OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wes Unseld

Westley «Wes» Sissel Unseld (Louisville, Kentucky, 14 de març de 1946 - 2 de juny de 2020) fou un basquetbolista estatunidenc. Fou jugador dels Baltimore/Capital/Washington Bullets durant tota la seva carrera professional a l'NBA, entre 1968 i 1981. Elegit com a segon pick del Draft de 1968, Unseld ràpidament excel·lí en la posició de pivot, cosa que el conduí a guanyar tant el premi al Rookie de l'Any com l'MVP de l'NBA en la temporada del seu debut, proesa que comparteix amb Wilt Chamberlain. Unseld liderà els Bullets en la conquesta del seu primer i únic anell de l'NBA, l'any 1978, en què fou elegit MVP de les Finals que guayaren contra els Seattle SuperSonics.
El pivot nord-americà tancà la seva etapa professional amb un doble doble de mitjana, amb 10,8 punts i 14,0 rebots per partit. Després de retirar-se, Unseld retornà a l'equip capitalí com a entrenador (1988-1994). El 1988, Unseld entrà al Basketball Hall of Fame i el 1996 fou escollit com un dels 50 millors jugadors de la història de l'NBA.

## Referències

* ↑ «Wes Unseld. Basketball reference». [Consulta: 20 novembre 2020].
# Makatxovo

Makatxovo (en rus: Макачёво) és un poble de l'óblast de Vólogda, a Rússia, que el 2002 tenia 158 habitants.

## Referències

* ↑ Постановление Губернатора области «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Вытегорского района» от 27.06.2001 № 620Plantilla:Недоступная ссылка
# Pierre Womé

Pierre Nlend Womé (Douala, 26 de març de 1979) és un futbolista camerunès, que ocupa la posició de defensa o extrem esquerre.

## Trajectòria

Després de militar a equips del seu país, dona el salt a Europa el 1996, fitxant per la Vicenza Calcio. Hi milita a diversos equips italians, com l'AS Roma o l'FC Bologna. Posteriorment hi juga ambe el Fulham anglès i el RCD Espanyol. Retorna a Itàlia (Brescia Calcio i Inter de Milà, abans de marxa a la Bundesliga alemanya, on ha jugat amb el Werder Bremen i el Köln.
Womé és un dels sis jugadors que ha militat a les màximes categories d'Espanya, Anglaterra, Itàlia i Alemanya, junt a Jon Dahl Tomasson, Abel Xavier, Gheorghe Popescu, Florin Raducioiu i Maniche).

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció del Camerun en 67 ocasions, tot marcant cinc gols. Hi va participar en els Mundials de 1998 i 2002, a les Copes d'Àfrica de 2000 i 2006, i a la Copa Confederacions del 2001.
El 8 d'octubre de 2005, Womé va fallar un penal al minut 95, en el partit classificatori per al Mundial d'Alemanya 2006, davant la selecció d'Egipte. Si hagués marcat, la seua selecció haguera acudit a la cita, però al no materialitzar la pena màxima, va ser Costa d'Ivori qui va acudir a Alemanya. Pocs dies després, va exposar que "Ningú volia llençar el penalt. Ningú. Ni Samuel Eto'o ni el nostre capità Rigobert Song, per què ells sabien que podria passar si fallaven. Jo sempre he tingut el coratge i vaig anar a llençar-lo". També va assenyalar que havia rebut amenaces d'alguns fans camerunesos.
Al 19 de març de 2007, va anunciar la seua retirada de les competicions internacionals.

## Referències

* ↑ Chris Ives. «Wome seals Cologne move». Sky Sports, 29-05-2008. [Consulta: 29 maig 2008].
* ↑ «Wome quits Cameroon». BBC Sport, 19-03-2007. [Consulta: 6 abril 2008].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1970

Els trentens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1970 es van concedir l'1 de gener de 1971 a l'Hotel Melià Castilla de Madrid. En aquesta edició els premis econòmics foren per 5 pel·lícules i 875.000 pessetes, i un total de 265.000 pessetes als premis al millor director, guió, actor i actriu principal, actor i actriu secundaris, fotografia, decorats i música. L'acte fou presentat per l'actor Fernando Sancho i hi van actuar la bailaora Carmen Mora i el còmic Fernando Esteso. Hi van estar presents el ministre Alfredo Sánchez Bella, el ministre de sindicats Enrique García-Ramal y Cellalbo, el director general de cultura popular Enrique Thomas de Carranza

## Guardonats de 1970

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| Premi especial | 250.000 pts | Tristana | Luis Buñuel |
| Premi especial | 250.000 pts | Goya, historia de una soledad | Nino Quevedo |
| 1r premi | 250.000 pts | Goya, historia de una soledad | Nino Quevedo |
| 2n premi | 150.000 pts | La orilla | Luis Lucia Mingarro |
| 3r premi | 125.000 pts | La llarga agonia dels peixos fora de l'aigua | Francesc Rovira Beleta |
| 4t premi | 100.000 pts | Hembra | César Fernández Ardavín |
| 4t premi | 100.000 pts | El bosque del lobo | Pedro Olea |
| Millor director | 45.000 pts | Luis Buñuel | Tristana |
| Millor guió | 45.000 pts | Pedro Olea i Juan Antonio Porto | El bosque del lobo |
| Millor actriu | 30.000 pts | Carmen Sevilla | Enseñar a un sinvergüenza |
| Millor actor | 30.000 pts | Fernando Rey | Tristana |
| Millor actriu principal | 20.000 pts | Lola Gaos | Tristana |
| Millor actor principal | 20.000 pts | Simón Andreu | Trasplante de un cerebro |
| Millor actriu secundària | 10.000 pts | Emma Cohen | Pierna creciente, falda menguante |
| Millor actor secundari | 10.000 pts | Tomás Blanco | Don Erre que erre |
| Millor fotografia | 25.000 pts | José Fernández Aguayo | Tristana |
| Millors decorats | 20.000 pts | Eduardo Torre de la Fuente | Hembra |
| Millors música | 20.000 pts | Alfonso Santisteban | La orilla |

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248
* ↑ Entrega de los premios sindicales cinematográficos, ABC, 3 de febrer de 1971

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1970
* Fotogramas de Plata 1970
* 15a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Can Prat (Castellbell i el Vilar)

* Per a altres significats, vegeu «el Prat (Castellbell i el Vilar)».
Can Prat és una urbanització del municipi de Castellbell i el Vilar, a la comarca catalana del Bages. És situada a la part sud-occidental del terme, al peu del vessant nord de Montserrat, entre els torrents de Can Martorell i de Cal Cileta (tributaris de la riera de Marganell), al sud del poble de Sant Cristòfol.
S'hi accedeix per la pista asfaltada que surt de la carretera local BV-1122 a l'altura de Sant Cristòfol i que, a través de Santa Cecília, comunica amb la carretera BP-1103. Hi passa el sender de gran recorregut GR-4.
La urbanització tenia 74 habitants censats el 2006. Es va construir en terrenys del mas de Can Prat, del terme de Sant Cristòfol.

## Referències

* ↑ «Can Prat». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Sans i Ravellat, Carles. En BTT per Sant Llorenðc Del Munt, L'Obac I Montserrat: 20 Itineraris per L'entorn de Rellinars. Cossetània Edicions, 2000, p. 127. ISBN 978-84-89890-48-0.
* ↑ Jurado i Devant, Josep Lluís. El Bages en btt: 18 itineraris. Cossetània Edicions, 2003, p. 181. ISBN 978-84-96035-58-4.
* ↑ Auzias, Dominique; Labourdette, Jean-Paul. GEOPARC CATALOGNE CENTRALE 2019 Carnet Petit Futé (en francès). Petit Futé, 2018-12-10. ISBN 979-10-331-9490-3.
# Rasa de Cal Balaguer

La Rasa del Cal Balaguer és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de l'Hospital que transcorre íntegrament pel terme municipal de Montmajor (Berguedà).

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa deCal Balaguer està integrada per 5 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.921 m.

### Distribució per termes municipals

La totalitat de la xarxa transcorre íntegrament pel terme municipal de Montmajor.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Capilla de Farruco

La Capilla de Farruco és un centre poblat de l'Uruguai ubicat a l'est del departament de Durazno, sobre el límit amb Cerro Largo. Té una població aproximada de 150 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba 151 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Camille Jordan

Marie Ennemond Camille Jordan (5 de gener de 1838 – 22 de gener de 1922) fou un matemàtic francès, conegut per la seva feina a la fundació de l'estudi de la teoria de grups i per la seva influent obra Cours d'analyse. Va néixer a Lió i va estudiar a l'École polytechnique. Era enginyer de professió; més endavant va ser professor a l'École polytechnique i al Collège de France, on se'l considerava excèntric per les seves notacions.
És reconegut per diversos resultats originals:
* El teorema de la corba de Jordan, un resultat topològic de l'anàlisi complexa
* La forma canònica de Jordan i la matriu de Jordan en el camp de l'àlgebra lineal
* En anàlisi matemàtica, la mesura de Jordan és una predecessora de la teoria de la mesura.
* En teoria de grups, el teorema de Jordan-Hölder sobre sèries de composició és un teorema bàsic.
* El teorema de Jordan sobre grups lineals finits
Els treballs de Jordan van ser essencials per donar a conèixer la teoria de Galois. També va investigar els grups de Mathieu, el primer exemple de grups esporàdics. La seva obra Traité des substitutions, sobre els grups de permutació, fou publicada el 1870; per aquest tractat, Jordan va guanyar el prix Poncelet de 1870.
L'asteroide 25593 Camillejordan i l'Institut de Camille Jordan foren anomenats així en el seu honor.
No s'ha de confondre Camille Jordan amb el geodesista Wilhelm Jordan (Eliminació de Gauss-Jordan) ni amb el físic Pascual Jordan (àlgebra de Jordan).

## Obres de C. Jordan

* Cours d'analyse de l'Ecole Polytechnique; 1 Calcul différentiel (Gauthier-Villars, 1909)
* Cours d'analyse de l'Ecole Polytechnique; 2 Calcul intégral (Gauthier-Villars, 1909)
* Cours d'analyse de l'Ecole Polytechnique; 3 équations différentielles (Gauthier-Villars, 1909)
* Mémoire sur le nombre des valeurs des fonctions (1861–1869)
* Recherches sur les polyèdres (Gauthier-Villars, 1866)
* Jordan, Camille. Traité des substitutions et des équations algébriques. Gauthier-Villars, 1870.
* Els anys 1961-1964 l'editorial Gauthier-Villars (París) va publicar una recopilació de les obres de Camille Jordan.

## Referències

* ↑ «Prix». A: Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences. Tome 75, Juillet à Décembre 1872. París: Gauthier-Villars, 1872, p. 1302.

## Vegeu també

* Descomposició de Jordan–Chevalley
* Teorema de Jordan–Schönflies
* Lema de Jordan

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Camille Jordan» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Camille Jordan en el Mathematics Genealogy Project (anglès)
# Peter Patrick Lorimer

Peter Patrick Lorimer (anglès: Peter Lorimer) (Dundee, 14 de desembre de 1946 - Dundee, 20 de març de 2021) fou un futbolista escocès de les dècades de 1960 i 1970. La major part de la seva trajectòria la passà al Leeds United. Debutà al club anglès el 1962 amb només 15 anys. A partir dels 19 anys ja aconseguí jugar amb regularitat amb el primer equip del Leeds. Al Leeds guanyà la Copa de la Lliga i la Copa de Fires el 1968, i Lorimer marcà 30 gols durant la temporada. L'any següent guanyà la lliga i a més fou convocat per primer cop amb la selecció escocesa de futbol. Aquests anys daurats del club continuaren amb una nova Copa de Fires el 1971, la FA Cup el 1972 i una nova lliga el 1973-74, a més de ser segon classificat del campionat en cinc ocasions (1964-65, 1965-66, 1969-70, 1970-71, 1971-72).
Participà en el Mundial de 1974 a Alemanya Occidental, on marcà un gol enfront Zaire. El 1976 disputà el seu darrer partit amb la selecció escocesa (el 21è) i el 1979 abandonà el Leeds. A continuació jugà al York City i a diversos equips de la North American Soccer League (NASL) com Toronto Blizzard (1979-1980) i Vancouver Whitecaps (1981-83). El gener de 1983 signà per l'University College Dublin AFC.
Amb el Leeds va guanyar la Copa de les Ciutats en Fires (1968, 1971), la Lliga anglesa de futbol (1969, 1974), la Copa anglesa de futbol (1972), la Copa de la Lliga anglesa de futbol (1968) i la FA Charity Shield (1969).

## Referències

* ↑ «The Busby Babes and fake exes». gentlemenranters.com, 22-02-2008. [Consulta: 26 juliol 2012].
* ↑ «Peter Lorimer: Leeds United and Scotland Hero». amazon.co.uk, 2002.
* ↑ «Article a The Irish Times». The Irish Times, 17-01-1983.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Peter Lorimer a soccerbase.com
* Perfil a Scottish FA
# Província de Siirt

Siirt (en kurd Sêrt) és una província situada al sud-est de Turquia. La seva capital és la ciutat homònima de Siirt. Siirt es troba a una alçada que oscil·la entre 600 i 1600 m i té una superfície de 6186 km². Limita al nord amb Bitlis i Van. Al sud limita amb Şırnak i Mardin i a l'oest amb Batman. El punt més alt de la província és la muntanya Herekol Dağı amb 2.838m.

## Població

La província té 303,622 habitants, dels quals la major part són kurds. A més hi ha una minoria àrab relativament petita a Siirt.

## Districtes

La província està dividida en set districtes (el districte de la capital apareix en negreta).
| Siirt Aydınlar Baykan Eruh | Kurtalan Pervari Şirvan |

## Història

La història de Siirt es remunta a èpoques molt lluyanes. Siirt va pertànyer als assiris, als babilonis i després d'això als medes i els perses. També els romans, els parts i els sassànides van predominar a la zona. El 1514 va caure en mans dels otomans. El 1919, Siirt era un sandjak de l'Imperi Otomà i el 1923 esdevingué una província de Turquia.
# Can Pradell de Baix

Can Pradell de Baix és una masia del municipi de Vallgorguina (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia aïllada de planta rectangular, semisoterrani, planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues vessants desiguals perquè hi ha un cos afegit a ponent. El cos està acabat per una galeria oberta d'arcs de mig punt. El portal d'entrada és d'arc de mig punt dovellat. Les finestres són d'arc pla i de pedra. Hi ha un rellotge de sol a l'altura del primer pis.

## Història

Aquesta masia fou construïda al segle xvii o xviii, és una gran casa i correspon al tipus de les que es cuiden del bestiar, ja que té una sèrie d'annexes on es guarden els animals. Està situada a peu mateix de la carretera, però en zona rural, és a dir, al costat dels camps de conreu.

## Referències

* 1 2 «Can Pradell de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Rasa de Cal Pastor

La Rasa de Cal Pastor és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Matamargó, al Solsonès.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa de Cal Pastor passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Cardona | 425 | 11,35% |
| Per l'interior del municipi de Pinós | 3.318 | 88,65% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Cal Pastor està constituïda per 15 cursos fluvials que sumen una longitud total de 10.167 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica transcorre pels següents termes municipals:

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa de la Rasa de Cal Pastor full de càlcul

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Villa Nova Atlético Clube

El Villa Nova Atlético Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Nova Lima a l'estat de Minas Gerais.

## Història

El Villa Nova fou fundat el 18 de juny de 1908, a Nova Lima, per treballadors d'una factoria anglesa i miners de Mineração Morro Velho S.A. Guanyà cinc cops el campionat estatal els anys 1932, 1933, 1934, 1935 i 1951, i el 1971 guanyà la primera edició del Campeonato Brasileiro Série B en derrotar el Remo a la final.

## Estadi

El Villa Nova juga els seus partits com a local a l'Estadi Castor Cifuentes, construït el 1989, amb capacitat per a 15.000 espectadors.

## Palmarès

* Campionat mineiro:
** 1932, 1933, 1934, 1935, 1951
* Campionat mineiro de Segona Divisió:
** 1995, 2021
* Campeonato Mineiro do Interior:
** 1996, 1997, 1998, 1999
* Taça Minas Gerais:
** 1977, 2006
** 1976, 1987
* Campeonato Brasileiro Série B:
** 1971
* Região Centro do Torneio Centro-Sul:
** 1968
* Copa Centro de Minas Gerais:
** 1974

## Futbolistes destacats

* Escurinho
* Luizinho (1975–77), (1995–96)
* José Perácio (1932–36)
* Zézé Procópio

## Referències

* ↑ «Minas Gerais State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2005-04-11 a Wayback Machine.
# Camille Looten

Camille Looten (Noordpeene, 16 d'octubre de 1855 - Lilla, 27 de novembre de 1941) fou un sacerdot i mestre flamenc de França. Va començar els seus estudis a Noordpeene, al Flandes francès, sota la direcció del seu pare i va continuar al petit seminari de Cambrai. Estudipa també a la Federació Universitària i Politècnica de Lille, que s'havia fundat després de l'aprovació de la llei de 1875 sobre l'educació superior privada. Es llicencià en lletres el 1877 i fou ordenat sacerdot el 1880 a Cambrai.
El 1900 va succeir Alexandre Bonvarlet com a president del Comitè Flamenc de França i ocupà el càrrec fins a la seva mort. Va ocupar aquest càrrec durant 41 anys. Camille Looten era profundament compromès amb la llengua neerlandesa que sabia perfectament. Va patir el descrèdit del seu entorn amb massa freqüència i li fou prohibit l'ensenyament a les escoles, tot i que era més un estudiós moderat que no pas un radical militant. Defensa els drets del flamenc occidental, fomentant-ne l'estudi, i gràcies als seus esforços el 1907 es va crear la càtedra de llengua neerlandesa a Lille. Fou amic de Jules-Auguste Lemire i de Jean-Marie Gantois. El 1935 va rebutjar la Legió d'Honor.

## Referències

* Historical research in the low countries, 1981-1983: a critical survey per J. Kossmann-Putto i E. Witte
# Makbule Atadan

Makbule Atadan (Selanik, 1885 - Ankara, 18 de gener de 1956) va ser una escriptora i política turca, germana de Mustafa Kemal Atatürk. El 1934 va rebre el cognom Atadan. Es va casar amb el diputat Mecdi Boysan el 1935 però el matrimoni durà poc temps. També durà poc temps la seva activitat política dins del Partit Lliure Republicà, més conegut, simplement com Serbest Fırka o Partit Lliure, el 1930.
Makbule Atadan ha estat l'autora o la font de molta informació sobre la vida d'Atatürk. El 1947 va contar les seves memòries al setmanari Akın, amb el nom de ploma “Selime Seden”. Després va continuar en el mateix setmanari amb les seves memòries a 1948. La tercera entrevista amb Makbule Atada la realitza el periodista Yaşar Yula l'any 1950; a la qual segueix el serial els anys 1952–1953 en el diari Yeni İstanbul (Istanbul Nova) “Büyük Kardeşim Atatürk” (Atatürk, el meu germà major). Després el poeta periodista Şemsi Belli ha escrit en serial, el 1955 “Ağabeyim Mustafa Kemal” (català: El meu germà maior Mustafa Kemal) publicat al diari Milliyet. La darrera entrevista amb Makbule Hanım va ser feta pel Dr. Rıdvan Ege l'1 de novembre de 1955; però fou publicada el novembre de 1962 al diari Ulus.

## Referències

* ↑ http://haber.star.com.tr/yazar/Ataturkun_kizkardesine_de_Vatani_Hizmet_Tertibi/yazi-579363
* ↑ http://www.atam.gov.tr/dergi/sayi-63/makbule-atadanin-ataturke-iliskin-anlattiklari-uzerine-bir-basin-taramasi Arxivat 2016-08-08 a Wayback Machine.
# Pioc salvatge kori

El pioc salvatge kori (Ardeotis kori) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) que habita praderies àrides al nord de l'Àfrica oriental, a Etiòpia, Somàlia, Uganda, Kenya i nord de Tanzània; i a l'Àfrica Meridional, al sud d'Angola, Namíbia, Botswana, Zimbàbue, sud de Moçambic i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Pioc salvatge kori a CERCATERM Rev. 24/01/2012
# Província de Sidi Kacem

La província de Sidi Kacem (en àrab إقليم سيدي قاسم, iqlīm Sīdī Qāsim; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵙⵉⴷⵉ ⵇⴰⵙⴰⵎ) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Gharb-Chrarda-Béni Hssen i actualment de la de Rabat-Salé-Kenitra. Té una superfície de 4.060 km² i 692.239 habitants censats en 2004. La capital és Sidi Kacem.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2007 |
| 645.872 | 692.239 | 704.614 |
| 1994, 2004 : cens oficial ; 2007 : càlcul. |||

## Divisió administrativa

La província de Sidi Kacem consta de 5 municipis i 10 comunes:
| Nuclis de població | Població (2 Setembre 1994) | Població (2 Setembre 2004) |
| Sidi Kacem (M) | 67.582 | 74.062 |
| Mechra Bel Ksiri (M) | 23.876 | 27.630 |
| Jorf El Melha (M) | 10.187 | 20.581 |
| Dar Gueddari (M) | 5.403 | 6.011 |
| Had Kourt (M) | 4.296 | 5.051 |
| Dar Laaslouji | 24.679 | 27.836 |
| Sidi Al Kamel | 24.415 | 26.800 |
| Ain Dfali | 23.930 | 24.521 |
| Sefsaf | 20.977 | 22.941 |
| Nouirate | 20.551 | 22.639 |
| Sidi Redouane | 19.984 | 20.782 |
| Khnichet | 19.821 | 20.899 |
| Lamrabih | 19.453 | 20.187 |

## Referències

* ↑ World Gazetter
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Portal de la província de Sidi Kacem Arxivat 2016-07-03 a Wayback Machine.
# Cara (Hèbrides)

Cara (Cara (pronuncieu [kʰaɾə]) en gaèlic) és una petita illa de les Hèbrides Interiors, situada al nord-oest d'Escòcia. Es troba enfront de la costa de Kintyre, a un quilòmetre al sud de Gigha. El millor lloc des del continent per observar l'illa de Cara és a la platja oposada a la Beachmenach Farm, a mig camí aproximadament entre els pobles de Tayinloan i Muasdale.

## Història

En gaèlic, Cara significa «la més cara» o «la més preciosa». L'illa no ha estat habitada de manera permanet des dels anys 1940, tot i que hi existeix una casa que és utilitzada com a casa de vacances per un advocat de Glasgow.
En la cultura popular, l'illa de Cara és coneguda per ser lloc de residència del brownie. Un penya-segat situat a l'extrem sud de l'illa és conegut com la «Cadira del brownie». Segons la llegenda, si un individu s'asseu sobre aquest penyal, el brownie apareix per atrapar-lo.
Viccionari
# Casa Nova de l'Argila

Casa Nova de l'Argila és una masia de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'estructura original de la masia és de planta allargada amb poques obertures i un portal central sobre el qual s'obre la finestra de la sala (dependència principal del primer pis, a partir del qual s'accedeix a les altres habitacions), que posteriorment a la primera època constructiva fou convertit en balcó.
Davant la casa, però sense estar-hi adossat, es conserva l'antiga estructura del paller o quadres construïda amb tàpia i encara utilitzada actualment.

## Història

Correspon al tipus de masia més senzilla de la sèrie tipològica que s'observa al municipi. Bàsicament conserva l'estructura original i fonamentalment han sofert canvis les dependències corresponents al bestiar i els ferratges.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Nova de l'Argila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].