OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ehrhartia

Les Ehrharteae són una tribu de plantes monocotiledònies de la família Poàcies, originària d'Àfrica i Australàsia.

## Classificació

És una de les quatre tribus, juntament amb les Phyllorachideae, Oryzeae i Streptogyneae, que formen la subfamília Oryzoideae (sinònim Ehrhartoideae). La divergència entre les Ehrharteae i les Oryzeae s'hauria produït fa uns 35 milions d'anys, cap al final de l'Eocè i el començament de l'Oligocè.
Aquesta tribu està formada per quatre gèneres: Ehrharta Thunb (27 espècies), Microlaena R.Br. (4 espècies), Tetrarrhena R.Br. (6 espècies) i Zotovia Edgar & Connor (2 espècies), però alguns autors, considerant que els caràcters en què es basen les delimitacions entre gèneres són massa variables per ser fiables, només admeten un únic gènere, Ehrharta, agrupant les 37 espècies (o 35 per a alguns autors). Estudis cladístics recents (2003) han revelat que tres dels gèneres reconeguts inicialment (Ehrharta, Tetrarrhena i Zotovia) són monofilètics, mentre que l'últim, Microlaena, és polifilètic i s'hauria de dividir.
El gènere tipus és Ehrharta Thunb.

## Descripció

Les plantes de la tribu Ehrharteae són anuals o perennes, generalment herbàcies, de vegades llenyoses, amb tiges que poden arribar als 2 m d'alçada. La beina de la fulla, oberta, està sempre proveïda d'aurícules. La inflorescència és una panícula o raïm unilateral. Està composta per espícules pedicel·lades, arrodonides o comprimides lateralment, formades per tres floretes, de les quals dues estèrils a la base i una terminal fèrtil hermafrodita. Les flors fèrtils tenen 2 lodícules, d'1 a 6 anteres i 2 estils units o lliures a la base. La cariopsi té un hili lineal que és almenys la meitat de la longitud de la cariopsi.
El nombre de cromosomes bàsic és x = 12.

## Gèneres

* Ehrharta
* Microlaena
* Petriella
* Tetrarrhena

## Referències

* 1 2 N.M. Nayar. Origins and Phylogeny of Rices (en anglès). Elsevier, 2014, p. 45-48. ISBN 978-0-12-417189-3.
* ↑ Soreng, Robert J.; Peterson, Paul M.; Romschenko, Konstantin; Davidse, Gerrit; Zuloaga, Fernando O.; Judziewicz, Emmet J.; Filgueiras, Tarciso S.; Davis, Jerrold I.; Morrone, Osvaldo «A worldwide phylogenetic classification of the Poaceae (Gramineae)». Journal of Systematics and Evolution, 53, 2, 2015, pàg. 117–137. DOI: 10.1111/jse.12150. ISSN: 1674-4918.
* ↑ Bryan Kenneth Simon. «Ehrhartoideae» (en anglès). GrassWorld, 13-03-2014. [Consulta: 1r setembre 2016].
* ↑ «tribe Ehrharteae» (en anglès). U.S. National Plant Germplasm System. Germplasm Resources Information Network (GRIN). [Consulta: 1r setembre 2016].
* 1 2 Flora of North America Editorial Committee. Flora of North America (en anglès). Oxford University Press, 1993, p. 33 (Flora of North America Series (volume 24 - Flora of North America: North of Mexico). ISBN 978-0-19-513729-3.
# Knock-down

El Knockdown de gens o knock-down és la tècnica on un organisme és genèticament modificat per tenir una expressió reduïda d'un o més dels seus gens en els seus cromosomes a través de la inserció d'un reactiu així com un tall d'ADN o ARN oligonucleòtid amb una seqüència complementària a un gen actiu o a les seves transcripcions del ARNm. Això també pot portar a una modificació permanent del cromosoma per produir un "knockdown d'organisme" o per donar un canvi temporal en l'expressió de gens sense modificar del cromosoma (un "knockdown transitori"). La paraula knockdown, de l'anglès, significa: treure; en aquest cas seria "sac de gens".
# El Pla Romaní

El Pla Romaní és una masia, antigament un petit grup de masies, situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada a llevant de Moià, a migdia de la carretera N-141c en el punt quilomètric 29, just al sud del Polígon industrial Pla Romaní, al costat nord-oest del Masot.
# El Pla Llis

El Pla Llis és una masia de Folgueroles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta quadrada coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, la qual s'orienta a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. A la part de tramuntana s'hi adossa un cobert el carener del qual és perpendicular a l'altre cos. La façana presenta un portal d'arc molt rebaixat i dues finestres a la planta, damunt el portal s'hi obre una galeria també d'arc rebaixat i una finestra a cada costat. A llevant hi ha un petit portal, diverses finestres i podem veure-hi runes d'una altra construcció. És assentada sobre un petit turonet de margues i està construïda amb margues sense picar unides amb morter de calç, arrebossat al damunt. Les obertures i els escaires són de totxo cuit.

## Història

Per les característiques constructives de la masia podem considerar-la del segle xx. Per dissort es troba abandonada, malgrat que la seva situació i les vies de comunicació li són favorables per a ésser habitada.

## Referències

* 1 2 «El Pla Llis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2016].
# Enfants jouant sur la plage

Enfants jouant sur la plage és una pel·lícula muda francesa de Georges Méliès, estrenada el 1896, produïda per Théâtre Robert-Houdin. Actualment, la pel·lícula es considera perduda.

## Referències

* ↑ Hammond, Paul. Marvellous Méliès. Londres: Gordon Fraser, 1974, p. 135. ISBN 0900406380.
* ↑ Frazer, John. Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès. Boston: G. K. Hall & Co., 1979, p. 242. ISBN 0816183686.
# Königgrätzer Marsch

Königgrätzer Marsch és una famosa marxa militar Alemanya composta per Johann Gottfried Piefke després de la batalla de Königgrätz, en 1866, que va ser decisiva en la guerra Austroprussiana.
Aquesta marxa militar va ser una de les favorites d'Adolf Hitler i està associada, principalment el seu redoblament de tambor, amb la Nit de la crema de Llibres duta a terme durant el Nazisme.
A més, amb introducció de la marxa francesa "pour l'empereur", és la Marxa del Regiment de Cavalleria Blindada N° 1 "Granaders", que constitueix la unitat d'honors de l'Exèrcit de Xile, on es denomina a aquesta fusió "Granaders a galop".
A Àustria, aquesta marxa se sent molt poques vegades, per raons òbvies.

## Referències

* Aquesta obra deriva de la traducció parcial de Königgrätzer Marsch de Wikipedia en anglès, publicada pels seus editors sota la Llicència de documentació lliure de GNU i la Llicència de Creative Commons Reconeixement-Compartir Igual 3.0 No adaptada.
# Kölsch

* Aquest article tracta sobre la cervesa. Si cerqueu l'idioma, vegeu «Kölsch (idioma)».
Kölsch és un estil de cervesa alemany produïda exclusivament a la ciutat de Colònia i la seva rodalia. És daurada, d'uns 5 graus d'alcohol i un gust suaument afruitat i lleugerament amarg. La principal particularitat de la Kölsch és el seu mètode d'elaboració, s'elabora com una cervesa de baixa fermentació (madurant-la a baixes temperatures, lageritzant-la) però amb llevats d'alta fermentació (fermentant-la a altes temperatures). El propòsit és obtenir una cervesa transparent amb l'aspecte d'una lager, molt de moda a principis del segle xx quan l'ús del vidre es va popularitzar, però sense renunciar del tot al sabor de la cervesa tradicional tipus ale. Aquesta particularitat l'emparenta amb l'estil de cervesa típic de la ciutat de Düsseldorf, l'Altbier. Totes dues ciutats mantenen una tradicional rivalitat expressada també en la qualitat de les seves cerveses.
La Kölsch és objecte d'una denominació d'origen europea i la seva producció està regulada a nivell local per la Koelsch Konvention, creada en un acord entre els cervesers de la regió. Així mateix és un producte culturalment molt lligat a la regió i a la ciutat de Colònia i esdevé pràcticament un símbol d'identitat i d'unitat social.

## Referències

* ↑ Ray Daniels, Designing Great Beers (Boulder, Colorado: Brewers Publications, 1996), 127-8 and 136-9.
* ↑ «Awarded beers». brusselsbeerchallenge.com. Arxivat de l'original el 4 d’abril 2017. [Consulta: 12 abril 2015].
* ↑ http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:1997:322:0033:0035:DE:PDF
# L'Envol des pionniers

L'Envol des pionniers és un museu aeroespacial francès que narra la gran aventura d'Aéropostale i contribueix a la memòria de l'aeronàutica a Tolosa. Està situat al districte de Montaudran i ha estat inaugurat el 22 de desembre del 2018, gairebé 100 anys després del vol inaugural del primer vol civil a Barcelona.
En particular, us permetrà descobrir l'equipament de què disposaven pilots com Jean Mermoz, Henri Guillaumet i Antoine de Saint-Exupéry a les epopeies de les línies l'Aéropostale i Latécoère.
El museu està situat davant del complex científic de Rangueil, on es troben ENAC (la universitat aeronàutica europea més gran) i SUPAERO (escola aeronàutica més antiga del món).

## Història

Situat a la pista de l'antic aeroport de Toulouse-Montaudran, forma part del projecte Toulouse Aerospace La Piste des Géants, l'objectiu del qual és mostrar els dies de glòria de l'Aéropostale i la Halle de La Machine. Els començaments van ser difícils per al museu, que deu la seva existència només a la perseverança de les associacions, la petició de les quals va tenir èxit després de vint anys de lluita.

## Referències

* ↑ Le beau décollage de L'Envol des pionniers, le musée de l'aéropostale de Toulouse
* ↑ L’aéronautique vole au secours des écoles d’ingénieurs
* ↑ 100 ans après le premier vol de l’aéropostale, le nouveau site culturel de Toulouse « L’Envol des Pionniers » a ouvert au public
* ↑ Toulouse Montaudran, fossile vivant de l’Aéropostale et de Latécoère
* ↑ Amicale Envol des pionniers

## Enllaços externs

* L'Envol des pionniers - Lloc web oficial
# Els combregants

Els combregants (títol original en suec Nattvardsgästerna) és una pel·lícula sueca escrita i dirigida per Ingmar Bergman, estrenada el 1963. Ha estat doblada al català.

## Argument

La història conta algunes hores en la vida d'un pastor d'una petita comunitat sueca, incapaç d'acostar-se a aquesta mentre ha perdut la fe.

## Repartiment

* Ingrid Thulin: Märta Lundberg
* Gunnar Björnstrand: el pastor Thomas Ericsson
* Max von Sydow: Jonas Persson
* Gunnel Lindblom: Karin Persson
* Allan Edwall: Algot Frövik, Sexton

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Tele Cinema». La Fura, 765, 18/24 abril 1997, pàg. 36 [Consulta: 3 juny 2011]. «Emissió en català per TV3»
# Kononovita

La kononovita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la tilasita. Rep el nom en honor del mineralogista rus Oleg V. Kononov (1932-), de la Universitat Estatal de Moscou.

## Característiques

La kononovita és un sulfat de fórmula química NaMg(SO₄)F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És isostructural amb els fosfats i arsenats del grup de la tilasita i amb els silicats del grup de la titanita. Es tracta també del primer membre sulfat del grup de la tilasita. Químicament és molt similar a la krasheninnikovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, que es troba al segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural del volcà Tolbàtxik, a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kononovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2019].
# Kooka

Kooka és un programa d'escaneig, fàcil d'usar i de codi obert GNU/Linux distribuït sota la Llicència Pública General (GPL) amb excepcions. És l'aplicació d'escaneig per elecció del projecte KDE i així és part oficial dels paquets gràfics del KDE.
Kooka ajuda a manejar els paràmetres més importants de l'escaneig i troba el format correcte de la imatge per guardar i manejar les imatges escanejades. També ofereix suport per diferents mòduls OCR. Libkscan, una part autònoma del Kooka, proveeix un servei d'escaneig per un ús fàcil i consistent de totes les aplicacions.

## Enllaços externs

* Pàgina del projecte Arxivat 2010-07-22 a Wayback Machine.
# Ermengarda

Ermengarda és el nom dels següents personatges:
* Ermengarda de Barcelona (c. 980-1030), filla del comte de Barcelona Borrell II i casada amb Geribert de Barcelona, vescomtessa de Barcelona quan el seu marit va ocupar el càrrec en absència d'Udalard I de Barcelona empresonat a Còrdova.
* Ermengarda de Borgonya 952-956, esposa de Gilbert de Chalon
* Ermengarda d'Empúries (? - 994), princesa de Rosselló i d'Empúries i comtessa consort del comtat de Cerdanya i Besalú i regent d'aquestos comtats (988-994).
* Ermengarda d'Hesbaye (c. 778 - 818), reina d'Aquitània (798-814) i emperadriu (814-818) esposa de Lluís el Pietós
* Ermengarda de Narbona (c. 1127/29 - c. 1196/97), vescomtessa de Narbona.
# La Parra

* Per a altres significats, vegeu «la Parra (l'Esquirol)».
La Parra és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# La Mare de Déu de Montserrat del Molí del Grau

La Mare de Déu de Montserrat és la capella del Molí del Grau, del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Està situat en el mateix Molí del Grau, a prop i al nord-est del nucli urbà de l'Estany, en el costat de llevant de la carretera C-59 i al nord-oest de Betlem. És al costat nord-oest mateix del Pedró de Pontarró i a ponent de la Mina. A migdia d'aquest molí s'estenen les Saleres del Grau.
És una capella petita, d'una sola nau.

## Referències

* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6

## Enllaços externs

* La Mare de Déu de Montserrat del Molí del Grau en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kōgen

L'emperador Kōgen (孝元天皇, Kōgen Tennō) va ser el 8è emperador del Japó que apareix en la tradicional llista d'emperadors.
No existeixen dades exactes sobre aquest emperador, cosa que ha dut a considerar-lo com a llegendari pels historiadors. En el Kojiki i el Nihon Shoki només n'anomena el seu nom i genealogia. La tradició li atribueix el naixement el 273 aC i la mort el 158 aC i situa el començament del seu regnat el 214 aC, quan va succeir el seu pare Kōrei.
Si bé la tradició afirma que va existir realment i li va atribuir, fins i tot, una tomba, els estudis històrics moderns tendeixen a demostrar que aquest personatge no va existir mai.

## Vegeu també

* Llista d'emperadors del Japó
# Endelèkhia

Endelèkhia (en grec: Ενδελέχεια) és un grup de música rock grec. El seu nom significa continuïtat, persistència, compte, i és cognat de la paraula catalana entelèquia. Els seus primers membres van conèixer-se a començaments dels anys 1980. El seu primer disc homònim va publicar-lo Eros Music el 1994. Des d'aleshores han publicat els seus discs a la discogràfica FM Records.

## Discografia

* 1994 Endelekhia
* 1996 Einai edo... o,ti einai kai pio pera (Εros music)
* 1997 Voutia apo psila (Fm records)
* 1999 Khartines saites (Fm records)
* 2000 Kathreftis, multimedia CD single (Fm records)
* 2001 Sta sinora tis mera, multimedia CD (Fm records)
* 2003 Mia petalouda pou ksefeugei (Fm records)
* 2005 Mesa mou kryvontai alloi (Fm Records)
# Escítia (província romana)

La província romana d'Escítia va ser una divisió administrativa romana.
Estava constituïda en bona part per la regió d'Escítia Menor i formava part del regne de Dàcia, conquerit per Trajà al començament del segle ii. Llavors va quedar inclosa en la província de la Mèsia Inferior. Les tribus del nord havien atacat de forma constant el territori, i l'any 92 allà hi va ser completament aniquilada la Legió XXI Rapax, quan Domicià era emperador.
La reforma de Dioclecià realitzada cap a l'any 294 la va erigir en província separada dins la diòcesi de Tràcia. Després del 395 va formar part de l'Imperi Romà d'Orient amb l nom d'Escítia Menor. La ciutat principal era Troesmis al nord-oest. A la província van estar aquarterades la Legió I Iovia i la Legió II Herculia. La província afrontava al nord amb el Danubi a la part de la seva desembocadura; a l'oest també amb el Danubi, fins que aquest fa un gir a l'oest; més enllà del riu vivien diversos pobles, inicialment sàrmates i al segle iii germànics; a l'est limitava amb l'Euxí o mar Negra, i al sud amb la província de Mèsia Segona (Mesia Secunda) abans Mèsia Inferior.

## Referències

* ↑ Suetoni. De vita Caesarum, VIII, 6
* ↑ Moya Galiano, Fabio. Escitas: señores del arco y la flecha. Còrdova: Almuzara, 2022, p. 282-286. ISBN 9788411313490.
# Escítia

«Escítia» té aquests significats:
* Regió d'Escítia, gran àrea de la meitat oriental d'Europa i l'oest d'Àsia fins a l'Àsia central
* Scythia Intra Imaum, regió geogràfica definida per Claudi Ptolemeu que diu que era limitada al sud i est per Sogdiana, Margiana i els sakes (sacae); al nord per terres desconegudes; i a l'est per la prolongació nord de l'Imaus o Imaos
* Scythia Extra Imaum, regió de l'Àsia central definida per Ptolemeu que limitava amb Scythia Intra Imaum, els sakes (sacae) la terra desconeguda, i els seres
* Escítia (província romana), divisió administrativa romana constituïda en bona part per la regió d'Escítia Menor i formava part del regne de Dàcia, conquerit per Trajà al començament del segle II llavors inclosa en la província de la Mèsia Inferior, la reforma de Dioclecià vers el 294 la va erigir en província separada dins la diòcesi de Tràcia, després del 395 fou part de l'Imperi Romà d'Orient i anomenada Escítia Menor
* Escítia Menor
# Ermita de Santa Bàrbara (Altura)

L'Ermita de Santa Bàrbara està situada directament a la part alta de la Vila d'Altura sobre la muntanya anomenada de la mateixa manera. Està catalogada com Bé Immoble de Rellevància Local, amb codi identificatiu: 12.07.012-004, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.
Va ser construïda al segle xv, i va deteriorar-se amb el pas del temps fins a fer necessària la seva restauració, la qual es va dur a terme a 1996 per part dels alumnes de l'Escola Taller Vall de Crist.

## Descripció

S'accedeix a ella des del carrer del Calvari, pel camí del Via Crucis amb les seves estacions disseminades al llarg del vessant del turó. Al costat de l'ermita hi ha una font en un muret de pedra, sota un relleu de ceràmica amb imatge de la santa.
L'ermita presenta una planta rectangular (de 17 metres de llarg i 7 metres d'amplada), d'una sola nau i quatre crugies separades per tres arcs recolzats en el seu interior, ja que l'ermita no té contraforts externs. La coberta interior és de fusta i l'exterior de teula i a dos vessants.
De fàbrica de maçoneria i blanquejada sense adorns, té la porta d'accés, tant al temple com a la casa de l'ermità (que se situa als peus de l'ermita i presenta dues estances, amb obertures a l'exterior), en un lateral, i presenta un petit contrafort i està elevada per dos esglaons amb un arc escarser.
Quant a l'interior, és de gran senzillesa. Presenta paviment de maó bescuit, banc corregut al llarg del perímetre intern, i en la capçalera presenta l'altar, en el qual descansa la imatge de la santa, i una petita pica d'aigua beneïda. La coberta interior és de fusta i en general l'interior està buit d'ornaments.
La festa de la Santa és el 4 de desembre i entre els seus actes se celebra una missa patrocinada per les mares dels cinquens de cada any, arreglant l'ermita i decorant-la amb flors, després de la tradicional missa es reparteixen unes pastes típiques i taronges del terreny.

## Referències

* 1 2 3 4 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?IdInmueble=1107
* 1 2 3 4 5 6 http://www.ermitascomunidadvalenciana.com/capalt.htm Arxivat 2014-10-25 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 http://www.turismodecastellon.com/103065_es/Ermita-de-Santa-Barbara-(Altura)-construcci%C3%B3n-de-estilo-barroco/ Arxivat 2014-10-26 a Wayback Machine.
# Kurixalus eiffingeri

Kurixalus eiffingeri és una espècie d'amfibi que viu al Japó i Taiwan.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Kuangyang, L., Wenhao, C., Kaneko, Y. & Matsui, M. 2004. Kurixalus eiffingeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Kurkuli

Kurkuli (en rus: Куркули) és un poble de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 110 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. [Consulta: 24 març 2014].
# La Casera-Peña Bahamontes

L'equip La Casera-Peña Bahamontes va ser un equip ciclista espanyol que competí entre 1968 i 1974.

## Principals resultats

* Pujada a Arrate: Joaquín Galera (1970), Pedro Torres (1974)
* Volta a Mallorca: Andrés Oliva (1972)
* Volta a Portugal: Jesús Manzaneque (1973)
* Volta a Astúries: Jesús Manzaneque (1973)
* Volta a Aragó: Jesús Manzaneque (1973)
* Escalada a Montjuïc: Jesús Manzaneque (1973)
* Volta a La Rioja: Jesús Manzaneque (1973, 1974)
* Klasika Primavera: Andrés Oliva (1974)
* Volta a Cantàbria: Antoni Vallori (1974)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 5 participacions (1970, 1971, 1972, 1973, 1974)
** 1 victòries d'etapa:
*** 1 el 1973: Juan Zurano
** 0 classificació final:
** 4 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: José Luis Abilleira (1973, 1974)
*** Classificació de la combinada: José Luis Abilleira (1974)
*** Classificació per equips: (1973)
* Tour de França
** 2 participacions (1973, 1974)
** 1 victòries d'etapa:
*** 1 el 1973: Pedro Torres
** 1 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Pedro Torres (1973)
* Giro d'Itàlia
** 1 participacions (1970)
** 1 victòries d'etapa:
*** 1 el 1970: Miguel Mari Lasa

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# La Santíssima Trinitat de Faidella

La capella de la Santíssima Trinitat de Faidella és la capella de la masia de Faidella, antigament caseria, del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És una capella petita, d'una sola nau i absis únic. L'orientació de la nau correspon del tot a la de les esglésies medievals, amb l'absis cap a llevant. La nau està dividida en dos trams, mitjançant un arc toral apuntat, i les escasses restes de pintura mural que s'han conservat remeten al segle xviii, com indica una inscripció amb la data damunt de l'arc triomfal.

## Etimologia

La capella de la caseria de Faidella està dedicada actualment a la Santíssima Trinitat, tot i que no és segur que fos l'advocació original.

## Enllaços externs

* La Santíssima Trinitat de Faidella en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Font del Bosc

La Font del Bosc és una urbanització situada al municipi de Mediona i al nord del nucli de Sant Joan de Mediona a l'Alt Penedès.
Aquesta urbanització consta de cases i cabanyes, de fusta i pedra. L'edifici més significatiu és el restaurant Cal Maristany. També hi ha unes instal·lacions esportives amb piscines. Cada diumenge es fa mercat.
El nom d'aquesta urbanització prové d'una font d'aigua natural que hi ha a l'entrada de la urbanització.

## Referències

* 1 2 3 «Veïnat de la Font del Bosc». Diputació de Barcelona, 13-11-2021. [Consulta: 28 maig 2023].