OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eredivisie 2009-10

L'Eredivisie 2009-10 va ser l'edició número 54 edició de l'Eredivisie, la primera divisió de futbol neerlandesa. La temporada va començar el 31 de juliol de 2009 i va acabar el 02 de maig de 2010. El FC Twente guanyà el seu primer campionat, amb un punt de diferència davant de l'Ajax.

## Classificació

La classificació final del campionat després de la 34a ronda.

## Golejadors

| Pos | Jugador | Equip | Gols |
| 1 | Luis Suárez | Ajax | 35 |
| 2 | Bryan Ruiz | Twente | 24 |
| 3 | Mads Junker | Roda JC | 21 |
| 4 | Mounir El Hamdaoui | AZ | 20 |
| 5 | Marko Pantelić | Ajax | 16 |

## Play-offs de classificació a Lliga Europa
### Semifinals

| Equip 1 | Agr. | Equip 2 | Partit 1 | Partit 2 |
| Roda JC | 3–2 | Heracles | 1–1 | 2–1 |
| FC Utrecht | 5–1 | FC Groningen | 3–1 | 2–0 |

### Final

| Equip 1 | Agr. | Equip 2 | Partit 1 | Partit 2 |
| Roda JC | 1–6 | FC Utrecht | 0–2 | 1–4 |
El FC Utrecht classifica la segona ronda prèvia de la Lliga Europa 2010-11.

## Play-off de descens

| Equip 1 | Agr. | Equip 2 | Partit 1 | Partit 2 |
| Go Ahead Eagles | 1–3 | Willem II | 2–0 | 1–2 |
| Excelsior | 1–1 | Sparta Rotterdam | 0–0 | 1–1 |
Willem II continua a l'Eredivisie, mentre que Sparta Rotterdam va ser relegat i va disputar l'Eerste Divisie.

## Referències

* ↑ Agencias. «El Twente, campeón del campeonato holandés» (en castellà), 02-05-2010. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Classificació Eredivisie 2009-10». [Consulta: 21 agost 2022].
# Magnetoplumbita

La magnetoplumbita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany i dona nom al grup de la magnetoplumbita, grup anomenat per aquest mateix mineral. El nom de la magnetoplumbita és en al·lusió a les seves propietats magnètiques i al seu contingut en plom (plumbum en llatí).

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la magnetoplumbita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauita, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaita, dessauita-(Y), cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoita, hawthorneita, hibonita, lindqvistita, latrappita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeita, zenzenita i mengxianminita.

## Característiques

La magnetoplumbita és un òxid de fórmula química (Pb,Mn)(Fe,Mn)₁₂O$_{19}$. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. Forma cristalls piramidals o doblement acabats.

### Varietats

La magnetoplumbita bàrica va ser descrita l'any 1997 com a varietat rara rica en bari. Presenta grans microscòpics (inferiors a 0,1 mm) en jaciments relacionats amb la braunita i altres silicats del jaciment de Nyberget (Västmanland, Suècia). Les anàlisis amb microsonda electrònica determinaren la següent composició: Pb$_{0,69}$Ba$_{0,33}$(Fe$_{7,58}$Mn$^{2+}$$_{1,28}$Mn$^{3+}$$_{1,75}$ Ti$_{1,17}$Sb$_{0,06}$Zn$_{0,05}$Al$_{0,10}$)O$_{19}$ i permeteren descriure una zonació on el plom i el bari s'intercanvien.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita només a Suècia i a Macedònia, en skarns associats a menes metamorfitzades de ferro i manganès. S'ha trobat associada a flogopita, manganofil·lita, caryïnita, berzeliïta, manganoberzeliïta, celsiana, manganotekita i andradita.

## Referències

* ↑ «Magnetoplumbite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Barian magnetoplumbite: Barian magnetoplumbite mineral information and data.». [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Magnetoplumbite Mineral Data». [Consulta: 9 gener 2018].
# Nathan Adler

Nathan Adler (Frankfurt del Main, 16 de desembre de 1741-1800) fou un alemany cabalista. Com a nen precoç es va guanyar l'admiració de Chaim Joseph David Azulai (Chida), qui, en 1752, anà a Frankfurt a sol·licitar contribucions pels pobres de Palestina. Adler va assistir a l'escola rabínica de Jacob Joshua, autor de Pene Yehoshua, que era en aquest temps rabí a Frankfurt, però el seu professor principal fou David Tevele Schiff, més tard rabí cap del Regne Unit. En 1761 establí un yeshivah, en el qual diversos rabins prominents van rebre les seves primeres ensenyances, notables entre els quals estaven Abraham Auerbach, Abraham Bing, rabí en Würzburg, i especialment Moses Sofer (Schreiber), rabí a Presburg.

## Bibliografia

* Auerbach, Preface to "Mishnat Rabbi Natan," Frankfort-on-the-Main, 1862;
* M. Horovitz, Frankfurter Rabbinen, iv. 38 et seq., Frankfort-on-the-Main, 1885;
# Olivier Faure

Olivier Faure (La Tronche, 18 d'agost de 1968) és un polític francès, cap del Groupe Nouvelle Gauche, grup parlamentari format al voltant del Partit Socialista (PS) a l'Assemblea Nacional francesa, d'ençà desembre 2016. És també el Primer Secretari del Partit Socialista francès d'ençà el 2018.
A finals del 2016, en l'elecció per a dirigir el grup socialista, Faure va guanyar 137 a 120 vots davant Guillaume Bachelay, tot remplaçant Bruno Le Roux, qui fou fixat al Ministeri de l'Interior francès. Faure es va presentar com a candidat per a liderar el Partit Socialista al Congrés d'Aubervilliers el 2018, i després d'assegurar-se gairebé la majoria de suport a la primera ronda, fou elegit sense oposició després de la retirada del seu adversari més directe, Stéphane Le Foll.

## Referències

* ↑ «Cinq choses à savoir sur Olivier Faure, nouveau patron des députés PS - Libération». Liberation.fr, 13 December 2016. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ «Qui sont les candidats déclarés à la présidence du PS ?». Europe 1, 10-01-2018 [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ «PS : les enjeux de l'élection d'Olivier Faure au poste de premier secrétaire». Le Monde, 29-03-2018 [Consulta: 30 març 2018].
# Joan Maria de Ribot i de Balle

Joan Maria de Ribot i de Balle (Girona, 24 de febrer de 1919 - Girona, 21 de setembre del 2014) va ser un arquitecte català.
Nascut en el si d'una família terratinent i tradicionalista, fou arquitecte i, durant un breu període, alcalde de Girona. Va obtenir la llicenciatura a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona (1947) i el doctorat en arquitectura (1965). Va ser durant anys respresentant dels arquitectes gironins (vocal delegat) a la Junta de Govern del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya i Balears. Fou germà del també ex-alcalde de la ciutat Ignasi de Ribot i de Balle.
Les seves obres es consideren cabdals dins l'arquitectura moderna gironina, especialment la dels anys 50 i 60. Té el mèrit de ser l'autor del Garatge Forné (1957), la primera façana lleugera o mur cortina de la ciutat de Girona. Tant en el garatge Forné com en les altres obres modernes, s'inspirava sovint en la tradició moderna italiana, a vegades influït pel seu amic l'arquitecte italianosuís Alberto Sartoris. Solia crear dissenys que després utilitzava repetidament en obres diferents, cosa que les marcava amb una mena de segell estilístic personal. Alguns dels seus dissenys, dins la tradició del disseny industrial modern, van ser coneguts a Girona.
Com a responsable del servei de restauració de la Diputació de Girona va dur a terme nombroses restauracions d'edificis del patrimoni de la ciutat, com el claustre i la torre de Carlemany de la catedral de Girona, l'església de Sant Nicolau, el monestir de Sant Pere de Galligants, La Fontana d'Or o les Torres de Palau.

## Referències

* ↑ «Joan Maria de Ribot i de Balle». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ ACN «Mor als 95 anys l'arquitecte Joan Maria de Ribot». Diari de Girona, 21-09-2014.
* ↑ «Batlles de Girona». Arxivat de l'original el 2013-12-20. [Consulta: 19 octubre 2013].
# Dionís d'Alexandria

Dionís o Dionisi d'Alexandria és el nom dels següents personatges:
* Dionisi d'Alexandria (gramàtic), bibliotecari d'Alexandria al segle i
* Dionisi d'Alexandria o Dionisi el Periegeta, geògraf del segle ii
* Dionís d'Alexandria (bisbe), bisbe d'Alexandria del segle iii
* Dionisi d'Alexandria (enginyer), inventor del políbol, una balista de repetició
# Barri de Salipota

El barri de Salipota és una obra del municipi de Súria (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de l'únic barri del poble situat a l'altra banda del riu Cardener. Ubicat sobre una petita colina resta molt de temps quelcom allunyat de la resta del poble per motius de comunicació (problema solucionat actualment).
Presenta dos tipus ben diferents de construccions. Una que és el nucli originari del barri, són blocs de 4 o 5 plantes amb dos pisos a cadascuna. Una escala central recorda tot el bloc i a cada replà hi ha un balcó obert al carrer. El material utilitzat és el totxo que està recobert amb guix i pintat. Són blocs rectangulars.
L'altra part la constitueixen tota una sèrie de torres ubicades al llarg d'un ample carrer, totes elles d'un estil diferent respectant però el ser de dos pisos i tenir una planta quadrada. Són torres unifamiliars, fetes amb totxo i pintades de diferents colors, i algunes amb un petit jardí. En la prolongació d'aquest carrer hi ha blocs de forma rectangular de planta baixa i dos pisos i que alberguen cadascun quatre famílies. Són els més recents, realitzats aproximadament l'any 1980.

## Història

El barri ha passat per tres fases de creixement: aproximadament l'any 1956 quan es creen els blocs de pisos pels obrers de la mina, l'any 1976 quan els obrers comencen a fer-se les torres a la prolongació del barri, i darrerament l'any 1979-80 quan neixen els darrers blocs-torres a l'altre extrem del barri. Posteriorment es va detectar aluminosi en diversos habitatges però van ser remodelats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Barri de Salipota». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ «Finalitza la remodelació del barri de Salipota de Súria on s'han construït 256 habitatges nous». TV3, gener 2008. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Eric Wilson

Eric Hamilton Wilson (Ottawa, Ontario, 24 de novembre de 1940) és un escriptor canadenc en llengua anglesa, autor de llibres de ficció per a joves i adolescents. Les seves històries detectivesques narren les aventures de Tom i Liz Austen, dos germans adolescents que es veuen implicats en casos misteriosos que han de resoldre. Canadà té un paper important en tota l'obra de Wilson, ja que les novel·les estan ambientades a diferents parts del país, amb temes recurrents com la cultura o la mateixa història del Canadà. També hi són presents temes d'actualitat, com l'ecologisme, la protecció dels infants o l'abús de drogues, fomentant així la discussió de tota aquesta temàtica entre els joves lectors, alumnes de l'assignatura de literatura de centres escolars de primària i secundària, etc.
Wilson va cursar els estudis de Lletres a la Universitat de la Colúmbia Britànica, i va treballar molts anys de professor de primària i secundària en una escola pública a la ciutat de White Rock, a la província canadenca de Colúmbia Britànica. Fart de veure com alguns dels estudiants detestaven llegir els llibres de ficció que els eren assignats, perquè els trobaven avorrits, Wilson va decidir començar a escriure petites històries d'intriga que de seguida es van fer populars entre els seus alumnes, tot i que no van convèncer els editors als quals va presentar els cinc primers manuscrits. Amb el temps, però, la sèrie de novel·les curtes protagonitzades pels joves germans Austen aniria creixent en nombre i actualment compta amb més d'una vintena de títols publicats. Amb aquest conjunt d'obres destinada als lectors adolescents, Wilson ha guanyat diversos premis nacionals, com el Premi Crime Writers of Canada Chairman o el Premi Autor de l'Any (1993) de la Canadian Booksellers Association.

## Obres

* Murder on 'The Canadian' - 1976
* Vancouver Nightmare - 1978
* The Case of the Golden Boy - 1994
* Disneyland Hostage - 1982
* The Kootenay Kidnapper - 1984
* Vampires of Ottawa - 1984
* Spirit in the Rainforest - 1985
* The Green Gables Detective - 1988
* Code Red At the Supermall - 1989
* Cold Midnight in Old Quebec - 1989
* The Ice Diamond Quest - 1990
* The Prairie Dog Conspiracy - 1993
* The St. Andrews Werewolf - 1993
* The Inuk Mountie Adventure - 1996
* Escape from Big Muddy - 1997
* The Emily Carr Mystery - 2001
* The Ghost of Lunenburg Manor - 1982
* Terror in Winnipeg - 1979
* The Lost Treasure of Casa Loma - 1980
* Red River Ransom - 2006

## Referències

* ↑ «Eric Wilson marks 40 years of murder» (en anglès americà), 14-10-2015. Arxivat de l'original el 2021-06-16. [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ Ripley, Gordon M. Who's Who in Canadian Literature. Teeswater, ON: Reference Press, 1992–93, p. 312–13. ISBN 0-919981-26-7.
* ↑ Jones, Raymond E.; Jon C. Scott. Canadian Children's Books : a critical guide to authors and illustrators. Don Mills, Ontario: Oxford University Press, 2000, p. 481–83. ISBN 0-19-541222-2.
* ↑ «Crime Writers of Canada - Past DM Winners». Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ «Eric Wilson» (en castellà). Literatura SM. [Consulta: 15 juny 2021].
# Magnèsia

* No s'ha de confondre amb magnesita.
«Magnèsia» té aquests significats:
* Unitat perifèrica de Magnèsia, part sud de Tessàlia, regió a la part central de Grècia
* Magnèsia del Meandre, ciutat de Jònia a les estivacions de les muntanyes Thorax, a la vora del riu Letaeus afluent del Meandre
* Magnèsia del Sipilos, ciutat de Lídia a la part nord-oest de la muntanya de Sipilos a la part sud del riu Hermos
# Nesoryzomys indefessus

Nesoryzomys indefessus és una espècie extinta de rosegador de la família dels cricètids. Era endèmic de les illes Galápagos (Equador). No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural. Es creu que la causa de la seva extinció fou la introducció de rates negres a l'arxipèlag.
L'espècie N. narboroughi, que encara existeix, fou considerada una subespècie de N. indefessus fins a la fi del segle XX.

## Referències

* ↑ Tirira, D. et al. Nesoryzomys indefessus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 febrer 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Acrossocheilus aluoiensis

Acrossocheilus aluoiensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Oshima, M. 1919. Contributions to the study of the fresh water fishes of the island of Formosa. Ann. Carnegie Mus. v. 12 (núms. 2-4): 169-328, Pls. 48-53.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La Mòmia (Montserrat)

La Mòmia es troba a Montserrat (Catalunya), la qual és una agulla amb una figura antropomòrfica que apareix sobre el Monestir de Montserrat, al vessant oriental del massís.

## Descripció

Els agents erosius n'han esculpit el bastó i la fesomia inconfusible del sarcòfag. El cim, guardat per imponents parets verticals, només es pot assolir escalant. De fet, aquesta agulla ocupa un lloc prominent en la història de l'escalada montserratina, ja que fou testimoni de primeres ascensions èpiques i de tall futurista en la seua època. Entre aquestes, destaquen dues vies mítiques: la clàssica Haus Estrems (Casasayas -Haus- i Estrem, 1946) i l'esportiva Brown Sugar (Millet, 1982), totes dues amb dificultats sostingudes de sisè grau. Encara que no escalem, paga la pena arribar al peu de La Mòmia, ja que, al seu voltant, s'apleguen els indrets amb més encant de la regió de Tebaida, incloent-hi les agulles de La Prenyada i L'Elefant, i les ermites de Sant Dimes, Sant Benet i Sant Salvador. El perfil característic de La Mòmia es pot apreciar amb claredat des del Pla de la Trinitat. Aquest pla és un dels millors llocs de Montserrat per a observar l'eixida del Sol, que esdevé un espectacle grandiós quan la boira embolcalla el Pla de Bages i les serres que envolten el riu Llobregat.

## Accés

Cal deixar el vehicle al Monestir de Montserrat i pujar fins a la Plaça de Santa Anna. Arribats a la plaça, hem d'agafar la sendera que surt a la dreta en direcció est cap al refugi de Sant Benet (senyalitzat). Passem a la vora de la Miranda dels Ermitans, on podem aturar-nos per a gaudir d'una bona vista aèria del monestir. Travessem un portal característic i seguim caminant pel Camí dels Totxos, ignorant els corriols que es desvien a l'esquerra vers Sant Benet. Després d'uns 400 metres, arribem a un gran pla al peu de les agulles de Tebaida, des d'on podrem contemplar La Mòmia. Si seguim avançant pel mateix camí, arribarem al Pla de la Trinitat, el qual connecta amb el Camí de l'Arrel. A partir d'ací, tenim l'opció de completar l'itinerari amb una escapada singular: a la cruïlla senyalitzada del Pla de la Trinitat, agafem el camí de l'esquerra, que porta a l'ermita del mateix nom. Passada l'ermita, ens trobarem en un frondós alzinar, on hem d'agafar el primer trencall a la dreta. Un corriol que passa per la falda sud de La Mòmia ens portarà per un fort pendent fins al vertiginós Coll de l'Escletxa (es tracta d'un pas molt estret entre les agulles de L'Elefant i Els Flautats).

## Referències

* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 56-57.

## Enllaços externs

* Haus-Estrems a La Mòmia - Escalatroncs Arxivat 2015-11-23 a Wayback Machine. (català)
* Espectacular castell a La Mòmia de Montserrat - YouTube (català)
* Esgarrapacrestes: La Mòmia (català)
# Aupian

Lo Pian de Medòc (en francès Le Pian-Médoc) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 967 | 1.144 | 1.948 | 3.481 | 5.078 | 5.373 | 5.248 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Didier Mau | UMP |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Nicó de Tàrent

Nicó de Tàrent (llatí: Nicon, en grec antic: Νίκων «Níkon») fou un dirigent de la ciutat de Tàrent al segle iv aC.
Era favorable als romans i va ser el que va dirigir la revolta de la ciutat contra el governador Miló de l'Epir deixat al capdavant de la ciutat i de la ciutadella pel rei Pirros de l'Epir

## Referències

* ↑ Joan Zonaràs, 8.6, 379a.
* ↑ 1.Nicon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1198
# Manuel Franklin da Costa

Manuel Franklin da Costa (Cabinda, 31 d'agost de 1921 - 17 de juliol de 2003) va ser un religiós i bisbe catòlic angolès, arquebisbe emèrit de Lubango.

## Biografia

Va estudiar al Seminari de Luanda, fou ordenat sacerdot el 1948 i després va exercir com a professor i prefecte de disciplina. Estudià a l'Institut Gregorià de París i el 1948 fou nomenat canonge de la Catedral de Luanda.
En 1960 va acompanyar l'arquebisbe de Luanda a Lisboa, però les autoritats li prohibiren tornar a Angola per motius polítics. Aleshores es llicencià en filosofia a la Universitat Catòlica Portuguesa de Braga, on treballà com a professor fins que va poder tornar a Angola el 1974 com a rector del Seminari de Luanda.
El 10 d'agost de 1975 el papa Pau VI el va nomenar bisbe d'Henrique de Carvalho, i fou consagrat pel nunci apostòlic a Angola, Giovanni De Andrea. El 1977 fou nomenat arquebisbe de Huambo, càrrec que va ocupar fins que el 1986 Joan Pau II el va nomenat arquebisbe de Lubango. Força carismàtic, sempre va defensar el paper de l'església com a mitjancera en els conflictes i fins i tot proposà convocar un referèndum sobre la independència de Cabinda. En 1997 es va retirar i fou nomenat arquebisbe emèrit fins a la seva mort en 2003.
De 1982 a 1997 fou president de la Conferència Episcopal d'Angola i São Tomé. En 1997 fou president de la Comissió de Comunicacions Socials de Radio Ecclesia.

## Referències

* ↑ D. Manuel Franklin Costa, Especial TSF
* ↑ Faleceu D. Manuel Franklin da Costa Arxivat 2018-01-18 a Wayback Machine., Ràdio Ecclesia, 21 de juliol de 2003
* ↑ Tony Neves Angola – Justiça e paz nas Intervenções da Igreja Católica (1989-2002)
* ↑ Kristin Reed Crude Existence: Environment and the Politics of Oil in Northern Angola, University of California Press, 2009, p. 258
# José Manuel Freire Chapela

José Manuel Freire Chapela, més conegut com a Lito, és un exfutbolista gallec. Va nàixer a Moaña el 13 de setembre de 1966. Ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Després de destacar a l'Alondras CF, el 1988 fitxa pel Celta de Vigo, amb qui debuta a primera divisió, tot jugant 21 partits. A l'any següent hi disputa 22, però el Celta perd la categoria i el migcampista fitxa pel Real Burgos.
El gallec romandria tres temporades a la màxima categoria amb els castellans. Tot i ser suplent les dues primeres, a la tercera hi assoliria la titularitat, jugant 31 partits. Però, el Burgos baixa a Segona. A la categoria d'argent hi continuaria sent titular, amb 32 partits.
L'estiu de 1994 el Burgos cau a la Segona B, i el migcampista fitxa pel CD Toledo, que també militava a la Segona Divisió. Al quadre toledà hi romandria tres campanyes, en les quals hi alternaria la titularitat amb la suplència. En total, hi sumaria 196 partits entre Primera i Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Ahn (Luxemburg)

Ahn (en luxemburguès: On; en alemany: Ahn) és una vila de la comuna de Wormeldange, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Grevenmacher. Està a prop del Mosel·la i a uns 21 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Ahn». [Consulta: 26 setembre 2015].
# Balduí de Flandes

Balduí de Flandes és el nom dels següents personatges:
* Balduí I de Flandes, Braç de Ferro o el Bó (Laon ? - Saint-Bertin, 879), marquès o comte de Flandes (863 - 879)
* Balduí III de Flandes el Jove (~ 940 - Bergues-St-winoc, 962), comte de Flandes (958 -962)
* Balduí IV de Flandes el Barbut o Bella Barba (980 - 1035), comte de Flandes (987 - 1035)
* Balduí V de Flandes el Pietós o de Lille (~ 1012, Arràs - 1067, Lilla), comte de Flandes (1035 -1067)
* Balduí VI de Flandes o de Mons, d'Hasnon o el Bo (~ 1030 - 1070), comte de Flandes (1067 - 1070)
* Balduí VII de Flandes dit la Destral (~ 1093 - 1119, Roulers), comte de Flandes (1111 -1119)
* Balduí VIII de Flandes el Valent (~ 1150 - Mons, 1195), comte d'Hainaut (1171 a 1195), de Flandes (1191 a 1194) i comte o marquès de Namur (1187 a 1195)
* Balduí IX de Flandes, emperador llatí de Constantinoble
# Batalla de Montejurra

Batalla de Montejurra té aquests significats:
* Batalla de Montejurra (1835), combat de la Primera guerra carlina, lluitat el 16 de novembre de 1835.
* Batalla de Montejurra (1873), combats de la Tercera guerra carlina, lluitat entre el 7 i el 9 de novembre de 1873.
* Batalla de Montejurra (1876), també de la Tercera guerra carlina, fou lluitat el 17 de febrer de 1876.