OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# HIW VSK

La HIW VSK era una carrabina dissenyada per Hessische Industrie Werke per al seu ús per l'Alemanya Nazi. Va ser dissenyada per al seu ús per la Volkssturm com a carrabina / fusell experimental i no es van produir mai en grans quantitats.

## Variants

Tenia dues variants, i la seva major diferència es trobava en el sistema de recàrrega i la munició:

### Fusell

Calibrat per a disparar la munició de fusell de 7,92 x 57 mm IS. Utilitzava un carregador intern de 5 bales, carregat mitjançant clips de munició estàndard. El forrellat es movia cap endavant per un sistema de forrellat manual.

### Carrabina

Calibrat per a disparar la munició de carrabina (i fusell d'assalt) de 7,92 x 33 mm Kurz. Utilitzava un carregador intern de 5 bales carregat per uns clips de munició especials per a aquesta munició. El forrellat es movia amb un sistema de Blowback, que consisteix en el fet que el retrocés de la bala i alguns gasos fan que una molla retrocedeixi, expulsant la bala disparada i carregat una nova bala.

## Referències

* ↑ Sturmgewehr! From Firepower to Striking Power, Hans-Dieter Handrich, ISBN 0-88935-356-5
* ↑ The German Assault Rifle 1935–1945, Peter R. Senich. (ISBN missing)

## Vegeu també

* MP 3008
* Sturmgewehr 45
* MG 45

## Enllaços externs

* Forum.axishistory.com
* Homepage3.nifty.com Arxivat 2016-09-20 a Wayback Machine.
* Bratishka.ru Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine.
* Weapon.at.au
* Labirint.ru
# Forges-sur-Meuse

Forges-sur-Meuse és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 100 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Forges-sur-Meuse era de 100 persones. Hi havia 47 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 19 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 63 habitatges eren cases. Dels 46 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 36 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Forges-sur-Meuse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 4 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 20 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 20 | 10 a 14 | 16 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 45 eren actives i 20 eren inactives. De les 45 persones actives 41 estaven ocupades (22 homes i 19 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 20 persones inactives 12 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Forges-sur-Meuse hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 591 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Forges-sur-Meuse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Forges-sur-Meuse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Jo Gartner

Jo Gartner va ser un pilot de curses automobilístiques austríac que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 24 de gener del 1954 a Viena, Àustria i va morir l'1 de juny del 1986 en un accident disputant les 24 hores de Le Mans.

## A la F1

Jo Gartner va debutar a la quarta cursa de la temporada 1984 (la 35a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 6 de maig del 1984 el G.P. de San Marino al circuit d'Imola.
Va participar en un total de vuit curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en una sola temporada (1984), aconseguint una cinquena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1984 | Osella Squadra Corse | Osella | Alfa Romeo | BRA | RSA | BEL | SMR Ret | FRA | MON | CAN | E.USA | DAL | | | | | | | | - | 0 |
| 1984 | Osella Squadra Corse | Osella | Alfa Romeo | | | | | | | | | | GBR Ret | ALE Ret | AUT Ret | HOL 12 | ITA 5 | EUR 12 | POR 16 | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 8 (8) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Dominique Ducharme (músic)

Dominique Ducharme (Montreal, 14 de maig de 1840 - Montreal, 28 de desembre de 1899) va ser un pianista, organista i educador musical quebequès.
Va estudiar amb Paul Letondal i Charles Wugk Sabatier al Canadà abans d'estudiar durant 5 anys al Conservatori de París de França amb Anton-François Marmontel i François Bazin. A Europa es va conèixer amb diversos músics notables que van influir en la seva tècnica del piano i la d'orgue, entre ells Franz Liszt i Camille Saint-Saëns. Posteriorment es va fer amistat amb Ignacy Jan Paderewski el 1889; una relació que va afegir l'ensenyament de la metodologia de l'escola vienesa al seu piano. Va ser l'organista a l'"Église du Gesù" a Montréal de 1869-1898. El 1896-1897 va ser el president de l'"Académie de musique du Quebec". Cèlebre professor de piano, entre els seus estudiants figuraven; Édouard Clarke, Achille Fortier, Alfred La Liberté, William Reed, Antonio Pratte, Émiliano Renaud i Joseph Saucier.

## Referències

* ↑ «Dominique Ducharme | The Canadian Encyclopedia». [Consulta: 5 abril 2022].
# Akhund Mulla Muhammad Kazim Khurasani

Akhund Mulla Muhammad Kazim Khurasani (persa: محمدکاظم خراسانی; 1839-1911) fou un aiatol·là persa nascut a Tus (Khurasan) que va estudiar a Mashad. El 1861 es va establir a Najaf i fou deixeble de Mirza Hasan Shirazi, el gran cap xiïta. A la mort d'aquest el 1895 va esdevenir el seu successor.
A partir del 1906 va ser partidari de la constitució persa del que fou un gran defensor junt amb Mazanderani, Tihrani i Naini. Quan Muhammad Ali Shah va derogar la constitució el 1908 va emetre una fatwa declarant que l'obediència al xa i el pagament d'impostos al seu govern eren contraris a l'islam, i es va oposar a l'aiatol·là Fadl Allah Nuri de Teheran, que opinava tot el contrari. Després de la revolució a l'Imperi Otomà del 1908, va sostenir als Joves Turcs i va amenaçar d'enderrocar al sultà després de la contrarevolució de 1909 (vivia a l'Iraq que llavors era província otomana). Després es va arranjar el conflicte i va reconèixer al sultà com a califa i el 1911 va declarar la guerra santa a Itàlia quan va envair Líbia.
El 1909 va estar a punt d'anat a Pèrsia amb milers de seguidors per enderrocar al xa però aquest va caure abans de l'actuació de Khurasani; el 1911 va intentar combatre l'antic xa que amb suport rus buscava recuperar al tron però va morir sobtadament.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 61
# Albert Maltz

Albert Maltz (Brooklyn, 28 d'octubre de 1908 − Los Angeles, 26 d'abril de 1985) fou un escriptor i guionista estatunidenc. Membre de Els Deu de Hollywood que estaven a la llista negra dels estudis de Hollywood.
Nascut a Brooklyn, Nova York, Maltz va ser educat a la Universitat de Colúmbia i l'Escola d'Art Dramàtic de Yale. Maltz treballa com a dramaturg per al Teatre de la Unió durant els anys 30 i va escriure el seu primer guió per a Hollywood el 1932. A la Unió Teatre coneix Margaret Larkin, amb qui es va casar el 1937. Va guanyar el 1938 a O. Henry Award per "L'Home més Feliç del Món", un conte publicat en Harper's Magazine. El 1944 va publicar la novel·la La Creu i la fletxa.
Pel seu guió per la pel·lícula de 1945 L'orgull dels marines, Maltz va ser nominat a un Oscar per guió adaptat. El 1948 va ser inclòs en una llista negra que vetava la seva participació en la indústria cinematogràfica, ja que va figurar entre els cèlebres deu de Hollywook que es van oposar inicialment al Comitè d'Activitats Antiamericanes. Maltz va ser finalment condemnat a presó i hi complí condemna des del 28 de juny de 1950 fins al 3 d'abril de 1951. Després va emigrar a Mèxic i no va tornar fins molt de temps després. Va guanyar el 1951 Writers Guild of America Award. Millor Drama nord-americà escrit pel seu guió Broken Arrow. No obstant això, a causa de la seva perteneixença a la llista negra, companys guionistes com Michael Blankfort no van posar el seu nom en el guió com l'única manera d'aconseguir fer-lo acceptat per cap dels estudis cinematogràfics de Hollywood. Com a tal, Blankfort va ser nomenat el guanyador fins que les coses es van fer adequades per a Maltz, encara que a títol pòstum, el 1997, el Gremi de Guionistes dels Estats Units va votar unànimement per restablir el crèdit en pantalla a aquells que havien estat inclosos en llistes negres.
Albert Maltz va morir a Los Angeles, Califòrnia el 1985, de 76 anys.

## Filmografia

* Two Mules for Sister Sara (1970)
* The Robe (1953) (no acreditat)
* Broken Arrow (1950) (no acreditat)
* The Naked City (1948)
* The Red House (1947)
* Cloak and Dagger (1946)
* Mildred Pierce (1945) (no acreditat)
* Pride of the Marines (1945)
* The House I Live In (1945)
* This Gun for Hire (1942)

## Referències

* ↑ Coma, Xavier. Diccionari del cinema negre. Barcelona: Edicions 62 (La cua de palla), 1990, p. 179. ISBN 84-297-3083-4.
# Haplochromis katavi

Haplochromis katavi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tanzània.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Seegers, L., 1996. The fishes of the Lake Rukwa drainage. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 278:1-407.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Henry Anglade

Henry Anglade (francès: Henri Anglade) (Thionville, 6 de juliol de 1933 - 4t arrondissement de Lió, 10 de novembre de 2022) va ser un ciclista francès que fou professional de 1957 a 1967. Era anomenat Napoleó pels seus companys.
El 1959 aconsegueix els seus primers grans èxits en guanyar el Critèrium del Dauphiné Libéré i el Campionat de França, a més de ser segon a la Volta a Suïssa i el Tour de França. En aquesta darrera cursa les rivalitats entre els ciclistes francesos impediren que pogués vèncer a Federico Martín Bahamontes.
El 1960 vestirà el mallot groc durant 2 etapes al Tour de França, però el perd en veure's obligat a ajudar al seu cap de files, Roger Rivière. El 1965 torna a guanyar el Campionat de França, aquest cop per davant de Raymond Poulidor i Jacques Anquetil. El 1967 posa fi a la seva carrera ciclista per dedicar-se al comerç de les màquines d'escriure. Amb tot, el 1976, torna al ciclisme, aquest cop com a director esportiu de l'equip Lejeune-BP, tenint sota les seves ordres Roy Schuiten, Ferdinand Bracke i Lucien van Impe.

## Palmarès

* 1957
** 1r a l'Annemasse-Bellegarde-Annemasse
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Xampanya
* 1958
** Vencedor d'una etapa dels 3 dies del Loira
* 1959
** Campió del Super Prestige Pernod International
** Campió de França en ruta
** 1r al Critèrium del Dauphiné Libéré
** 1r al Circuit Dròme-Ardèche
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1961
** 1r de la Berna-Ginebra i vencedor de 2 etapes
* 1962
** 1r a la Poly Bretona a Bubry
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1963
** 1r al Tour de Var
** 1r a la Ronda de Seignelay
** Vencedor d'una etapa del Critèrium Nacional
* 1965
** Campió de França en ruta
* 1966
** 1r del Tour de l'Herault

### Resultats al Tour de França

* 1957. 28è de la classificació general
* 1958. 17è de la classificació general
* 1959. 2n de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1960. 8è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 2 etapes
* 1961. 18è de la classificació general
* 1962. 12è de la classificació general
* 1963. 11è de la classificació general
* 1964. 4t de la classificació general
* 1965. 4t de la classificació general
* 1967. Abandona (6a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1962. Abandona (17a etapa)

## Referències

* 1 2 3 «Henry Anglade est mort», 11-11-2022.
* ↑ «ANGLADE Henri». [Consulta: 11 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Henri ANGLADE» (en italià). [Consulta: 11 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Henry Anglade (francès)
# Fu Yuanhui

Fu Yuanhui (xinès: 傅园慧) (n. Zhejiang, 7 de gener de 1996) és una nedadora xinesa i campiona mundial. Als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016 va guanyar la medalla de bronze en els 100 metres estil esquena en empat amb la canadenca Kylie Masse.

## Biografia

Va debutar en els Jocs Olímpics de Londres 2012 quan comptava amb 16 anys. Va participar en la modalitat de 100 m esquena. Va nedar en la sisena sèrie, i després de quedar en vuitena posició general es va classificar per a les semifinals, fent un temps de 59.82, que li va ficar en la final, on va quedar en vuitè lloc. Un any després va nedar en el Campionat Mundial de Natació de 2013, guanyant una medalla de plata en la prova de 50 m esquena amb un temps de 27,39.

## Referències

* ↑ «Women's 100m Backstroke». rio2016.com=. Arxivat de l'original el 2016-08-08. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «Mundial de Natació 2013». RTVE, 2013. [Consulta: 15 juliol 2014].
# Fu Mingxia

Fu Mingxia (en xinès: 伏明霞; en pinyin: Fú Míngxiá) (Wuhan, República Popular de la Xina 16 d'agost de 1978) és una saltadora xinesa, guanyadora de cinc medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 16 d'agost de 1978 a la ciutat de Wuhan, població situada a la província de Hubei. El 2002 es va casar amb Antony Leung, el secretari de finances del govern de Hong Kong.

## Carrera esportiva

Va participar, amb 13 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir la medalla d'or en la prova femenina de plataforma de 10 metres, convertint-se en la campiona més jove d'aquest esport. El fet que una saltadora tan jove aconseguís guanyar la prova va fer reconsiderar la Federació Internacional de Natació (FINA) l'edat de participació, apujant-la fins als 14 en totes les principals proves esportives. Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) va aconseguir la medalla d'or a les dues proves disputades en categoria femenina: trampolí de 3 metres i plataforma de 10 metres. Als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) va aconseguir revalidar el seu títol en la prova de trampolí de 3 metres i va guanyar la medalla de plata en la prova de trampolí de 3 metres sincronitzat al costat de Guo Jingjing.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues vegades el títol mundial de plataforma de 10 metres i dues medalles als Jocs Asiàtics.

## Referències

* 1 2 3 «Fu Mingxia (CHN) - Honor Diver» (en anglès). Honorees. International Swimming Hall of Fame. Arxivat de l'original el 18 desembre 2015. [Consulta: 4 gener 2023].
# Fundació Joan Salvador Gavina

La Fundació Joan Salvador Gavina s'encarrega d'ajudar a les famílies del Raval en l'àmbit escolar i econòmic. Es va fundar l'any 1979 convertint-se així en el primer centre d'ajuda psicosocial de Catalunya.

## Història

Al 1978 Concepció Mata i Fuentes, la fundadora, s'encarregava d'ajudar a l'els nens sense atenció social i dels que estiguessin sense escolaritzar. Al 1979 es va instal·lar en un petit local al Raval, on continu la seva missió al costat de voluntaris al barri, la fundació en aquest moment era sense ànim de lucre. Al 1991 es va inaugurar el nou local, pel qual havien estat reclamant a causa del gran nombre de famílies que necessitaven la seva atenció. A la acutalidad segueixen amb la missió que la fundadora va començar.

## "Centre obert"

El "centre obert" és un projecte que ajuda als joves d'entre 4 i 18 anys en els àmbits escolars i socials

### Nens

* Promoció d'autonomia personal: es realitzen activitats per al desenvolupament d'habilitats socials i dels valors de convivència.
* Seguiment d'estudis: es realitzen activitats per a compensar les deficiències i es recolza el seu rendiment escolar.
* Educació per a la salut: es treballa per millorar la qualitat de la vida saludable.
* Promoció de la formació laboral: s'orienta als nois cap a un entorn laboral que encaixi amb el seu perfil.
* Educació en el lleure: s'ofereixen casals o colònies per seguir al educació en un altre entorn.

### Famílies

* Programa d'informació d'adults: s'ofereix suport a les famílies perquè recuperin la seva autoestima i per orientar-los sobre l'educació dels seus fills i, al seu torn, les seves habilitats socials.
* Programa de gestió d'ajuda: això està destinat a famílies amb problema econòmics, se'ls ajuda en les seves necessitats bascias.

## Premis

* 1991-Premi Solidaritat de l'Institut de Drets Humans de Catalunya.
* 1997-Premi Roda rotaria del Rotary Club Pedralbes de Barcelona.
* 2012-Premi a la trajectòria de 30 anys
* 2013-Premi a l'excel·lència en integració social.
* 2013-Premi a la col·laboració en els 3rs Premis a l'excel·lència empresarial.
* 2015-Reconeixement de la Generalitat de Catalunya a la trajectòria de la Fundació amb motiu dels 35 anys d'història

## Referències

* 1 2 3 «Fundació centre obert Joan Salvador Gavina». ccfundacions.cat. ccfundacions. [Consulta: 20 abril 2017].
* ↑ «Jordi Balot, director de la Fundació Joan Salvador Gavina». socpetit.cat, 6 agost 20º5 [Consulta: 20 abril 2017]. Arxivat 21 April 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-04-21. [Consulta: 20 abril 2017].
# Fúndul

El fúndul (Fundulus heteroclitus) és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total. Es troba al Canadà i els Estats Units.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ «Fúndul». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fúria a Bahia

Fúria a Bahia (títol original en francès: Furia à Bahia pour OSS 117) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per André Hunebelle, estrenada el 1965. Ha estat doblada al català.

## Argument

Amèrica Llatina, i especialment al Brasil, és presa d'una gran agitació: són assassinats polítics en atemptats suicides perpetrats per homicides kamikaze que actuen com en situació d'hipnosi. Hubert Bonnisseur de la Bath, àlies OSS 117, és enviat al terreny per la CIA per investigar.

## Repartiment

* Frederick Stafford: Hubert Bonisseur de La Bath, àlies 0SS 117
* Mylène Demongeot: Anna-Maria Sulza
* François Maistre: Carlos
* Raymond Pellegrin: Leandro
* Jacques Riberolles: Miguel Sulza
* Perrette Pradier: Consuela Moroni I
* Annie Anderson: Consuela Moroni II
* Guy Delorme: Karl
* Jean-Pierre Janic: Ludwig
* Michel Thomass: el client rus
* Richard Saint-Bris: El director de l'hotel
* Eric Vasberg: un guardaespatlles
* Henri Attal: un assassí
* Jean Minisini: un assassí
* Dominique Zardi: un assassí
* Yves Furet: Clark
* Yvan Chiffre: un guardaespatlles

## Al voltant de la pel·lícula

| « | Torno al Brasil amb Hunebelle per rodar Fúria a Bahia . [...] Agafarem un petit avió per anar a rodar el final de la pel·lícula sobre les magnífiques i enormes Cascades de l'Iguaçú, que fan frontera amb l'Argentina, crec... Per a un dels últims plans, un vell ens porta amb barca a través d'un laberint extremadament perillós fins a una gran roca plana on hem d'intercanviar un petó apassionat i... fi de la pel·lícula. [...] Si el vell s'equivoca, diu, un metre massa a la dreta o massa a l'esquerra, serem portats pels corrents i projectats en les caigudes sense cap possibilitat de poder sortir-nos-en... és molt impressionant de sentir-ho. Lent trajecte entre les roques amb, en el fons, el soroll cada vegada més esmorteït de les cascades que s'acosten. Som estranyament silenciosos... I ben contents quan, pla rodat, haurem trobat les ribes i l'equip de la pel·lícula, també alleujat. | » |

## Referències

* ↑ «Fúria a Bahia». esadir.cat.
* ↑ «Furie a Bahia». The New York Times.
* ↑ Mylène Demongeot fa referència al seu precedent sojorn en el rodatge de Copacabana Palace, pel·lícula de Stefano Vanzina (1962).
* ↑ Mylène Demongeot|Tiroirs secrets, Le Pré aux clercs, 2002, ISBN 2842281314

## Enllaços externs

* Furia a Bahia a Unifrance