OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ossicon

Els ossicons són protuberàncies òssies cobertes de pell, presents en el cap d'algunes espècies de mamífers. S'ha observat la presència d'ossicons tant en espècies actuals com en espècies extintes. Alguns mamífers actuals dotats d'ossicons són, per exemple, les girafes d'ambdós sexes o els mascles de l'ocapi. Entre els mamífers extints en els que s'ha descobert la presència d'ossicons s'hi troben gèneres com Uintatherium (emparentat amb els rinoceronts), o també els Sivatherium, els Climacoceras i els Prolibytherium (aquests tres últims emparentats amb els giràfids, com la girafa o l'ocapi, ja esmentats). En l'actualitats només les girafes i els ocapis conserven osicons desenvolupats (en comptes de banyes), encara que la base des de la que creixen les banyes dels cérvols són una ossificació molt similar a la del ossicon.
Els ossicons deriven de cartílag ossificat, i es mantenen coberts de pell i pèl, a diferència de les banyes. Aquestes últimes són derivades de teixit ossi: quan, per exemple, un cérvol comú arriba a la maduresa necessària, la coberta de pell i pel (qualificat com a vellut), cau a mesura que l'animal frega les banyes perquè l'os quedi exposat.
Els ossicons tenen vasos sanguinis, de manera que a més de ser emprats en combat per els mascles (com ho fan les girafes), podrien tenir alguna funció relacionada amb la termoregulació. En el cas de les girafes, l'aparença dels ossicons permet distingir quin és el sexe de l'individu així com la seva edat: els ossicons de les femelles i dels joves són prims i tenen un petit plomall de pel a la part superior, mentre que els ossicons dels mascles adults acaben en protuberàncies en forma esfèrica i tendeixen a ser calbs de la part superior.

## Vegeu també

* Banya
* Banya (cèrvids)

## Referències

* ↑ University of Washington. University of Washington, n.d. Web. 15 Feb. 2010. http://faculty.washington.edu/ggeck/EcksGallery/EckPict13.html]
* ↑ "The Nashville Zoo at Grassmere - Animals :: Masai Giraffe." Nashville Zoo at Grassmere. The Nashville Zoo at Grassmere, n.d. Web. 15 Feb. 2010.
# Union Sport Tourcoing Football Club

El Union Sport Tourcoing Football Club és un club de futbol francès de la ciutat de Tourcoing. Entre 1902 i 1990 s'anomenà Union Sportive de Tourcoing o Union Sportive Tourquennoise.

## Història

El US Tourcoing fou fundat el 12 de maig de 1898, però la secció de futbol nasqué el 1902, per l'impuls del supervisor del Lycée Gambetta, Albert Fromentin. Els seus colors eren el blanc i negre. Fou un destacat club a començament de segle xx, guanyant el campionat del Nord de l'USFSA en quatre ocasions: 1900, 1909, 1910 i 1912, a més de ser tres cops semifinalista del campionat nacional (1900, 1909 i 1912) i un cop campió el 1910. A la final derrotà l'Stade Helvétique de Marseille per 7-2 al Parc des Princes. Després de la Segona Guerra Mundial, participà en la creació del CO Roubaix-Tourcoing. El 1957 retornà al seu nom original. Des d'aleshores competeix en categories amateurs. El 30 de juny de 1990 es fusionà amb AS-Jean Mace Tourcoing esdevenint Tourcoing FC (TFC), jugant amb uniforme groc i negre. El 2010 es convertí en Union Sports Tourcoing Football Club (USTFC) i retornà als colors tradicionals blanc i negre.

## Palmarès

* Lliga francesa de futbol:
** 1910
* Ligue du Nord-Pas-de-Calais:
** 1920, 1928, 1932, 1965, 1992, 1996, 2014
* Campionat Regional Nord:
** 2006, 2010, 2011, 2012
* Campionat del Nord USFSA:
** 1900, 1909, 1910, 1912

## Entrenadors destacats

* 1966-1968 : Jean Baratte
* 1966-1969 : André Cheuva

## Futbolistes destacats

* Carmelo La Delfa
* Victor Denis
* Maurice Depaepe
* Fernand Desrousseaux
* Jules Dubly
* Charles Dujardin
* Victor Farvacques
* Adrien Filez
* Gabriel Hanot
* Henri Lesur
* Henri Moigneu
* Joel D'Halluin
* Christophe Delmotte
* Patrice Walgraef
* Frederic Matouk
* J. C. Mack
* Didier Drogba
* Michael Klukowski
* Larsen Touré
* Yohan Cabaye

## Referències

* ↑ «Histoire & Palmarès - club Football Union Sport Tourcoing Football - Footeo».
* ↑ «Yearwise list of the champions of France». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Enewetak

Enewetak (o Eniwetok) és un atol de les Illes Marshall situat a l'oceà Pacífic, es compon de 40 illots amb una àrea de 6 km² i una llacuna interior de 80 km de circumferència. En 1527 el marí espanyol Álvaro de Saavedra Cerón desembarcament en aquest atol, convertint-se en el primer europeu a posar peu en aquest territori.

## Prova nuclear

L'1 de novembre de 1952 es va fer esclatar una bomba de fusió nuclear amb greus efectes per a la flora i fauna local. Res va sobreviure. En el "Punt Zero" de l'explosió (al centre) es va aconseguir la increïble temperatura de 15 milions de graus, temperatura que s'estima que té el nucli del Sol Aquesta temperatura només es va aconseguir durant uns segons, però va ser més que suficient per a volatilitzar tot allò que es trobava a prop.

## Nota

* ↑ Ione Stuessy Wright. Voyages of Alvaro de Saavedra Cerón, 1527-1529. University of Miami Press, 1951 [Consulta: 22 gener 2011].
# Orador (Cantal)

Orador o Aurador és un municipi francès, situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
Viccionari
# Ostorhinchus leslie

Ostorhinchus leslie és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4,9 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.
* 14 radis a l'aleta pectoral.
* 24 escates a la línia lateral.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu fins als 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic central: Vanuatu i la Samoa Nord-americana.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède, B. G. E., 1802. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 4: i-xliv + 1-728, Pl. 1-16.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schulz, J. & Randall, J. E., 2007. Ostorhinchus leslie, a new coral-reef cardinalfish from American Samoa. aqua, 12 (1): 1-10.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Ostorhinchus leslie» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Schulz, J. & Randall, J. E., 2007.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Vanalita

La vanalita és un mineral de la classe dels òxids. Fou anomenada així pel seu contingut en vanadi (van-) i alumini (-al-).

## Característiques

La vanalita és un òxid de fórmula química NaAl₈V$_{10}$O$_{38}$·30H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vanalita pertany a «04.HG: V[$^{5+}$, $^{6+}$] vanadats. Òxids de V sense classificar» juntament amb els següents minerals: fervanita, huemulita, vanoxita, simplotita, navajoïta, delrioïta, metadelrioïta, barnesita, hendersonita, grantsita, lenoblita i satpaevita.

## Formació i jaciments

Es troba incrustant fractures i cavitats en shales meteoritzades. S'ha descrit associada a: steigerita, hewettita, delvauxita, satpaevita, guix, hal·loysita, montmoril·lonita i altres minerals del grup de l'argila.

## Referències

* ↑ «Vanalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# König Motorenbau

König Motorenbau va ser una empresa alemanya fabricant de motors amb seu a Berlín que tingué activitat entre el 1927 i el 1998. A la segona meitat del segle xx, els seus motors forabord per a hidroplans (llanxes per a curses de motonàutica) van ser els més prestigiosos en les classes de fins a 700 cc. König fabricà també motors per a embarcacions de lleure i per a avions ultralleugers. Durant la dècada del 1970, l'empresa construí també motocicletes i sidecars de competició equipats amb els seus motors.

## Història

L'empresa va ser fundada per Rudolf König a Berlín el 1927. Abans de la Segona Guerra Mundial, König ja va construir motors forabord de dos temps que proporcionaven molta més potència que la majoria de motocicletes de dos temps. Després de la guerra, Rudolf va reconstruir l'empresa amb el seu fill Dieter (1931-1991), el qual va córrer amb hidroplans i va ser el responsable de la fabricació dels motors que els propulsaven. Durant les dècades del 1960, 1970 i 1980, els motors "König" van dominar les competicions d'hidroplans.
A començaments de la dècada del 1970, el motor König boxer de quatre cilindres ("doble boxer") de dos temps, basat en el forabord de la marca, es va fer habitual a les curses de sidecars i, poc després, l'empresa va desenvolupar les seves pròpies motocicletes de 350 i 500 cc de Gran Premi.
La idea d'adaptar els motors per a motocicleta va sorgir del pilot neozelandès Kim Newcombe, qui li ho proposà a Dieter König. Sota el lideratge del neozelandès, König va crear un departament de competició i el mateix Newcombe va aconseguir, amb una de les seves motos, el subcampionat del món de 500cc la temporada del 1973, darrere de Phil Read i la seva MV Agusta (poc abans que acabés la temporada, Newcombe es va morir en un accident en una cursa al circuit de Silverstone). Els alemanys Rolf Steinhausen i Josef Huber van guanyar amb un sidecar Busch-König dos campionats del món de sidecars consecutius (1975-1976), mentre que la marca guanyà el títol de constructors aquells dos anys i el 1974.
Dieter König es va morir el 17 d'agost de 1991 com a conseqüència de les greus ferides que patí el dia abans en estavellar-se amb un ultralleuger prop de Saarmund, Brandenburg, durant un vol de prova. König Motorenbau va tancar definitivament el 31 de maig de 1998.

## Referències

* ↑ Hütten, Helmut. Schnelle Motoren (en alemany). Stuttgart: Motorbuch Verlag, p. 363. ISBN 3-87943-974-5.
* ↑ «Kim Newcombe» (en anglès). motorsportmemorial.org. [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «Quincy vs Konig» (en anglès). quincylooperracing.us, 28-01-2008. [Consulta: 26 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Love, Speed and Loss, reportatge sobre Kim Newcombe i les König emès a la TV neozelandesa el 2005 (anglès)
# Quentin Harris

* Per a altres significats, vegeu «Quentin H. Harris».
Quentin Harris (8 de setembre de 1970, Detroit) és un productor de música i un discjòquei instal·lat a Nova York. És conegut per alguns singles com Traveling (2004), Let's Be Young (2005), Can't Stop (2008) i My Job (2008). També va fer varis remixs com Don't Forget about Us de Mariah Carey i My Love de Justin Timberlake (2006). Va començar la seva carrera com a membre del grup de Hip-hop, Master Minds.

## Enllaços externs

* Quentin Harris - Lloc web oficial
# Biasques

Biasques és un poble del municipi de Beranui, a la Baixa Ribagorça, situat a 900 metres d'altitud, sota el tossal del Cis, a l'esquerra del riu Isàvena.

## Monuments

* Església parroquial de 1816.
* Font-abeurador amb arc de mig punt.
* Fonts de Sant Cristòfol.

## Referències

* 1 2 ribagorza.com. «Biascas / Biascas de Obarra». Arxivat de l'original el 28 de julio de 2014. [Consulta: 20 juliol 2014].
* 1 2 3 Ayuntamiento de Beranuy. «Biascas de Obarra». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 juliol 2014].
# Valentina Polkhànova

Valentina Nikolàievna Polkhànova (en rus: Валентина Николаевна Полханова) (Saransk, 15 d'agost de 1971) va ser una ciclista russa que també va competir per la Unió Soviètica. Es va proclamar campiona del món en Contrarellotge per equips el 1993 i el 1994.

## Palmarès

* 1993
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Olga Sokolova, Svetlana Bubnenkova i Aleksa Koliaseva)
* 1994
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Olga Sokolova, Svetlana Bubnenkova i Aleksa Koliaseva)
** 1a al Tour ciclista femení i vencedora d'una etapa
* 1995
** Campiona de Rússia en contrarellotge
** 1a al Tour de l'Aude
* 1998
** 1a a la Ster van Walcheren i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 1999
** Vencedora de 2 etapes al Gran Bucle
* 2000
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2002
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 2003
** 1a a la Volta a Turíngia
** Vencedora d'una etapa a l'Eko Tour Dookola Polski

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ever Hugo Almeida

Ever Hugo Almeida (Salto, 1 de juliol de 1948) fou un futbolista paraguaià, uruguaià de naixement, de les dècades de 1970 i 1980 i entrenador.
Fou 22 cops internacional amb la selecció del Paraguai. Pel que fa a clubs, defensà els colors de C.A. Cerro de Montevideo, Club Guaraní i Olimpia.
Trajectòria com a entrenador:
* 1992: Nacional
* 1993: Olimpia
* 1996: Sportivo Luqueño
* 1997-1998: Sol de América
* 1999: Paraguai
* 2000: Sol de América
* 2001-2004: Municipal
* 2004-2007: El Nacional
* 2008: Barcelona SC
* 2008-2009: Olimpia
* 2009-2010: Nacional
* 2010-2013: Guatemala
* 2013-2014: Olimpia
* 2015-2017: Libertad
* 2017: Olimpia
* 2017: Municipal

## Referències

* ↑ Ever Almeida's matches in Copa Libertadores
* ↑ «Profile at Club Olimpia». Arxivat de l'original el 2008-04-15. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ Ever Hugo Almeida at BDFA.com.ar (castellà)
* ↑ Copa America 1999 rosters a rsssf
* ↑ El elegido a futbolalogrande.com
* ↑ «Almeida's Guatemalan adventure». FIFA.com, 28-06-2011. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2011. [Consulta: 18 juliol 2011].
# Orny (Vaud)

Orny és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Ossino

Ossino (en rus: Осино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 17 habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ «Владимирская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года.». Arxivat de l'original el 2019-01-14.
* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Ratpenat cuallarg peruà

El ratpenat cuallarg peruà (Mormopterus phrudus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba al Perú.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Bertha (Minnesota)

Bertha és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 470 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bertha tenia 470 habitants, 211 habitatges, i 128 famílies. La densitat de població era de 176,2 habitants per km².
Dels 211 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 24,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.625 $ i la renda mediana per família de 32.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 20.536 $. La renda per capita de la població era de 14.171 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 16,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bertha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bertha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
Viccionari
# Quentin Jauregui

Quentin Jauregui (Cambrai, Nord, 22 d'abril de 1994) és un ciclista francès, professional des del 2013, actualment a l'equip B&B Hotels p/b KTM. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès en ruta

* 2012
** 1r al Gran Premi General Patton i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Lieja-La Gleize
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Roine-Alps Isera Tour
* 2015
** 1r al Gran Premi del Somme
* 2022
** Vencedor d'una etapa a l'Alps Isera Tour

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 95è de la classificació general
* 2019. 81è de la classificació general
* 2020. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 90è de la classificació general
* 2018. 48è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ever Palacios

Ever Palacios (Cali, Colòmbia, 18 de gener de 1969) és un futbolista colombià retirat que disputà deu partits amb la selecció de Colòmbia.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Lluís Roca-Sastre i Muncunill

Lluís Roca-Sastre i Muncunill (Sort, 8 de gener de 1930 - Barcelona, 14 de juliol de 2000), notari i estudiós del dret.

## Biografia

Fill del també notari Ramon Maria Roca i Sastre, es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona en 1952. El 1958 va aprovar les oposicions de notari i fou destinat a Belchite. El 1959 fou destinat a Bellpuig, després a Cervera, en 1967 a Vic i en 1968 a Barcelona, on va exercir amb el seu pare en un despatx a l'edifici de La Pedrera.
Fou membre del Consell Consultiu de la Generalitat de Catalunya (1981-1987), degà del Col·legi de Notaris de Catalunya (1981-1983), vocal del Tribunal Arbitral de Censos de Barcelona, membre de la Junta Electoral de Barcelona i vocal (1985-2000) i vicepresident de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya. Estigué vinculat a la Fundació Noguera i fundà i presidí la Fundació Ramon Maria Roca-Sastre.
Va compaginar l'exercici de la seva professió de notari amb l'estudi de la ciència jurídica, principalment en l'especialitat de dret privat. Fou autor de nombroses obres jurídiques, entre les quals destaquen les seves indagacions jurídiques sobre el dret de successions (coautor de Comentaris al Codi de Successions de Catalunya, 1994) i l'actualització del tractat sobre dret hipotecari escrit pel seu pare. A aquest mateix dedicà el 1999 una completa biografia: Ramon Maria Roca i Sastre: Jurista en la vida i en l'obra. La Generalitat de Catalunya li atorgà la Creu de Sant Jordi l'any 2000.
El seu germà Josep Roca-Sastre (1928-1997) va ser pintor d'anomenada.

## Bibliografia

* Ramon María Roca Sastre, Luis Roca-Sastre Muncunill Derecho Hipotecario (7a. edició) Barcelona: Bosch, 1979 (8a. edició, 1995-1999)
* Luis Roca-Sastre Muncunill La vida jurídica de la empresa individual Madrid: Junta de Decanos de los Colegios Notariales, 1979
* Lluís Roca-Sastre i Muncunill Conceptes generals del dret de successions: discurs d'ingrés... Barcelona: Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya, 1985
* Luis Roca-Sastre Muncunill Derecho de sucesiones Barcelona: Bosch, 1989-2000 (Reedició parcial del 1995)
* Lluís Roca-Sastre i Muncunill Ramon Maria Roca i Sastre: Jurista en la vida i en l'obra Lleida: Pagès Editors, 1999

## Enllaços externs

* Biografia al web rocasastre.es
# Elio González Suárez

Elio González Suárez (Suïssa, 20 d'octubre de 1984) és un actor de televisió i cinema espanyol nascut a Suïssa. Un dels papers que l'han fet més famós és el de "Pablo" a Aquí no hay quien viva i el de "Eric" en La que se avecina.

## Biografia

Els seus primers passos en la professió van tenir lloc a la televisió quan Elio comptava tan sols amb 15 anys, en què va tenir un paper en la sèrie Médico de familia, en la qual interpretava a Ramón. Molt aviat, l'any 2000, arriba el seu debut a la pantalla gran, quan el director Daniel Monzón li ofereix el paper de Nacho en la pel·lícula El corazón del guerrero. L'any 2004 l'actor es converteix en un personatge molt popular, en incorporar-se a la sèrie Aquí no hay quien viva, en la qual va encarnar a "Pablo Guerra" fins a l'any 2006.
L'any 2007 treballa en el seu segon llargmetratge per al cinema, aquesta vegada amb el director Felip Jiménez Lluna en la pel·lícula No digas nada, on interpreta Javi. L'any 2009 augmenta la seva popularitat quan s'incorpora a la sèrie Doctor Mateo per protagonitzar David, el fill de Tom, al qual aquest va abandonar per seguir la seva carrera musical. Elio va treballar en la sèrie fins a l'any 2011. L'any 2012 l'actor és contractat per treballar en una sèrie, Bandolera, en la qual dona vida al personatge de "Pablo Garmendia", fill de l'alcalde i casat amb Elisa.

## Filmografia
### Cinema

* El corazón del guerrero (1999)
* No digas nada (2007)
* Dioses y perros (2014)

### Televisió

* Médico de familia (1999)
* Aquí no hay quien viva (2004-2006)
* La que se avecina (2007-2008)
* Doctor Mateo (2009-2011)
* Historias robadas (2012)
* Bandolera (2012-2013)
* Gran Reserva. El origen (2013)
* "Amar es para siempre" (2016)

## Referències

* ↑ «Biografía de Elio González» (en castellà). biografias. [Consulta: 5 març 2014].
# Sant Ponç de Candell

Sant Ponç de Candell (Saint-Pons en francès) és l'antiga església sufragània romànica del poble de Candell, al terme municipal de Queixàs, al Rosselló.
Està situada uns 300 metres al sud-est del poble de Candell, en el vessant nord-oest del Puig de Mila, a la mateixa alçada que el poble.

## Història

Construïda al segle xiii, és esmentada en documentació del 1268. Era església sufragània de la parròquia de Casafabre.

## L'església

L'edifici, amb embigat de fusta, és de nau única a què posteriorment s'afegí un llarg absis. El portal d'entrada éstà rematat per un arc de mig punt, de pedres grises perfectament aparellades. Per dessobre el mur occidental es dreça el campanar d'espadanya. Segons algunes fonts a Candell s'hi ha mantingut una antiga tradició, la de la unció de les orelles: l'acte anual, executat per un capellà, tenia el propòsit d'ajudar a millor escoltar Déu, però també s'hi acollien els fidels amb problemes (purament) auditius. Sant Ponc, com les altres esglésies de Queixàs, forma part de la "comunitat de parròquies dels Aspres".

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Queixàs». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 55. Sant Ponç de Candell». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Geraldine. Eglises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 159. ISBN 2859982442.
* Ponsich, Pere. «Queixàs: Santa Maria de Fontcoberta». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Maillet 2003.
* ↑ «Sant Ponç de Candell en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 9 març 2016].
* ↑ Oficina de turisme intercomunal Aspres-Tuïr. «Patrimoni dels Aspres» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 febrer 2013].
* ↑ Bisbat de Perpinyà. «Comunitat de parròquies dels Aspres» (en francès). Arxivat de l'original el 2014-08-30. [Consulta: 28 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Breus notes històriques (francès)