration. [Consulta: 27 juliol 2018].

## Vegeu també

* Ús en indicació no autoritzada
# Miquel Gayolà i Gardella

Miquel Gayolà i Gardella (Girona, 28 de febrer de 1901 - Girona, 29 de juliol de 1996) fou un obrer metal·lúrgic, dirigent sindical i polític gironí. Aprenent de manyà, el 1919 es traslladà a Barcelona on s'afilià a la CNT.
De retorn a Girona un cop fet el servei militar, fou soci del Centre republicà, el qual va abandonar el 1931 per cofundar el BOC. Dirigent de la federació de sindicats obrers gironins, va insistir en la revocació de l'expulsió d'aquests i de la resta de sindicats afins al BOC i al trentisme que els faistes de la CNT realitzaren. Dirigent gironí del BOC, participar de l'Aliança Obrera i arran del fets d'Octubre s'exilià a França.
Dirigent gironí del POUM, fou el membre més destacat del Comité Executiu Antifeixista de Girona i comarques en la Revolució de 1936, essent comissari al Front d'Aragó. Posteriorment, en el procés de desaparició del poder revolucionari, fou nomenat per Andreu Nin, fiscal del Tribunal popular a Girona i, ja el 1937, representant del POUM a l'Ajuntament de Girona. Col·labora assíduament a L'Espurna, l'òrgan gironí del BOC i del POUM, i a La Batalla. En el context de la repressió contra el POUM, fou empresonat l'agost del 1937 fins al gener de 1939.
Exiliat després a França on continuà el seu ofici de manyà, col·laborà amb Josep Rovira i l'MSC, passant al PSC-Reagrupament de Josep Pallach. El 1981 retornà de l'exili.

## Referències

* ↑ «Miquel Gayolà i Gardella». El Punt, 5617, 30-07-1996, pàg. 35 [Consulta: 24 desembre 2021].
* Martínez de Sas, Maria Teresa; Pagès, Pelai (coords.). Diccionari biogràfic del moviment obrer dels Països Catalans. Barcelona: Edicions Universitat de Barcelona, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 654.
* Fundació Rafael Campalans, Arxiu históric del socialisme català Diccionari Biogràfic
# Montichiari

Montichiari és un municipi italià, situat a la regió de la Llombardia i a la província de Brescia. L'any 2007 tenia 21.519 habitants.
# Monticel·lita

La monticel·lita és un mineral de la classe dels nesosilicats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de l'olivina”. Va ser descoberta l'any 1831 a la muntanya Vesuvi, a la província de Nàpols, regió de la Campània (Itàlia), sent nomenada així en honor de Teodoro Monticelli, mineralogista italià.

## Característiques químiques

És un nesosilicat de calci i magnesi, amb els cations de sílice en coordinació octaèdrica. Els minerals del grup de l'olivina en el qual està són tots del sistema ortoròmbic, per la qual cosa es denominen "ortosilicats».
Forma una sèrie de solució sòlida amb el mineral kirschsteinita (CaFe$^{2+}$SiO₄), en la qual la substitució gradual del magnesi per ferro va donant els diferents minerals de la sèrie.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: titani, alumini, ferro, manganès, zinc i aigua.

## Formació i jaciments

Es forma en roques carbonatites, com a producte de la diferenciació magmàtica en magmes deficients en sílice i rics en CO₂. També apareix en jaciments de metamorfisme de contacte amb gabres olivínics, així com en contactes granit-dolomies. Rares vegades s'ha vist també en kimberlites.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: gehlenita, espinela, calcita, merwinita, oakermanita, Vesuvianita, apatita o cuspidina.

## Referències

* Monticel·lita, mindat.org.
* Monticel·lita, webmineral.com.
* Manual de monticel·lita, Mineral Data Publishing.
# Meditació taoista

La meditació taoista s'assembla en certs punts a les d'altres religions orientals. Agrupa, en tot cas, diverses pràctiques, com exercicis de respiració, concentració, visualització, la meditació interior perllongada i la contemplació. Meditar sobre els Tres Purs i el seu simbolisme és un exercici reconegut, per exemple. Asseure's i oblidar (zuowang 坐忘; pinyin: zuòwàng) o el dejuni de l'esperit (xinzhai 心齋) són termes utilitzats en la meditació taoista.
Es poden observar cinc etapes :
* estar i calmar el cos
* calmar l'esme
* concentrar-se, sobre una part del cos com entre els dos ulls sobre una deitat
* buidar l'esperit
* assolir la llibertat i l'alegria interiors.
Algunes d'aquestes etapes es troben en el budisme, el ioga, el cristianisme i mateix sufisme.

## Notes i referències

* ↑ Julian F. Pas. The A to Z of Taoism, Scarecrow Press Inc., pp. 218 i ss.
* ↑ «What is Taoist Yoga? - Definition from Yogapedia» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Taoist Meditation» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2022-01-08. [Consulta: 8 gener 2022].
# Miwok de la planura

El miwok de la planura, també conegut com a miwok de la vall, era una de les llengües miwok parlades al centre de Califòrnia pels miwoks de la planura. Era parlat als deltes dels rius San Joaquin i Cosumnes. El miwok de la planura havia estat un dels pobles miwok més nombrosos. Tota la població parla actualment anglès.

## Referències

* ↑ Selon Ethnologue.com

## Bibliografia

* Callaghan, Catherine A. Plains Miwok Dictionary. University of California Publications in Linguistics, vol. 105. Berkeley: University of California Press, 1984.
* Plains Miwok Indians. "Rodriguez-Nieto Guide" Sound Recordings (California Indian Library Collections), LA008. Berkeley: California Indian Library Collections, 1993. "Sound recordings reproduced from the Language Archive sound recordings at the Language Laboratory, University of California, Berkeley".
* Broadbent, Sylvia, M.; i Pitkin, Harvey; A Comparison of Miwok and Wintun, Studies in Californian Linguistics (éditeur, William Bright), pp. 19-45, University of California Publications in Linguistics, vol. 34, Berkeley and Los Angeles, University of California Press, 1964.

## Enllaços externs

* Plains Miwok al Survey of California and Other Indian Languages
* Plains Miwok, California Language Archive
* Lèxic bàsic Plains Miwok al Global Lexicostatistical Database
* OLAC resources in and about the Plains Miwok language
# Modulació de freqüència de pols

La modulació de freqüència de pols (amb acrònim anglès PFM) és un mètode de modulació per representar un senyal analògic utilitzant només dos nivells (1 i 0). És anàloga a la modulació d'amplada de pols (PWM), en què la magnitud d'un senyal analògic es codifica en el cicle de treball d'una ona quadrada. A diferència del PWM, en el qual l'amplada dels polsos quadrats es varia a una freqüència constant, PFM fixa l'amplada dels polsos quadrats mentre varia la freqüència. En altres paraules, la freqüència del tren de polsos es varia d'acord amb l'amplitud instantània del senyal modulant a intervals de mostreig. L'amplitud i l'amplada dels polsos es mantenen constants.
PFM és un mètode per codificar senyals analògics en trens de polsos quadrats i, per tant, té una gran varietat d'aplicacions. Hi ha dificultats pràctiques en el disseny de l'electrònica quan es treballa amb freqüències no fixes, com ara els efectes de la línia de transmissió en la disposició de la placa i la selecció de components magnètics, de manera que, en general, es prefereix el mode PWM. Tanmateix, hi ha casos selectes en què el mode PFM és avantatjós. El mode PFM és una tècnica comuna per augmentar l'eficiència de la commutació de convertidors DC-DC reduïts (convertidors buck) quan condueixen càrregues lleugeres.

## Referències

* ↑ «Switching Regulator Basics: PWM & PFM | Basic Knowledge | ROHM TECH WEB» (en anglès). https://techweb.rohm.com.+[Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ Tzafestas, S.; Frangakis, G. «Design and implementation of pulse frequency modulation control systems» (en anglès). Transactions of the Institute of Measurement and Control, 2, 2, 01-04-1980, pàg. 65–78. DOI: 10.1177/014233128000200202. ISSN: 0142-3312.
* ↑ «The Advantages of Pulse Frequency Modulation for DC/DC Switching Voltage Converters» (en anglès). https://www.digikey.com.+[Consulta: 5 octubre 2022].

## Vegeu també

* Modulació d'amplitud de pols
* Modulació per impulsos codificats
* Modulació per densitat d'impuls
* Modulació per posició d'impuls
# Monosèmia

Una paraula monosèmica és aquella que només té un únic significat.
El signe lingüístic és format per: significant i significat; sent el significant l'estímul visual (paraula) i el significat la idea que representa. Per tant, una paraula monosèmica és la que designa la relació d'un sol significat associat a un significant.
Són escasses i normalment pertanyen al camp tècnic, al llenguatge científic, perquè cerquen precisió i exactitud. Per exemple: hipotenusa, hemoglobina, subrogació…

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.94. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
# Andresito

Andresito és una localitat de l'Uruguai, ubicada al nord del departament de Flores, al límit amb el departament de Río Negro.
Es troba a 49 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 140 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Informació sobre Andresito (en anglès)
# Belloïta

La belloïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom del veneçolà Andrés de Jesús María y José Bello López (1781-1865), fundador de la Universitat de Xile.

## Característiques

La belloïta és un halur de fórmula química Cu(OH)Cl. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la belloïta pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: atacamita, melanotal·lita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, connel·lita, abhurita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina La Vendida, al districte de Sierra Gorda de la província d'Antofagasta (Regió d'Antofagasta, Xile). També ha estat descrita a tres indrets russos: a les fumaroles Yadovitaya i Glàvnaia Tenoritóvaia del volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka, i a la pegmatita Medvezh'ya Berloga, a l'óblast de Múrmansk; així com a altres dos indrets a Andalusia (Espanya): a la concessió La Cena del Depósito, a Huércal-Overa (Almeria), i a la mina San Guillermo, a El Guijo (Còrdova).

## Referències

* ↑ «Belloite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 novembre 2017].
# Carlos Trucco

Carlos Trucco (8 d'agost de 1957) és un exfutbolista bolivià.

## Selecció de Bolívia

Va formar part de l'equip bolivià a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ Cali statistics Arxivat 2013-10-13 a Wayback Machine. @ Golgolgol.net
* ↑ «Bolivia contratará al ex portero Trucco como nuevo técnico» (en castellà). Caracol, 16-10-2001. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 19 abril 2018].
* ↑ rsssf: Bolivia record international footballers
* ↑ Carlos Trucco a National-Football-Teams.com (anglès)
# Numeri Fabi Buteó (pretor 173 aC)

Numeri Fabi Buteó (en llatí Numerius Fabius Buteo) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Fàbia i era de la família dels Buteó.
Va ser pretor l'any 173 aC i va obtenir la província de la Hispània Citerior, però no va arribar a exercir el càrrec doncs va morir a Massília de camí cap a la província.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 519.
# Ho

«Ho» té aquests significats:
* Ho és el símbol de l'holmi
* Ho és una ètnia de Jharkhand
* Ho és la llengua pròpia de l'ètnia Ho de Jharkhand.
* Ho és una ciutat de Ghana
Viccionari