OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ziàzikov-Iurt

Ziàzikov-Iurt (en rus: Зязиков-Юрт) és un poble de la República d'Ingúixia, el 2019 tenia 5.296 habitants.
Segons el cens rus de 2010, la composició ètnica de la seva població era:
| Ordre | Nacionalitat | Població | Percentatge |
| 1 | Ingúixos | 3.840 | 95,36 % |
| 2 | Txetxens | 88 | 2,18 % |
| 3 | Turcs | 45 | 1,12 % |
| 4 | Altres | 54 | 1,34 % |

## Referències

* ↑ «Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2019 года.» ( arxiu comprimit) (en rus) p. Tabl-26-19.xlsx, 31-01-2019. Arxivat de l'original el 02-05-2021. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «Том 4. Таблица 04-04. Население Ингушетии по национальности и владению русским языком» ( arxiu comprimit) (en rus) pub-04-04_Терр=26000000.xlsx, 26-04-2019. Arxivat de l'original el 06-03-2016. [Consulta: 16 maig 2021].
# Zizur Zendea

Zizur (en basc, oficialment en castellà Cendea de Cizur) és un municipi de Navarra, a la comarca de Cuenca de Pamplona, dins la merindad de Pamplona. Limita al nord amb Oltza i Pamplona, a l'est amb Galar, al sud amb Ukar, Adios, Uterga, Legarda i Puente la Reina, i a l'oest con Zabaltza i Etxauri. També és anomenat Zizur Zendea o Cendea de Cizur.

## Història

Aquest territori ha estat poblat des d'èpoques prehistòriques, com ho testifiquen les peces de sílex oposades a l'altiplà de Barañain-Eulza. A Sansol (Muru-Astrain) s'han trobat vestigis pertanyents a un poblat de la 1a i 2a Edat de Ferro. Existeixen també restes similars, encara que de menor importància, en els turons i llomes pròxims, ja que aquesta època va ser convulsa i insegura i els seus pobladors s'establien en llocs defensius i a la vora de petits altiplans; només Larraia se situa en una ondanada, encara que l'església i el palau Cap d'Armeria es localitzen en la zona alta del lloc. En tots els casos es tractava de petits assentaments que es van consolidar en els segles XI, XII i XIII, com ho testifica l'arquitectura religiosa de la Cendea, pertanyent gairebé totalment als citats segles. Durant l'Edat Mitjana es va afermar el senyoriu secular; van sorgir Guendulain, Eulza i Eriete i es van construir palaus en molts pobles. Per altra banda, algunes institucions eclesiàstiques van posseir béns en la Cendea, com la parròquia de San Lorenzo de Pamplona i els monestirs d'Iratxe, Iranzu i l'Hospital de Roncesvalles. Però va ser el Gran Priorat de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem (a través de l'encomana de Zizur Txiki) el més beneficiat amb terres i rendes. En els segles xvi i xvii la Cendea va conèixer una certa florida econòmica que ha deixat importants petjades en el patrimoni artístic religiós i en l'arquitectura civil. En 1553 la població va arribar un total de 208 focs o veïnatges i va romandre bastant estacionària durant els tres segles següents. En el segle XX es produïx un creixement demogràfic dels nuclis més pròxims a Pamplona i la disminució del món rural (es despoblen Eriete i Guendulain).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 105 | 1 091 | 1 198 | 1 308 | 1 391 | 1 597 | 1 703 | 1 744 | 1 977 | 2 238 | 2 543 |
| Fonts: Cizur i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Ziúzino

Ziúzino (en rus: Зюзино) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 540 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Xiridàcies

Xyridaceae és una família de plantes amb flors monocotiledònies.
El sistema de classificació APG II system, de 2003 l'assigna a l'ordre Poales dins el clade commelinids. Aquest família conté gairebé 300 espècies en cinc gèneres, però la majoria d'espècies es troben dins el gènere Xyris (vegeu també Abolboda). La majoria de les espècies són tropicals i subtroicals.

## Enllaços externs

* Xyridaceae Arxivat 2006-05-09 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 27 abril 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* Xyridaceae in the Flora of North America
* Xyridaceae in the Flora of China
* Xyris in western Australia Arxivat 2007-09-04 a Wayback Machine.
* links at CSDL Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# Zorita de la Frontera

Zorita de la Frontera és un municipi a la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
# Yuan Mei

Yuan Mei (xinès simplificat 袁枚) 1716-1797) va ser un reconegut poeta, magistrat, pintor i gastrònom xinès de la dinastia Qing.

## Biografia

Va néixer el 25 de març de 1716 a Qiantong (l'actual Hangzhou) a la provincia de Zhejiang. De família sense massa recursos, el seu pare era un humil secretari en diferents províncies.
Va ser molt precoç i amb només 23 anys ja va obtenir el grau de "jinshi".
Va treballar a la funció pública com a magistrat local durant 8 anys (1742-1749), període que deixà reflectit en una important obra sobre temes administratius, jurídics i sobre l'art de governar.
La seva producció artística va abastar diferents matèries com la pintura, l'assaig i especialment la poesia, que es va definir com de "inusual llenguatge transparent i elegant".
En funció del seu origen geogràfic, conjuntament amb Zhao Yi (1727-1814) i Jiang Shiquan (1725 - 1785) se'l coneixia com un dels "Tres grans de l'oest del Riu Blau".
Yuan sostenia que el propòsit de la poesia consisteix a expressar emocions i que ha de ser plaent; rebutjava la visió didàctica que defensaven altres poetes com Zhang Xuecheng partidaris que la poesia ha de transmetre ensenyaments morals. La poesia i la prosa de Yuan reflecteixen la vida d'un hedonista del segle xviii talentós i refinat, poc convencional però dins els límits del bon gust i amb un lleuger coneixement de "l'exòtic Occident".
Entre la publicació de les seves obres i les inversions en terres va assolir una fortuna important i en la seva residència de Nanjing va tenir un nombre important de deixebles, molts d'ells eren joves poetesses (13), que ell ajudava a publicar les seves obres, fet que va ser molt criticat pels seus adversaris que van batejar la casa com "l'Acadèmia de les Prostitutes".
A banda de poesia i els temes jurídics, Yuan va publicar obres sobre viatges per la Xina, com "Notes sobre els viatges a les muntanyes de Guilin", i llibres de cuina, com el receptari "Suiyuan Shidan".

## Referències

* 1 2 «Yuan Mei» (en anglès). Nanjing Travel. Arxivat de l'original el 2017-06-25. [Consulta: gener 2016].
* ↑ Waley, Arthur. Yuan Mei: Eigteenth Century Chinese Poet (en anglès). Stanford University Press, 1970. ISBN 8047-0719-7.
* 1 2 Chaussende, Damien. La Chine au XVIIIè Siècle (en francès). Paris: Les Belles Lettres, 2013, p. 269. ISBN 978-2-251-41051-7.
* ↑ Bourgon, Jerome «Un juriste nommé Yuan Mei. Son influence sur l'evolution du droit à la fin des Qing». Etudes chinoises, vol XIV nº2, 1995.
* ↑ Chaussende, Damien (en francès) La Chine au XVIIIe siècle. Les Belles Lettres [París], 2013, pàg. 163.
* 1 2 Schirokauer, Conrad; Brown, Miranda. Breve historia de la civilización china (en castellà). Barcelona: Bellaterra, 2006, p. 495. ISBN 978-84-7290-555-9.
* ↑ «Yuan Mei» (en francès). [Consulta: gener 2016].
# Z d'Andròmeda

Z d'Andròmeda (Z Andromedae) és una estrella simbiòtica variable amb una nebulosa en forma de rellotge d'arena (com la Nebulosa de l'Homuncle o Supernova 1987A. És el prototip de variables simbiòtiques, que són un subconjunt de les variables cataclísmiques.

## Referències

* ↑ «Search for and study of hot circumstellar dust envelopes» (en anglès). Astronomy Reports, 1, 01-01-2011, pàg. 31–81. DOI: 10.1134/S1063772911010070.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «APOGEE Data and Spectral Analysis from SDSS Data Release 16: Seven Years of Observations Including First Results from APOGEE-South». Astronomical Journal, 3, 01-09-2020. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA592.
* ↑ «Variable Star Of The Month». Arxivat de l'original el 2003-07-05. [Consulta: 5 juliol 2003].
* ↑ Z Andromedae star
# Àcid nemotínic

L'àcid nemotínic, el qual nom sistemàtic és àcid 4-hidroxiundeca-5,6-dien-8,10-diinoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb onze àtoms de carboni, dos dobles enllaços seguits entre els carbonis 5-7, dos triples enllaços als carbonis 8-9 i 10-11 i un grup hidroxil, ${\ce {-OH}}$ al carboni 4, la qual fórmula molecular és ${\ce {C11H10O3}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
Fou aïllat per primera vegada el 1950 per M. Anchel i col·laboradors de tres espècies de fons basidiomicots (Poria tenuis, Poria corticola i una altra), i en descobriren les seves propietats antibiòtiques. La seva estructura fou elucidada el 1955 per J.D. Bu'Lock i col·laboradors.

## Referències

* ↑ Anchel, M.; Polatnick, J.; Kavanagh, F. «Isolation of a pair of closely related antibiotic substances produced by three species of Basidiomycetes». Archives of Biochemistry, 25, 1, 01-01-1950, pàg. 208–220. ISSN: 0096-9621. PMID: 15401231.
* ↑ Bu'Lock, J. D.; Jones, E. R. H.; Leeming, P. R. «Chemistry of the higher fungi. Part V. The structures of nemotinic acid and nemotin» (en anglès). Journal of the Chemical Society (Resumed), 0, 0, 1955, pàg. 4270. DOI: 10.1039/jr9550004270. ISSN: 0368-1769.
# Zipcar

Zipcar és una empresa nord-americana que ofereix serveis de carsharing o automòbils compartits als seus membres mitjançant una reserva prèvia i amb tarifes d'ús per hores o per dies.
Va ser fundada l'any 2000 a Cambridge, Massachusetts per Antje Danielson i Robin Chase, i actualment és liderada per Mark Norman. Fins als maig de 2012, l'empresa comptava amb 700.000 membres inscrits i una flota de més de 9.000 vehicles distribuïts en 30 àrees urbanes dels Estats Units, Canadà i el Regne Unit. El servei ofereix més de 30 models de vehicles d'alta eficiència en el consum de combustible que estan disponibles en punts determinats de les ciutats i en més de 230 campus universitaris.
A Espanya, Zipcar opera des del 2012 a través d'Avancar, que l'any 2013 compta amb més de 8.000 abonats i una flota de més de 120 cotxes a la ciutat de Barcelona.

## Vegeu també

* Mobilitat sostenible
* Sistema de bicicletes compartides

## Enllaços externs

* Zipcar Pàgina web oficial de Zipcar
* Avancar Pàgina web oficial d'Avancar carsharing

## Referències

* ↑ Bioagrafia de Mark Norman, President de Zipcar
* ↑ Zipcar es converteix en l'accionista principal d'Avancar carsharing, Abc.es
# Zipaquirá

Zipaquirá és un municipi colombià localitzat a la província de Sabana Centro, de la qual és la seva capital i seu de la seva diòcesi. Es troba al nord del departament de Cundinamarca i a 25 quilòmetres de Bogotà. Amb una població de 122.347 habitants, és el segon municipi més gran i poblat de la seva província. Popularment anomenat Zipa en referència al títol que ostentava el cacic muisca del Cacicazgo de Bacatá. És un dels centres d'explotació de sal més importants de Colòmbia, i és anomenada «Ciutad de la Sal» i «el congelador de Cundinamarca» a causa del seu clima fred i amb boira. Limita amb els municipis de Cogua al nord; Nemocón, Gachancipá, Tocancipá i Sopó a l'est; Cajicá i Tabio al sud; i Subachoque i Pacho a l'oest.
Zipaquirá és coneguda per la seva Catedral de Sal, que va rebre el reconeixement com a “Primera meravella de Colòmbia” el 4 de febrer del 2007; a més del seu nucli urbà, declarat patrimoni històric i cultural de Colòmbia. La ciutat és la cinquena ciutat més poblada de Cundinamarca amb 112.069 habitants.

## Referències

* ↑ «Información general de Zipaquirá». Alcaldía del municipio. Arxivat de l'original el 2017-07-13. [Consulta: 1r maig 2015].
* ↑ «Resultados y proyecciones (2005-2020) del censo 2005». DANE. [Consulta: 12 gener 2017].
* ↑ «Boletín Censo General 2005 - Perfil Zipaquirá» (PDF). Departamento Administrativo Nacional de Estadística (DANE) [Consulta: 7 desembre 2011].
# William Sutcliffe

William Sutcliffe (Londres, 1971) és un novel·lista britànic. Un alumne de Haberdashers' Aske's Boys' School, Sutcliffe va començar la seva carrera d'escriptor amb una novel·la sobre la vida escolar titulada New Boy (1996), que va precedir la seva obra més coneguda fins al moment, Are You Experienced? (1997), una novel·la sobre un any sabàtic preuniversitari en què un grup de joves britànics viatgen a l'Índia sense saber molt bé què trobar-s'hi o què fer. The Love Hexagon (2000) tracta la història de sis joves londinencs que tenen dificultats per aconseguir una relació. Bad Influence (2004) se centra al voltant de les complexes amistats de la infància d'Olly, un noi de deu anys d'un suburbi del nord de Londres. El 2008 va publicar Whatever Makes You Happy , on s'ocupa d'unes mares i homes intromissors que es neguen a fer-se grans. La seva primera novel·la juvenil és The Wall (2013), traduïda en català com a El mur.

## Obra publicada

* New Boy (1996)
* Are You Experienced? (1997)
* The Love Hexagon (2000)
* Bad Influence (2004)
* Whatever Makes You Happy (2008)
* The Wall (2013), traduït en català com a El mur (Fanbooks, 2013) per Marc Rubio

## Referències

* ↑ Cortadellas, Xavier «El túnel que ens troba». Cultura, El Punt Avui, 21-03-2014, pp. 14 - 15.

## Enllaços externs

* «William Sutcliffe's Top 10 relationship novels» (en anglès). The Guardian, 09-11-2000.
# William T. Lackey

William T. Lackey (Saugerties, Nova York, 4 de febrer de 1896 - Burbank, 9 de juliol de 1974) va ser un guionista estatunidenc. Va treballar amb Monogram Pictures durant diversos anys.

## Filmografia parcial

* Fast and Fearless (1924)
* Hard-Hittin' Hamilton (1924)
* Bringin' Home the Bacon (1924)
* Thundering Romance (1924)
* Defend Yourself (1925)
* Pursued (1925)
* Full Speed (1925)
* Frenzied Flames (1926)
* Forest Havoc (1926)
* The Pay-Off (1926)
* Race Wild (1926)
* Lightning Reporter (1926)
* Speeding Through (1926)
* The Warning Signal (1926)
* Fire and Steel (1927)
* Burning Gold (1927)
* Duty's Reward (1927)
* Riding to Fame (1927)
* Roaring Fires (1927)
* Hazardous Valley (1927)
* An Oklahoma Cowboy (1929)
* Guilty or Not Guilty (1932)
* Klondike (1932)
* Self Defense (1932)
* Skyway (1933)
* He Couldn't Take It (1933)
* The Phantom Broadcast (1933)
* The Sweetheart of Sigma Chi (1933)
* A Woman's Man (1934)
* The Loudspeaker (1934)
* City Limits (1934)
* Beggars in Ermine (1934)
* Girl o' My Dreams (1934)
* Lost in the Stratosphere (1934)
* Shock (1934)
* A Girl of the Limberlost (1934)
* The Nut Farm (1935)
* The Keeper of the Bees (1935)
* Wanderer of the Wasteland (1935)
* Nevada (1935)
* And Sudden Death (1936)
* Drift Fence (1936)
* Forgotten Faces (1936)
* Desert Gold (1936)
* Murder Goes to College (1937)
* Born to the West (1937)
* Under the Big Top (1938)
* Gangster's Boy (1938)
* Mr. Wong in Chinatown (1939)
* Mr. Wong, Detective (1939)
* Navy Secrets (1939)
* Streets of New York (1939)
* The Mystery of Mr. Wong (1939)
* Tomboy (1940)
* Haunted House (1940)
* The Fatal Hour (1940)
* Father Steps Out (1941)
* Here Comes Kelly (1943)
* The Lucky Stiff (1949)
* Destination Big House (1950)
* Pride of Maryland (1951)
* Street Bandits (1951)
* Insurance Investigator (1951)
* Secrets of Monte Carlo (1951)

## Referències

* ↑ Goble p.445

## Bibliografia

* Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film. Walter de Gruyter, 1999.
# Winooski

Winooski és una població del Comtat de Chittenden (Vermont) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 6.561 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Winooski tenia 6.561 habitants, 2.944 habitatges, i 1.466 famílies. La densitat de població era de 1.771,5 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 12,3% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.592 $ i la renda mediana per família de 38.551 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.257 $ mentre que les dones 21.168 $. La renda per capita de la població era de 17.208 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Winooski». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Winooski». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Àcid tribàsic

Un àcid tribàsic és un àcid que té tres ions hidrogen per donar a una base química en una reacció àcid-base. Per tant, una molècula tribàsica té tres àtoms d'hidrogen reemplaçables.
L'àcid fosfòric (H₃PO₄) i l'àcid cítric són exemples d'àcids tribàsics.

## Referències

* ↑ Tribasic acid at the Online Medical Dictionary Retrieved October 12, 2008.
* ↑ Tribasic at Datasegment.com Retrieved October 12, 2008.
# Édouard Lartet

Édouard Lartet (Castelnau-Barbarens, 15 d'abril de 1801 - Seissan, 28 de gener de 1871), va ser un geòleg i arqueòleg francès. Va fer estudis de Dret a Tolosa i ben aviat s'interessà pels treballs arqueològics de Cuvier.
El 1834 va identificar 90 gèneres de fòssils de mamífers i rèptils al jaciment del terciari de Sansan. El 1836 descobreix el primer gran primat fòssil el pliopitec i dedueix la contemporaneïtat de l'home amb animals extints gràcies a l'estudi dels jaciments de Massat i Aurinhac. El 1861 proposa una cronologia del quaternari basada en els animals fòssils que s'hi troben (actualment no s'utilitza excepte l'edat del ren en alguna ocasió). A partir de 1863, treballa amb Henry Christy a diversos jaciments del Perigord, com Lo Mostièr, Laugerie-Basse i La Madeleine. En aquest darrer troben la prinmera mostra d'art prehistòric. El seu fill Louis Lartet també va ser arqueòleg.

## Principals obres

* É. Lartet, « Sur l'ancienneté géologique de l'espèce humaine dans l'Europe occidentale », Compte-rendu de l'Académie des Sciences, L, séance du 19. 03. 1860.
* É. Lartet et H. Christy, « Sur des figures d'animaux gravées ou sculptées et autres produits d'art et d'industries rapportables aux temps primordiaux de la période humaine », Revue archéologique, IX, 1864.
* É. Lartet et H. Christy, Reliquiae Aquitanicae, 1865-1875.

## Fonts

* Michel Brézillon, Dictionnaire de la préhistoire, Larousse, (1969), ISBN 2-03-075437-4
* Marc Groenen, Pour une histoire de la préhistoire, Éd. J. Millon, (1994), ISBN 2-905614-93-5
* Nathalie Richard, L'invention de la Préhistoire, Presses Pocket, (1992), ISBN 2-266-04243-2

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Lartet, Édouard Armand Isidore Hypppolyte». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 273. ISBN 8429270043.
# Àfar

«Àfar» té aquests significats:
* Geografia: Regió Àfar, una de les regions d'Etiòpia.
* Etnologia: els àfars, poble d'Etiòpia i de Djibouti.
* Lingüística: Llengua àfar, la llengua dels àfars.
Viccionari
# Àfdal (nom)

Àfdal és un nom masculí àrab (àrab: أفضل, Afḍal) que literalment significa ‘millor’. Si bé Àfdal és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Afdal o Afzal. Precedit de l'article, al-Àfdal (الأفضل, al-Afḍal, ‘el Millor’) és un làqab o títol emprat per diversos governants musulmans.
Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: en transcripció anglesa de llengües índies: Afzal; kurd: Efdal; turc: Efdal.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest títol o làqab.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «فضل». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «فضل». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «فضل» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Índies

Les Índies (pluralització Índia, ja que aquest era el territori de referència) foren diverses regions d'Àsia i Amèrica, denominades fins al s. XIX. El terme es va popularitzar cap al segle xiv, en què marins i comerciants europeus es van abocar a l'exploració d'aquestes regions amb fins mercantils, centrats en especial en les espècies, el cotó i l'indi, o materials de joieria (diamants, robins, perles, corall, ivori), fustes fines com el sàndal, la teca, el banús, la caoba, etc. Els territoris coneguts per aquest nom incloïen no només l'actual Índia, sinó també Pakistan, Bangladesh, Myanmar, Sri Lanka, les illes Maldives, Tailàndia, Malàisia, Indonèsia, illa de Timor i les Filipines, és a dir, el gruix de la regió anomenada actualment Sud-est asiàtic .
Després de l'arribada de Colom a Amèrica, es va prendre inicialment el territori com a part d'aquella regió, una confusió que no es desfaria fins que els estudis del cartògraf florentí Amerigo Vespucci al servei d'Espanya demostressin concloentment que es tractava d'un nou continent. La designació d'Índies va perdurar, però, anomenant Índies Occidentals al territori americà per distingir de les Índies Orientals , és a dir, dels territoris asiàtics esmentats. Petjada d'aquest ús, avui obsolet, es conserva a l'estesa denominació d'«indis» per als pobles nadius d'Amèrica.
Pel que fa a la de la terra aplicar aquest nom a un continent que venia a estar gairebé als antípodes de les veritables Índies. En l'Europa del segle XV s'ignorava l'existència del continent americà, per això les teories que pregonaven la rodonesa de la terra assenyalaven que un podia arribar a "Les Índies" (Índia, Malàisia, Indonèsia, Filipines, Timor), batejades així per Marco Polo segons la ruta que va fer per tenir els productes valuosos de les "Índies", que eren sedes, perfums i pedres precioses, altres espècies com el clau d'olor, el pebre i la canyella, ja que aquestes espècies eren molt importants per als Europeus, ja que li donava millor sabor als seus àpats, i que es trobaven a l'Orient, navegant cap a Occident.
Quan Cristòfor Colom va arribar a Guanahani ho va fer convençut que havia arribat a "Les Índies" i per això als nadius els van anomenar "indis". No obstant això el nom va continuar sent utilitzat oficialment i fins als nostres dies milions nomenen els originals americans com "indis". No és l'únic error respecte a les índies. També l'oceà Pacífic, pel particular contorn de Panamà era lat "mar del sud" pels exploradors.
Viccionari