OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ait Zineb

Ait Zineb (en àrab آيت زينب, Āyt Zīnab; en amazic ⴰⵢⵜ ⵣⵉⵏⴱ) és una comuna rural de la província de Ouarzazate, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.078 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ali Abo Greisha

Ali Abo Greisha (àrab: علي أبو جريشة) (Ismaïlia, 29 de novembre de 1947) fou un futbolista egipci de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte.
Pel que fa a clubs, destacà a Ismaily.

## Referències

* ↑ «L'Histoire de la CAN» (en francès). Africa Foot. [Consulta: 6 agost 2009].
* ↑ Mahjoub, Faouzi. «The Great Adventure of African Football». FIFA, 01-12-1997. Arxivat de l'original el 2012-11-05. [Consulta: 6 agost 2009].
* ↑ Loughran, Gerry. «Games Arabs Play». Saudi Aramco World. Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 6 agost 2009].
* ↑ Pierrend, José Luis. «African Player of the Year 1970». RSSSF, 14-02-2000. [Consulta: 6 agost 2009].
# Al-Hadid

Al-Hadid fou un moviment guerriller de Caixmir que va segrestar tres turistes britànics i un americà el novembre de 1994; van demanar l'intercanvi per presoners musulmans a l'Índia. Després de dues setmanes els turistes foren alliberats. Com que el moviment era desconegut els grups musulmans van acusar als serveis secrets indis, com acció per desacreditar-los.

## Referències

* ↑ Sloan, Stephen; Anderson, Sean K. Historical Dictionary of Terrorism (en anglès). Scarecrow Press, 2009, p. 347. ISBN 0810863111.
# Al-Hadaf

Al-Hadaf (en idioma àrab: الهدف) és un diari polític libanès, de distribució setmanal. Va ser fundat el 1969 a Beirut per Ghassan Kanafani com a portaveu polític del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina, exposant una versió marxista-leninista del nacionalisme palestí panarabista. Kanafani va morir el 1972 per un atac amb un cotxe bomba comès pels sionistes del Mossad, però el diari roman en publicació.

## Referències

* 1 2 Nezar Andary. «Arab Journals Provide Rich But Neglected Sources for Study of Arab World». Al Jadid Magazine. [Consulta: 21 setembre 2014].
* 1 2 Europa World Year. Taylor & Francis, 2004, p. 2614. ISBN 978-1-85743-255-8 [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ Philip Mattar. Encyclopedia of the Palestinians. Infobase Publishing, 1 gener 2005, p. 275. ISBN 978-0-8160-6986-6 [Consulta: 21 setembre 2014].
* ↑ «Arafat and the dream of Palestine». Al Arabiya, 18-08-2009 [Consulta: 21 setembre 2014]. Arxivat 24 de setembre 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-09-24. [Consulta: 28 febrer 2018].
* ↑ Reem Haddad. «In Memory of Ghassan Kanafani». Beirut Indy Media, 20-07-2003. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 21 setembre 2014].
# Andrei Kliúiev

Andrei Vladímirovitx Kliúiev (en rus Андрей Владимирович Клюев) (Lípetsk, 13 de juny de 1987) és un ciclista rus, que fou professional del 2006 al 2011. Ha combinat amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en ruta

* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la regió de Łódź
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour de Hainan
** Vencedor de 2 etapes del Tour del Mar de la Xina Meridional
* 2007
** Campió d'Europa sub-23 en Ruta
** 1r al Boucle de l'Artois
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de Valclusa
** Vencedor d'una etapa del Tour de Normandia
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Friendship People North-Caucasus Stage Race

## Palmarès en pista

* 2005
** Campió del món júnior en Madison (amb Alexey Shiryaev)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Al-Àrqam ibn Abi-l-Àrqam

Al-Àrqam ibn Abi-l-Àrqam (àrab: الأرقم بن أبي الأرقم, al-Arqam ibn Abī l-Arqam), també conegut tot simplement com al-Àrqam (594-673 o 675), fou un dels companys del profeta Muhàmmad. Tot i que el seu nom significa ‘Al-Àrqam fill d'Abi-l-Àrqam’, és a dir, ‘fill del pare d'Al-Àrqam’, el seu pare es deia Abd-Manaf. Va dur la kunya Abu-Abd-Al·lah. Pertanyé al clan Makhzum de la Meca. Es va convertir quan tenia entre 7 i 12 anys.
Una casa seva, al turó as-Safà, que posseïa per causes desconegudes, va servir des del 614 com a quarter general i centre del moviment musulmà. Va seguir al profeta Muhàmmad a Medina. Va lluitar a Badr i a altres combats però no es va destacar.
La seva casa va quedar en mans de la seva família fins que fou comprada pel califa al-Mansur. Posteriorment va pertànyer a al-Khayzuran, mare de Harun ar-Raixid, per la qual cosa fou coneguda des d'aleshores com la «Casa d'al-Khayzuran».

## Referències

* 1 2 3 Ibn Saʻd, Muḥammad, approximately. Kitab at-tabaqat al-kabir. Volume III, The companions of Badr, 2013, p. 185-187. ISBN 978-1-84200-133-2.
# Al Badr

Al Badr («la lluna plena») es un grup militant islamista que opera a la regió del Caixmir. El grup es va formar suposadament pel Pakistani Inter-Services Intelligence (ISI) el juny de 1998. Es creu que el grup va ser animat per l'ISI a operar independentment del seu grup paraigua anterior, Hizb-ul-Mujahideen (HM). Abans de la separació del grup d'HM, van participar en els combats a l'Afganistan el 1990 com a part de l'Hizb-l-Islami (HIG) de Gulbuddin Hekmatyar juntament amb altres mujihadins afganesos antisoviètics. L'Índia i els Estats Units l'han declarat organització terrorista i l'han prohibit. El Pakistan ha estat durant molt de temps un veí difícil i disruptiu de l'Afganistan, augmentant la inestabilitat de l'Afganistan proporcionant intel·ligència, armes i seguretat als talibans afganesos i a la xarxa Haqqani. Però ara el Pakistan s'enfronta a una forta reacció tant nacional com internacional contra la seva política de patrocini militant.
Un grup polític amb el mateix nom es va formar el juny de 1998 amb l'objectiu d'aconseguir la unió amb Pakistan. El seu president fou Lukmaan, resident a Azad Kashmir. Molts dels seus activistes van lluitar amb Gulbuddin Hakmatiyar a l'Afganistan de mitjans dels anys vuitanta fins a mitjans dels anys noranta. Després el següent president fou Bakht Zameen, resident a Panjab al Pakistan.
Fou legalment prohibit a l'Índia el 2002, però continua actiu i no accepta converses de pau.

## Referències

* 1 2 «al-Badr». South Asia Terrorism Portal.
* 1 2 3 4 «Al-Badr / Al-Badr Mujahideen». Global Security.
* 1 2 3 «Group Profile: AL-BADR». MIPT Terrorism Knowledge Base. Arxivat de l'original el 2007-10-18. [Consulta: 16 desembre 2023].
* 1 2 3 4 «Al-badhr Mujahidin (Al-Badr)». Overseas Security Advisory Council (OSAC). Arxivat de l'original el 2006-11-16.
* 1 2 3 4 5 «Chapter 8: Foreign Terrorist Organizations». U.S. State Department. A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a File:State Department list of foreign terrorist organizations.pdf
* 1 2 «Chapter 8: Foreign Terrorist Organizations». U.S. State Department. A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a File:State Department list of foreign terrorist organizations.pdf
* ↑ «List of Banned Organisations». Government of India. Arxivat de l'original el 3 maig 2018. [Consulta: 3 maig 2018].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». [Consulta: 31 juliol 2023].
* ↑ «Al Badr» (en anglès). South Asia Terrorism Portal, 2001. [Consulta: 2 setembre 2023].
# Amazap

«Amazap» té aquests significats:
Nom de tres reis d'Ibèria:
* Amazap I o Hamazasp I (o Amazap I) 106-116
* Amazap II o Hamazasp 185-189
* Amazap III o Hamazasp III 260-265 (rebeld)
# Amics de l'Art Vell

Amics de l'Art Vell fou una organització establerta a Barcelona l'any 1929. El seu objectiu era defensar i restaurar el patrimoni artístic de Catalunya. Impulsada per Feliu Elias i Bracons, va rebre el suport d'organitzacions com l'Ateneu Barcelonès o el Centre Excursionista de Catalunya. El seu primer president fou Pere Bosch i Gimpera. Es van especialitzar en la realització d'informes i en la documentació de la situació del patrimoni català i andorrà. L'entitat es va dissoldre el 1935. El seu arxiu es conserva a l'Institut d'Estudis Catalans.

## Referències

* ↑ «Amics de l’Art Vell | enciclopedia.cat». [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «Fons personals i d’entitats | Arxiu». Institut d'Estudis Catalans, 2024. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Almeidaïta

L'almeidaïta és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la crichtonita. Va rebre el seu nom en honor del professor Fernando Flávio Marques de Almeida (1916-2013), considerat com un dels geòlegs més importants del Brasil.

## Característiques

L'almeidaïta és un òxid de fórmula química PbZn₂(Mn,Y)(Ti,Fe$^{3+}$)$_{18}$O$_{36}$(OH,O)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba de forma aïllada, en cristalls en forma de plaques negres de fins a 30 x 30 x 6 mm de grandària. És l'anàleg amb zinc de la senaïta i l'anàleg amb plom de la landauïta. Químicament és similar a la nežilovita.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se associada a altres minerals com: xenotima-(Y), rútil, quars, moscovita, caolinita, hematites, bastnäsita-(La) i anatasa. Va ser descoberta a Novo Horizonte, a l'estat de Bahia, Brasil. També ha estat trobada al massís de Khaldzan Buragtag (Khovd, Mongòlia) i a la vall de Babuna (municipi de Veles, Macedònia).

## Referències

* ↑ «Almeidaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2016].
# Aleix Caront

Aleix Caront (grec: Ἀλέξιος Χάρων, Aléxios Khàron, fl. a principis del segle xi) fou un funcionari romà d'Orient al sud d'Itàlia i avi matern de l'emperador Aleix I Comnè (r. 1081-1118), fundador de la dinastia dels Comnens.
Se sap molt poca cosa sobre la seva vida. L'únic que en fa esment és Nicèfor Brienni el Jove, marit de la seva besneta, Anna Comnena. Segons Brienni, Aleix hauria rebut el sobrenom de «Caront» (en referència al barquer de l'inframón en la mitologia grega), però consta que aquest nom també es feia servir com a cognom.
Pel que fa a la carrera d'Aleix, Brienni tan sols relata que «gestionà els assumptes de l'emperador» a les províncies romanes d'Orient del sud d'Itàlia (Catepanat d'Itàlia) en algun punt de la primera meitat del segle xi. Es desconeix en quina capacitat exercia aquestes funcions. S'ha suggerit que podria haver estat catepà (governador) d'Itàlia, però el seu nom no apareix en cap altra font. Segons Vera von Falkenhausen, historiadora de la Itàlia romana d'Orient, Caront podria ser la mateixa persona que Aleix Xífies, que fou catepà el 1006-1007. Tanmateix, Xífies morí el 1007, mentre que la filla de Caront (i mare de l'emperador Aleix I Comnè), Anna Dalassena, no nasqué fins a la tercera dècada del segle xi.

## Referències

* 1 2 3 4 Lilie, R.-J.; Ludwig, C.; Pratsch, T.; Zielke, B. Prosopographie der mittelbyzantinischen Zeit Online (en alemany). De Gruyter, 2013. DOI 10.1515/pmbz.
# Amor Prohibido

Amor Prohibido (Amor prohibit) és el cinquè àlbum de la cantant estatunidenca Selena. Va ser llençat al mercat el dia 13 de març de 1994 per EMI Latin. Ja va començar a escriure algunes cançons per aquest àlbum al novembre del 1993, després de publicar el seu àlbum anterior Selena Live!. Després de guanyar un premi Grammy pel seu anterior disc, va començar a gravar noves cançons. En aquest àlbum van col·laborar entre d'altres el seu germà A.B. Quintanilla III, Pete Astudillo, Ricky Vela i José Luis Borrego. Va promoure l'àlbum amb la seva gira, Amor Prohibido Tour (1994-95).
L'àlbum va debutar a la cima del billboard Top Latin Albums i Mexican Albums. A finals del 2002, ja s'havien venut dos milions de còpies per al món. Només van ser llançats quatre senzills, Amor Prohibido (13 d'abril), Bidi Bidi Bom Bom, No Me Queda Más i Fotos y Recuerdos. Tots van arribar al lloc número u.

## Llista de cançons

* Amor Prohibido
* No Me Queda Más
* Cobarde
* Fotos y Recuerdos
* El Chico del Apartamento 512
* Bidi Bidi Bom Bom
* Techno Cumbia
* Tus Desprecios
* Si Una Vez
* Ya No

### Bonus Tracks

* Donde Quiera Que Estes (amb Barrio Boyzz)

## Referències

* ↑ Quintanilla, Selena. Amor prohibido (CD). EMI Latin, 2002. 724354099403.
* ↑ «Who was number one» (en anglès). Billboard, 28-11-1998, pàg. 40.
# Ecsenius niue

Ecsenius niue és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 5-13 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: illa Niue.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius niue» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Springer, V.G., 2002. Ecsenius niue, new species of blenniid fish, and new distribution records for other species in the Opsifrontalis species group. Zootaxa 72: 1-6.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
# Andreas Kupfer

Andreas Kupfer (7 de maig de 1914 - 30 d'abril de 2001) fou un futbolista alemany de la dècada de 1940.
Fou 44 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1938.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de VfR 07 Schweinfurt i 1. FC Schweinfurt 05.

## Referències

* ↑ Bitter, Jürgen. Deutschlands Fußball Nationalspieler, Sportverlag, 1997, p. 272.
* 1 2 «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Weltfussball (alemany)». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 23 octubre 2018].
# Egira

Egira (grec antic: Αἴγειρα, llatí: Aegira) va ser una antiga ciutat de la costa sud del golf de Corint, a Acaia. Era una de les dotze ciutats de la Lliga Aquea, i estava situada davant del mont Parnàs, en uns turons de difícil accés, a set estadis de la mar i prop d'un riu, segurament el Crios. Pausànies l'identifica amb l'homèrica Hiperèsia (Ὑπερησία, Hyperêsía), i sembla que va agafar el nom d'Egira el 688 aC.
Pausànies diu que el més important dels edificis públics de la ciutat era un temple de Zeus. A més, hi havia un santuari molt antic d'Apol·lo i temples d'Àrtemis i d'Afrodita Urània, que es veneraven per sobre de les altres divinitats. Per Pausànies també sabem que a 72 estadis hi havia l'oracle d'Hèracles Buraic. El port es trobava a dotze estadis de la ciutat, i tenia una fortalesa de nom Fèl·loe (Φελλόη). Quan la veïna ciutat d'Eges va entrar en decadència, els habitants que encara hi vivien es varen traslladar a Egira, segons Estrabó. L'any 220 aC Etòlia va atacar la ciutat arribant de la Lòcrida, però els ciutadans van repel·lir l'atac. Va passar a Roma amb la resta de la Lliga Aquea el 146 aC. Va ser destruïda per una inundació o per un terratrèmol i va quedar sota la mar. L'any 1916 la va excavar per un equip austríac (Österreichische Archäologische Institut).
Les seves ruïnes es troben a l'actual Egira, al costat de l'autopista.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 167. ISBN 9788441224223.
* ↑ «Acàia - Sapere.it». [Consulta: 23 juny 2019].
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Aegeira». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Egira nell'Enciclopedia Treccani» (en italià). [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ Rizakes, A. D. (ed.); Emmanuele Greco (ed.). Gli Achei in Grecia e in Magna Grecia : nuove scoperte e nuove prospettive : atti del Convegno di Aighion (12-13/12/2016). Atenes: All'insegna del giglio: Scuola archaeologica italiana di Atene, 2019, p. 57-66. ISBN 9789609559188.
# Andrzej Zieliński

Andrzej Zieliński (polonès: Andrzej Franciszek Zieliński) (Varsòvia, 20 d'agost de 1936 - Varsòvia, 8 de desembre de 2021) fou un atleta polonès especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Fent equip amb Wiesław Maniak, Marian Foik i Marian Dudziak guanyà la medalla de plata en els 4×100 metres, mentre en els 200 metres quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en els 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, formant equip amb Jerzy Juskowiak, Zbigniew Syka i Marian Foik. Aconseguí quatre campionats nacionals, dos dels 100 metres (1959 i 1962), un dels 200 metres (1962) i un del relleu 4x100 metres (1964).

## Millors marques

* 100 metres. 10.2" (1962)
* 200 metres. 20.7" (1962)

## Referències

* ↑ «Nie żyje Andrzej Zieliński» (en polonès). [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Olympedia – Andrzej Zieliński». [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Andrzej Zieliński (1936-2021) – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 13 desembre 2021].
# Arta

* No s'ha de confondre amb Artà.
«Arta» té aquests significats:
* Nomoí d'Arta, districte de Grècia
* Arta (Grècia), ciutat d'Etòlia a Grècia, capital del nomós d'Arta.
* Despotat d'Arta, estat romà d'Orient (1205-1358)
* Districte d'Arta, districte de Djibouti.
* Arta (Djibouti), ciutat de Djibouti.
Viccionari
# Dorotea de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck

Dorotea de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (en alemany Dorothea von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck) va néixer a Augustenburg (Dinamarca) el 24 de novembre de 1685 i va morir a la ciutat sueca de Stavlo el 25 de desembre de 1761. Era una noble alemanya, filla del duc Frederic Lluís (1653-1728) i de Lluïsa Carlota de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (1658-1740).

## Matrimoni i fills

El 17 d'abril de 1709 es va casar amb Jordi Frederic de Brandenburg-Bayreuth (1688-1735), fill de Cristià Enric de Brandenburg-Kulmbach (1661-1708) i de Sofia Cristiana de Wolfstein (1667-1737). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Cristina (1710-1739), casada amb el príncep Alexandre de Thurn i Taxis (1704-1773).
* Frederic (1711-1763), casat primer amb Guillemina de Prússia (1709-1758), i després amb Sofia Carolina de Brunsvic-Wolfenbüttel (1737-1817).
* Guillem Ernest (1712-1733)
* Carlota (1713-1747), casada amb el duc Ernest August I de Saxònia-Weimar (1688-1748)
* Sofia Guillemina (1714-1749), casada amb el príncep Carles d'Ostfriesland (1716-1744).
# Dorotea de Schwarzburg-Sondershausen

Dorotea de Schwarzburg-Sondershausen (en alemany Dorothea von Schwarzburg-Sondershausen) (Sondershausen, Alemanya, 23 d'agost de 1579 - 5 de juliol de 1639). Era una noble alemanya, filla del comte Joan I de Schwarzburg-Sondershausen (1532-1586) i d'Anna de Delmenhorst (1539-1579).

## Matrimoni i fills

El 26 de novembre de 1604 es va casar a Oldenburg amb Alexandre de Schleswig-Holstein-Sonderburg (1573-1627), fill del duc Joan II (1545-1622) i de la princesa Elisabet de Brunsvic-Grubenhagen (1550-1586). El matrimoni va tenir onze fills:
* Joan (1607-1653), casat amb Anna d'Oldenburg-Delmenhorst (1605-1688).
* Alexandre (1608-1667), casat amb Dorotea de Sonderburg.
* Ernest Günther (1609-1689), duc de Schleswig-Holstein-Augustenbourg, casat amb Augusta de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg (1633-1701).
* Jordi (1611-1676).
* August Felip de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (1612-1675), casat primer amb la princesa Clara d'Oldenburg (1606-1647), després amb la seva germana Sidònia d'Oldenburg (1611-1650) i finalment amb la princesa Maria Sibil·la de Nassau-Saarbrücken (1628–1699).
* Adolf (1613-1616).
* Anna (1615-1616).
* Guillem (1616-1616).
* Sofia (1617-1696), casada amb Antoni Günther d'Oldenburg (1583-1667).
* Elionor (1619-1619).
* Felip Lluís (1620-1689), casat primer amb Caterina de Waldeck-Wildungen (1612-1649), i després amb Anna Margarida de Hessen-Homburg (1629-1686).

## Enllaços externs

* web.genealogie.free.frArxivat 2008-10-26 a Wayback Machine.
* Casa de Schleswig-Holstein-Sonderburg
* Familypedia
# El Massó (Vilada)

El Massó és una masia situada al terme municipal de Vilada, al Berguedà que està inventariada com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni cultural de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC-3727. Està en bon estat de conservació. Originàriament tenia un ús agropecuari.

## Situació geogràfica

El Massó està situat a la carretera C-26 entre Vilada i Borredà al km. 35.

## Descripció i característiques

El Massó és una masia d'estructura clàssica coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana orientada a migdia. De petites proporcions, concentra les obertures, formades per senzilles finestres amb llindes de fusta, a llevant i migdia. Els murs són fets amb maçoneria força irregular.

## Història

El Massó fou capbreuat l'any 1718 pel Pere Tubau, que es reconeixia vassall del Duc de la Portella i al qual pagava censos anualment. El mas fou abandonat després de la guerra civil i avui s'ha adaptat com a segona residència.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Massó». Fitxes de Patrimoni. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# Andøya

Andøya (sami septentrional: Ánddásoulu) és l'illa més septentrional de l'arxipèlag de les Vesterålen, situada a uns 300 quilòmetres del cercle polar àrtic. Andøya està situada al municipi d'Andøy al comtat de Nordland, Noruega. Els principals centres de població de l'illa inclouen Andanes, Bleik i Risøyhamn.
L'illa té una superfície de 489 quilòmetres quadrats, pel que és la desena illa més gran de Noruega. L'illa està connectada a la veïna illa de Hinnøya per un pont. L'Andfjorden es troba a l'est de l'illa. El mar de Noruega es troba a l'oest i al nord.
Les nombroses zones de torberes a Andøya s'utilitzen per a la producció extensiva de la torba. Andøya també és ben coneguda per les seves mores. A més de les àrees de pantà planes i en gran manera contínua, Andøya també es compon de serres escarpades que aconsegueixen fins a 700 metres d'alçada. El fort pic de Kvasstinden és el punt més alt de l'illa a 705 metres.

## Galeria

* Vista d'Ånes (desembocant al mar)
* El pont que connecta Andøya i Hinnøya

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Andøya» (en noruec). [Consulta: 3 agost 2012].
* ↑ «Andøy». Vesterålen.info.
# Antecedent (gramàtica)

Es denomina antecedent, al substantiu, nom propi o sintagma nominal anterior al qual fa referència un pronom relatiu o pronom simple. Per exemple, en l'oració composta «el llibre que em vas prestar era molt bo» l'antecedent del pronom relatiu que és el sintagma nominal el llibre. És la primera part d'un enunciat lògic formal.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 8 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
# Antonio Monegal Brancós

Antonio Monegal és Catedràtic de Teoria de la literatura i Literatura comparada del Departament d'Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra. Llicenciat en Filosofia per la Universitat de Barcelona el 1980, es va doctorar a la Universitat Harvard el 1989. Va ser professor de la Universitat Cornell i també ha impartit classes a Harvard i Princeton. És autor, entre altres publicacions, dels llibres Luis Buñuel de la literatura al cine: Una poética del objeto (Anthropos, 1993) i En los límites de la diferencia: Poesía e imagen en las vanguardias hispánicas (Tecnos, 1998). És editor de les obres de García Lorca El público i El sueño de la vida (Alianza, 2000) i Viaje a la luna (Pre-Textos, 1994), i coordinador de l'antologia Literatura y pintura (Arco/Libros, 2000). Ha compilat el llibre Política y (po)ética de las imágenes de guerra (Paidós, 2007). Va ser un dels comissaris de l'exposició “En guerra” que va organitzar el CCCB per al Fòrum Barcelona l'any 2004. Actualment coordina el Màster en Estudis Comparatius de Literatura, Art i Pensament de la Universitat Pompeu Fabra.

## Referències

* ↑ «Antonio Monegal». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 abril 2016].

## Enllaços externs

* Portal de Producció Científica de la UPF - Monegal, Antonio