OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Tuc de Crabes

El Gran Tuc de Crabes és una muntanya que es troba al terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El pic, de 2.791,2 metres, s'alça en el punt d'intersecció de les carenes que delimiten Colomers d'Espot (SO), la Vall de Ratera (NE) i la Coma del Bergús (E); amb el Tuc del Bergús a l'oest, les Agulles de Crabes al nord-est i el Coll del Bergús al sud-est.

## Rutes

Diverses són les alternatives que ens porten al pletiu que, a l'oest, s'estén entre el cim i el Tuc del Bergús; punt des d'on fàcilment es guanya el pic.
* Per Colomers d'Espot: des del desguàs de l'Estany del Bergús, vorejant el llac per qualsevol de les seves ribes i remuntant cap al nord.
* Pel Circ de Colomèrs: guanyant el Portau de Colomèrs i, un cop a Colomers d'Espot, buscant enllaçar amb el tram final de la ruta anterior.
* Dues són les alternatives per la Vall de Ratera.
** Vorejant l'Estany del Port de Ratera pel sud i remuntant la collada situada a ponent del cim.
** Remuntant la Canal del Bergús, que al nord de l'Estany de les Obagues de Ratera, puja al Coll del Bergús.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Jesuïtes El Clot - Escola del Clot

Jesuïtes El Clot Escola del Clot (antigament coneguda com a Escola Tècnica Professional del Clot) és una institució educativa fundada l'any 1900 al barri del Clot (Barcelona), promoguda pels Jesuïtes de Catalunya. Ofereix ensenyament primari i secundari obligatori, batxillerat i formació professional. Vol fomentar els valors cristians en un clima de respecte, seriositat acadèmica i participació, per mitjà dels seus recursos humans i materials. El 2001 va rebre la Creu de Sant Jordi "per la seva trajectòria al servei de l'educació i especialment de la formació professional".
Entre els mestres que han fet classe a l'escola hi ha Ignasi Riera i Gassiot, Enric Puig i Jofra, Josep Maria Elias i Xivillé, Josep Jané i Periu i Alfonso Carlos Comín.

## Referències

* ↑ «DECRET 262/2001, de 12 de setembre, de concessió de la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya.». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 30 abril 2021. [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Pòrtic». [Consulta: 16 juny 2021].
* 1 2 Soler Mata, Joan «Joventut, immigració, consciència de classe i cohesió social. Una lectura pedagògica de l’obra escrita d’Alfonso Carlos Comí». XX Jornades d’Història de l’Educació. Cohesió social i educació, 01-11-2012, pàg. 51-68.
* ↑ «El jesuïta Enric Puig i Jofra, reconegut amb la Creu de Sant Jordi | Jesuïtes Catalunya». Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Xmn2. «Històries del transport per carretera de Catalunya: L'òmnibus Hispano Suiza que conduïa en Josep Bota i Jigo: el cotxe correu de Torrebesses.», divendres, 7 setembre 2012. [Consulta: 16 juny 2021].

## Enllaços externs

* Jesuïtes El Clot - Escola del Clot - Lloc web oficial
# Oro

«Oro» té aquests significats:
* Oro (pel·lícula), film espanyol ambientat al segle XVI estrenat el 2017
* Oro Valley, població dels Estats Units a l'estat d'Arizona
* El Oro, província de l'Equador, a la part més meridional de la costa pacífica i fronterera amb el Perú
* Bruno Oro i Pichot (Barcelona, 1978) actor i cantant català
* Club Deportivo Oro, club de futbol mexicà de la ciutat de Guadalajara
* Llengua oro, idioma parlat a l'estat de Akwa Ibom, al sud-est de Nigèria
# Cordó d'oració

Un cordó d'oració (grec: κομποσκοίνι, komboskini; rus: чётки, chotki (terme més comú) o вервица, vervitsa (traducció literal); àrab: مسبحة, misbaḥa; romanès: metanii o metanier; serbi: бројаница / brojanica, broyanitsa; búlgar: броеница, broyenitsa; copte: ⲙⲉⲕⲩⲧⲁⲣⲓⲁ, mequetaria o mequtaria) és un llaç, generalment de llana o seda, format per nusos complexos entrellaçats. Els cordons d'oració formen part de les pràctiques religioses principalment dels monjos i monges cristians orientals i ortodoxos, però no exclusivament, que els fan servir per comptar el nombre de cops que hom ha resat la Pregària de Jesús o, ocasionalment, altres pregàries. Un cordó d'oració típic té trenta-tres nusos, que representen els trenta tres anys de vida de Jesucrist. Les Esglésies ortodoxes orientals també fan servir el cordó d'oració, on es coneix pel seu nom en copte.

## Referències

* ↑ Robinson, N.F.. Monasticism in the Orthodox Churches. Young churchman Company, 1916. ISBN 0-404-05375-0.
* ↑ http://www.orthodoxprayer.org/Prayer%20Rope.html
# Talakan

«Talakan» té aquests significats:
* Riu Talakan (Rūd-e Ṭālaqān), riu de l'Iran que s'ajunta al riu Alamut per formar formant el riu Shah Rud (Šāh-rūd)
* Talakan de Qazvín o Talakan de Rayy ciutat de Pèrsia a la part meridional de les muntanyes Elburz, prop de les fonts del Shah Rud, part de la província del Djibal
* Talakan de Guzgan, ciutat de Pèrsia avui a l'Afganistan del nord, prop de la frontera amb Turkmenistan
* Talakan del Tukharistan o Talakan del Badakhxan, població del Tukharistan a la riba del riu Talakan
* Talakan (Rúsia), població de l'óblast de l'Amur, a Rússia
# Cirrhilabrus lanceolatus

Cirrhilabrus lanceolatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Okinawa (Honshu, Japó).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jesús (Eivissa)

Jesús, o Jesús de ses Torres, és un nucli de població i parròquia dins el terme de Santa Eulària des Riu, a l'illa d'Eivissa. Es troba a l'extrem meridional del terme municipal de Santa Eulària, prop de la platja de Talamanca i entre el cap Martinet i Puig d'en Valls.
La parròquia de Nostra Senyora de Jesús fou construïda el segle xv. D'arquitectura típicament eivissenca, amb porxo lateral, sagristia i cementiri, conserva un retaule, de principis del segle xvi, considerat de primer ordre patrimonial dins el context artístic insular.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, parròquia de la Mare de Déu de Jesús
# Olècran

L'olècran o olècranon (en grec oʊˈlɛkrənɒn, colze i cap), és una apòfisi gran, gruixuda i corbada del cúbit, un os llarg a l'avantbraç que es projecta darrere del colze. Forma la part més punxeguda del colze i és oposada a la fossa cubital o fossa del colze. L'olècran serveix de palanca per als músculs extensors que redrecen l'articulació del colze.

## Referències

* ↑ «Diccionari Enciclopèdic de Medicina». [Consulta: 24 febrer 2024].
# Onzo

Onzo (en lígur: Onsu) és un comune (municipi) a la província de Savona, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 80 km al sud-oest de Gènova i uns 45 km al sud-oest de Savona. A 31 de desembre de 2017 tenia 216 habitants.
Onzo limita amb els següents municipis: Aquila di Arroscia, Casanova Lerrone, Castelbianco, Nasino, Ortovero, Ranzo i Vendone.

## Referències

* ↑ «Tuttoitalia.it». [Consulta: 19 gener 2022].
# Isabel de Baena

Isabel de Baena va ser una dona sevillana, nascuda a principis del S. XVI, i cremada a la foguera per la Inquisició espanyola en un de les actes de fe de Sevilla, concretament en el del 24 de setembre de 1559, acusada de "ser receptora d'heretges. Dogmatizadora, ficta confitente". Ella mateixa va declarar haver-se convertit al luteranisme a través de Gaspar Baptista, del Col·legi de la Doctrina.
Segons un escrit del traductor de la biblia, Cipriano de Valera, a casa seva es "recollien els fidels per sentir la paraula de Déu".

## Referències

* ↑ «Isabel de Baena (s. XVI-1559) – La Reforma en Sevilla 1517-2017» (en castellà). [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Biografias de Mujeres Andaluzaz. Luteranas en Sevilla.». historiamujeres.es. [Consulta: 20 març 2021].
# Talakan de Qazvín

Talakan de Qazvín (també Talakan de Rayy) fou una ciutat de Pèrsia a la part meridional de les muntanyes Elburz, prop de les fonts del Shah Rud. Formà part de la província del Djibal. Al-Mukaddasi l'esmenta com una vila important que no era centre administratiu per estar massa propera a la frontera del turbulent Daylam, però altres fonts la descriuen més aviat com una regió amb una sèrie de viles petites.. Hi va néixer el gran visir buwàyhida Ismail ibn Abbad. La ciutat va desaparèixer amb els mongols i el seu emplaçament exacte no és conegut.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 169
# Pic Gallinàs (Fontpedrosa)

* Per a altres significats, vegeu «Pic Gallinàs».
El Pic Gallinàs és una muntanya de 2.622,3 m alt situada en un contrafort nord de l'eix de la serralada principal dels Pirineus, entre els termes comunals de Fontpedrosa i de Toès i Entrevalls, tots dos de la comarca del Conflent.
Està situat a la zona oriental del terme de Fontpedrosa i a l'occidental del de Toès i Entrevalls. És al nord-oest de la Serra de les Torres.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ El Pic Gallinàs en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Dia Mundial de les ONG

El Dia Mundial de les ONG (o Dia Internacional de les organitzacions no governamentals) se celebra anualmente el 27 de febrer. Va ser reconegut oficialment i declarat el 17 d'abril de 2010 per 12 països en el IX Fòrum d'ONG del Mar Bàltic en la Vuitena Cimera dels Estats del Mar Bàltic a Vílnius, Lituània. El Dia Mundial de les ONG va ser marcat internacionalment i reconegut el 27 de febrer de 2014 per Helen Clark, administradora del Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament (PNUD) a Hèlsinki, Finlàndia.

## Missió

* Permetre a tothom aprendre sobre les ONG globals reeixides i les seves xarxes.
* Inspirar a tothom a estar orgullosos del sector de les ONG per a una societat civil més forta a tot el món.
* Promoure una carrera dins de les ONG, amb valor, entre les persones joves.
* Esdevenir una oportunitat perquè hom aprengui més a prop de les persones darrere de les ONG.
* Explicar el que les ONG estan fent per a la societat a nivell local, nacional i internacional.
* Ajudar a reconèixer el Dia Mundial de les ONG com a dia oficial en el calendari internacional a tot el món.

## Referències

* ↑ «IX LIETUVOS NEVYRIAUSYBINIŲ ORGANIZACIJŲ FORUMAS». [Consulta: 26 juliol 2017].
* ↑ finlandtimes.fi. «World NGO Day 2014 Forum begins in Helsinki today | national | Finland Times». [Consulta: 26 juliol 2017].
* ↑ Linde, Pablo «Lo que mueve a las ONG en 2014» (en castellà). EL PAÍS, 26-02-2014.
# Owstonia maccullochi

Owstonia maccullochi és una espècie de peix de la família dels cepòlids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Nova Gal·les del Sud (Austràlia).

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Salias (Alta Garona)

Salies-du-Salat (occità Saliás deth Salat) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Isabel d'Àustria

Isabel d'Àustria (Brussel·les, 18 de juliol de 1501 - Zwijnaarde, 19 de gener de 1526) fou arxiduquessa d'Àustria, infanta de Castella i Aragó i reina de Dinamarca, Suècia i Noruega com a esposa del rei Cristià II dit Cristià el Tirà.
Va ser la segona filla de Felip I i Joana I de Castella i germana de l'emperador Carles V. Va rebre el nom d'Isabel en honor a la seva àvia, Isabel I de Castella. Es va casar amb Cristià II de Dinamarca el 1515, servint als interessos polítics del seu avi, Maximilià I, amb l'acord del lliurament d'un dot de 250.000 lliures, que la parella no va rebre mai.
Va aprendre danès i va actuar com regent de Dinamarca en absència del seu marit. Abandonada pel seu marit, que tingué diverses amants i concubines, va patir persecucions quan Cristià fou destronat, i cercà asil al costat del seu germà Carles V. Malgrat la situació del matrimoni, va continuar actuant com a representant del seu marit davant de prínceps i creditors.
Tot i la desatenció que tingué Cristià vers Isabel, la parella va tenir sis fills:
* Joan. Príncep de Dinamarca (1518-1532).
* Maximilià (1519).
* Felip (1519-1520).
* Dorotea d'Oldemburg (1520-1580), es casà el 1534 amb el duc palatí Frederic II.
* Cristina de Dinamarca (1521-1590), es va casar el 1534 amb el comte Francesc II Sforza de Milà, i el 1541 amb el comte Francesc I de Lorena.
* Un darrer fill (1523).
Va morir el 1526, als 24 anys.

## Referències

* ↑ Anderle, Ádám. «Isabel de Austria» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 21 gener 2023].
* 1 2 «Elisabeth af Habsburg» (en danès). Dansk Biografisk Leksikon. Den Store Danske. [Consulta: 21 gener 2023].
* 1 2 Enciclopèdia Espasa v. 29, pàg. 2027, (ISBN 84-239-4582-0)
# Team 21

L'equip Team 21 (codi UCI: T21) va ser un equip ciclista professional rus, que competí la temporada del 2014. Va tenir categoria continental.

## Principals resultats

* Tour de Constantina: Serguei Belikh (2014)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 10è | Serguei Belikh (14è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 98è | Serguei Belikh (359è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilla i resultats a firstcycling.com
* Plantilla i resultats a procyclingstats.com
* Plantilla i resultats a cyclebase.nl
# Max Viinioksa

Max Viinioksa (Hèlsinki, 27 d'octubre de 1905 - Hèlsinki, 1 de febrer de 1977) fou un futbolista i jugador d'hoquei sobre gel finlandès de les dècades de 1920 i 1930, i àrbitre.
Fou 50 cops internacional amb la selecció finlandesa. Pel que fa a clubs, destacà a HJK i HPS.

## Referències

* ↑ Anttinen, Pekka. Botnia-69 ry. Sata vuotta helsinkiläistä jääpalloa, 2007, p. 112. ISBN ISBN 978-952-92-2805-8.
* ↑ Perfil a quanthockey.com
* ↑ Perfil a transfermarkt.es
* ↑ Max Viinioksa a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a pesmitidelcalcio.com
# Pic Inferior de Subenuix

El Pic Inferior de Subenuix o Pic Xic de Subenuix és una muntanya que es troba en el terme municipal d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom pot referir-se a l'important pontarró pel qual el camí ral del Portarró travessa el riu de Subenuix (del basc zubi, pont i -uix, referint-se a les diverses parts i zones d'aquesta vall)».
El pic, de 2.881,6 metres, s'alça a la carena que separa la Coma dels Pescadors (O) i la Vall de Subenuix (E); amb el Coll Nord de Subenuix al nord i el Coll Sud de Subenuix al sud.

## Rutes

Sortint des del Refugi d'Estany Llong, i remuntant pel Barranc de Peixerani i la Coma dels Pescadors, per anar a buscar després la collada que es troba entre el Coll Nord de Subenuix i el pic.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 26 abril 2011].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pic Inferior de Subenuix. [Consulta: 19/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Gymnotus pedanopterus

Gymnotus pedanopterus és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 28,1 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 96-99.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (22 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el sud de Veneçuela i els afluents del riu Negro al Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Caracas, Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales. Electric fishes of the continental waters of America.: 1-206, 16 unnumbered tables.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ Campos-da-Paz, R., 2003. Gymnotidae (Naked-back knifefishes). P. 483-486. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre EDIPUCRS, el Brasil.

## Bibliografia

* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Owstonia pectinifer

Owstonia pectinifer és una espècie de peix de la família dels cepòlids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic i a l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ ITIS
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Salicilat d'isoamil

El salicilat d'isoamil és l'èster que resulta de la condensació de l'àcid salicílic amb alcohol isoamílic. És un líquid oliós i incolor que fa odor d'espècies agredolç, reminiscent de maduixes o d'òrquidies. És poc soluble en aigua però soluble en alcohols. Es fa servir per perfumar productes cosmètics. És naturalment present en tabac, raïm, te negre i rom.

## Referències

* ↑ Burdock, George A. Encyclopedia of Food & Color Additives. Boca Raton, Florida: CRC Press, 2014, p. 1434-1435. ISBN 9781498711081.
* ↑ «Ingredient: isoamyl salicylate» (en anglès). CosIng - Cosmetic ingredients database. Comissió Europea. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Burdock, George A. Fenaroli's Handbook of Flavor Ingredients. Boca Raton, Florida: CRC Press, 2016, p. 975. ISBN 9781498711081.

## Bibliografia

* Race, Sharla. The Salicylate Handbook: Your Guide to Understanding Salicylate Sensitivity (en anglès). Tigmor Books, 2012, p. 204 pàgines. ISBN 9781907119040.
# Crinipes

Crinipes és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Crinipes abyssinicus (Hochst. ex A. Rich.) Hochst.
* Crinipes gynoglossa Gooss.
* Crinipes longifolius C.E. Hubb.
* Crinipes longipes (Stapf i C.E. Hubb.) C.E. Hubb.
# Talp de Kobe

El talp de Kobe (Mogera kobeae) és una espècie de mamífer de la família dels tàlpids. És endèmic del Japó. Hi ha científics que creuen que és un sinònim de M. robusta o M. wogura.

## Referències

Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Max Trautz

Max Trautz (Karlsruhe, 1880 - Karlsruhe, 1960) fou un químic alemany. Va ser molt productiu, amb unes 190 publicacions científiques, especialment en el camp de la cinètica química.
# Phanoperla pumilio

Phanoperla pumilio és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Borneo, incloent-hi Brunei.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Records of Neoperlini (Plecoptera: Perlidae) from Brunei Darussalam and Sarawak, with Descriptions of New Phanoperla (Banks) and Neoperla (Needham) Species (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.
* ↑ The Bornean species of the stonefly genus Neoperla (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* BioLib (anglès)
# Gymnotus stenoleucus

Gymnotus stenoleucus és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 14,2 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el sud de Veneçuela.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI), Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. vol. 29. 206 p.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB