OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província Occidental (Kenya)

La província Occidental és una de les vuit províncies de Kenya. La capital de la província és la ciutat de Kakamega. El 1999 la població estava a 4,334,202 habitants dins d'una àrea de 8,361.km². Està organitzada en quatre divisions: Kakamega, Bungoma, Vihiga, i Busia.

## Geografia

Té característiques físiques diverses, des dels pujols del districte de Bungoma al llac Victòria endins del districte de Busia. El punt més alt de la província occidental és el mont Elgon, mentre que el punt més baix és la ciutat de Busia, al voltant del llac Victòria.

## Clima

El clima és principalment tropical, amb les variacions a causa de l'altitud. El districte de Kakamega és principalment calent i humit, mentre que el districte de Bungoma és el més fred però humit. El districte de Busia és el més calent, mentre que el districte muntanyós de Vihiga és el més fred. La província sencera experimenta una precipitació molt abundant tot l'any.

## Economia

L'agricultura i la ramaderia són l'activitat econòmica principal en la província. El districte de Bungoma és país del sucre, amb una de les fàbriques més grans del sucre del país, així com molins de sucre nombrosos. El conreu de blat també és important. El sector lleter es practica extensament, així com cuidar de l'aviram.

## Referències

* ↑ «2019 Kenya Population and Housing Census Volume I: Population by County and Sub-County - Kenya National Bureau of Statistics». knbs.or.ke, 13-11-2019. Arxivat de l'original el 2019-11-13. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Kabira, Mukabi. Time for Harvest: Women and Constitution Making in Kenya (en anglès). African Books Collective, 2012-12-29, p. 112. ISBN 978-9966-792-48-8.
* ↑ Mwakikagile, Godfrey. Life in Kenya: The Land and the People, Modern and Traditional Ways (en anglès). New Africa Press, 2010-06, p. 77. ISBN 978-9987-9322-7-6.
* ↑ Kairu, J. K. «Wetland use and impact on Lake Victoria, Kenya region» (en anglès). Lakes & Reservoirs: Science, Policy and Management for Sustainable Use, 6, 2, 01-06-2001, pàg. 117–125. DOI: 10.1046/j.1440-1770.2001.00135.x. ISSN: 1320-5331.
* ↑ Kenya Export-Import Trade and Business Directory Volume 1 Strategic Information and Contacts (en anglès). International Bussines Publications, 2013-08, p. 25. ISBN 978-1-4387-2680-9.
# Pétah Tiqvà

Pétah Tiqvà (en hebreu: פתח תקווה) és una ciutat del Districte Central d'Israel, al nord-est de Tel-Aviv.
Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel (CBS), el 2016 tenia 236.169 habitants (2008: 193.900 habitants). També es coneix amb el nom de Em ha-Moixavot (mare dels moixavot), ja que és, amb Rixon le-Tsiyyon, la primera implantació sionista a Palestina. L'actriu i model Gal Gadot, va néixer a Pétah Tiqvà.

## Vegeu també

* Nitsana Darshan-Leitner
* Centre Mèdic Rabin

## Referències

* ↑ «List of localities, in alphabetical order» (pdf) (en anglès, ebreu). CBS, 2016. [Consulta: 10 agost 2018].
# Sant German de Salas

Saint-Germain-de-Salles és un municipi francès del departament de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Sant Jaume de Toloriu

Sant Jaume de Toloriu és una església del Pont de Bar (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós amb una nau de planta rectangular, estava cobert amb volta de canó avui esfondrada.
De construcció rústega, les pedres no estan en filades sinó unides amb fang.
Al frontis podem observar la porta adovellada i, adossada al costat de l'evangeli, la torre de planta quadrada.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Jaume de Toloriu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Sant Jaume de Tuixent

Sant Jaume de Tuixent és una ermita romànica situada a uns 3 quilòmetres del poble de Tuixent, a l'Alt Urgell, seguint la carretera C-563 en direcció a Josa de Cadí i Gósol.
És un edifici d'una nau amb absis semicircular situat a llevant. La porta està situada a la façana de ponent. L'edifici s'il·lumina per una finestra situada a la façana de migdia.
Està protegida com a bé cultural d'interès local.

## Referències

* ↑ Obiols i Ríos, Joan. Tuixent, història, costums i gent. ABADIA Editors, 2004, p. 85. ISBN 84-96292-20-7.

## Enllaços externs

* «Sant Jaume de Tuixén». Via Romànica. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 2 octubre 2014].
# Sant Jaume de Sant Martí de Centelles

Sant Jaume de Sant Martí de Centelles és una església de Sant Martí de Centelles (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'una sola nau coronada amb absis circular i orientada d'est a oest seguint l'orientació cristiana tradicional. La teulada de la nau és de doble vessant coberta amb teula aràbiga i la tècnica constructiva segueix l'ús del carreu de petites dimensions de pedra treballada bastament i rejuntada amb morter de calç i argamassa amb un arrebossat exterior de factura consistent. L'accés al petit recinte es fa per una porta rectangular de factura senzilla amb una llinda i un marxapeu de pedra local ben treballada. L'única obertura complementària d'aquesta façana principal la conforma un ull de bou situat al centre de la composició i que presenta un senzill arrebossat com a element decoratiu i ornamental bàsic. Posteriorment s'afegí una capella lateral coberta a una sola vessant i que segueix la mateixa tècnica constructiva del conjunt i presenta una petita arcuació que funciona de finestra. Tot el conjunt intenta imitar l'estil arquitectònic del romànic.
El creixement de l'Abella es va fer pel sector del pla de Sant Jaume, urbanització dels carrers Puigfred, Tagamanent, Pi i Borrell, Cadenes, com també en el sector sud de l'Oller, el carrer de la Garga i la carretera de l'Oller, on hi ha un important creixement d'edificis.

## Història

Les primeres evidències sobre una capella dedicada a Sant Jaume a la zona de l'Abella les trobem al segle xvi. Moment en què els Vila de l'Abella feren una primera capella dedicada a Sant Jaume, a baix a prop del camí ral, i que es documenta al 1541. No sabem gairebé res d'aquesta primitiva capella que segurament tindria les funcions pròpies d'una capella rural de l'època i que alhora actuaria com a capella particular del mas Vila de l'Abella. D'aquesta primera estructura tampoc s'ha pogut establir cap antecedent ni identificar cap element que permeti fer una valoració de les seves restes arquitectòniques i en la documentació del mas Vila esmenta que un segle més tard (s.XVII) estava ja en runes. El trasllat d'aquesta capella i la seva advocació es detalla en una visita pastoral del bisbe Pascual de Vic del 1692, concretament se'n parla en un document que cedeix llicència a Francesc Vila de l'Abella per a poder fer una capella nova dedicada a Sant Jaume que substitueix la del camí ral de la plaça a dalt del penyal que corona el nucli antic de l'Abella i que es coneix com el Pla de Sant Jaume. Aquesta nova capella datada de finals del XVII tingué unes funcions religioses molt minses ja que no es documenta la celebració de cap cerimònia eclesiàstica significativa perdent la seva funció original i passant a ser un espai d'ús particular. Cal destacar que Sant Jaume és el patró de Sant Martí de Centelles, celebrant-se una festa al seu honor que té lloc a Sant Pere de Valldeneu i que aquesta capella es troba actualment dins una finca particular.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Jaume de Sant Martí de Centelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Assia

Assia és una serralada d'Orissa al districte de Cuttack i veïns. Bara Dehi és el cim més alt de la serralada. En aquestes muntanyes hi ha diverses restes hindús, musulmanes i budistes, temples, fortaleses, coves i escultures entre d'altres. Les principals són el turó Alamgir amb una mesquita del 1719; Udavagiri, amb dues figures de Buda i ruïnes budistes; Achala Basanta, amb nombroses ruïnes; Naltigiri, amb boscos de sàndal i famoses antiguitats entre les quals la cova de l'Elefant; i el turó Amravati amb dos imatges d'Indrani.

## Vegeu també

* Naltigiri
* Alamgir Hill

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Associació Sindical de Professors d'Ensenyament Públic de Catalunya - Sindicat de Professors de Secundària

ASPEPC-SPS Sindicat de Professors de Secundària és un sindicat català fundat el gener de 2006, resultat de la federació entre els sindicats ASPEPC -Associació Sindical de Professors de l'Ensenyament Públic de Catalunya- i SPS -Sindicat de Professors de Secundària-, per tal de donar resposta a la necessitat del col·lectiu docent de la Secundària pública catalana, de disposar d'un mitjà per la defensa dels drets i els interessos d'aquest col·lectiu, tradicionalment negligit per al sindicalisme tradicional, i constituir una formació sindical forta que el representés i el defensés.
A les eleccions sindicals de l'any 2006, ASPEPC-SPS va aconseguir situar-se com a tercera força sindical de l'ensenyament públic català amb 20 delegats i va accedir a le Mesa Sectorial de Negociació amb l'Administració. Aquest tercer lloc és especialment remarcable si ens atenim al fet que el col·lectiu de professors de Secundària constitueix només un 40% del total del cens electoral del sector, el del Personal Docent no Universitari.
A les eleccions sindicals del febrer del 2011, la candidatura d'ASPEPC-SPS es va consolidar com a tercera força de l'ensenyament públic català i, amb 47 delegats electes va aconseguir representació a les 10 demarcacions catalanes, va ser el sindicat més votat entre el professorat de Secundària i va ser l'única formació que va augmentar linealment en nombre de vots.
Entre els mesos de maig i juny del 2013, es va produir el congrés d'unificació d'ASPEPC·SPS, que passà de federació sindical a convertir-se en un únic sindicat, ASPEPC-SPS Sindicat de Professors de Secundària.

## Referències

* ↑ Qui som? Breu història del sindicat
* ↑ Els mestres de la pública voten els seus representats sindicals.Diari Ara. 3-2-2011,
* ↑ Els mestres beneeixen l'estratègia de confrontació de l'USTEC, que arrasa en les eleccions sindicals.Diari Ara. 3-2-2011,

## Enllaços externs

* Associació Sindical de Professors d'Ensenyament Públic de Catalunya - Sindicat de Professors de Secundària - Lloc web oficial
# Xavier Bettel

Xavier Bettel (Ciutat de Luxemburg, 3 de març de 1973) és un polític i advocat luxemburguès, Viceprimer ministre de Luxemburg des del 17 de novembre de 2023. Anteriorment havia estat Primer Ministre (2013-2023), alcalde de Ciutat de Luxemburg (2011-2013), membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg (1999-2013) i membre del Consell comunal de la ciutat de Luxemburg. És membre del Partit Democràtic de Luxemburg.
Es presentà per primer cop a les eleccions legislatives luxemburgueses de 1999 en les que el seu partit participà en un govern de coalició amb el Partit Popular Social Cristià.
El 2013 va ser escollit líder del Partit Democràtic que va aconseguir el tercer lloc a les eleccions legislatives luxemburgueses de 2013. El 25 d'octubre va ser designat per Enric I per formar el pròxim govern del país. Va prendre possessió del càrrec de Primer ministre de Luxemburg el 4 de desembre de 2013 en un govern en coalició amb el Partit Socialista dels Treballadors i Els Verds.
Fou el primer cap de govern homosexual del seu país, i el tercer del món. Durant el seu mandat es va aprovar el matrimoni homosexual a Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Biografia». Govern de luxemburg. [Consulta: 4 juliol 2015].
* ↑ Hennebert, Jean-Michel. ««Je suis surpris de devenir bourgmestre»» (en francès). L'essentiel, 11-10-2011.

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Cotinga cuablanca

La cotinga cuablanca (Xipholena lamellipennis) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i palmeres de les terres baixes de l'est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cotinga cuablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Corren

Corren és una cançó de rock català que va ésser popularitzada pel grup Gossos. Va ésser editada per primer cop l'any 2007 en la segona cançó del novè disc del grup manresà Gossos, Oxigen. "Corren" s'ha convertit en una de les cançons més conegudes del grup i en una de les més reeixides de la música en català en general.
La versió de la cançó en el disc Oxigen va comptar amb la col·laboració del barceloní Dani Macaco que editava per primer cop una cançó en català.
En els premis Enderrok 2008 el videoclip de "Corren" es va endur el premi al millor videoclip segons votació popular. En aquest mateix certamen, també s'endugueren el premi a millor grup pop rock i el de millor disc (Oxigen) també segons votació popular.

## Referències

* ↑ «"No me la puc treure del cap": "Corren"». TV3, 29-11-2010. [Consulta: 30 novembre 2010].
* 1 2 «Demà s'entreguen els premis Enderrock». Directe.cat, 18-02-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Lletra de "Corren" a Viasona.cat
# Cotinga escatosa

La cotinga escatosa (Ampelioides tschudii) és una espècie d'ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae) i única espècie del gènere Ampelioides. Habita boscos de muntanya des de Colòmbia i oest de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes, a l'oest i est de l'Equador i est del Perú fins a l'oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Cotinga escatosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Cotinga formosa

La cotinga formosa (Pipreola formosa) és una espècie d'ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae) que habita la selva humida de les muntanyes del nord de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Cotinga formosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 19/02/2023 (català)
# Corb marí guaner

El corb marí guaner (Phalacrocorax bougainvilliorum) és una espècie d'ocell de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae). També s'ha conegut amb el nom científic de Phalacrocorax bougainvilli o dins el gènere Leucocarbo com Leucocarbo bougainvilli.

## Hàbitat i distribució

Habita illots costaners des del nord del Perú fins al centre de Xile, i al sud-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Clements, version 2016
* ↑ IOC World Bird Names, version 7.01
# Corb marí orellut

El corb marí orellut (Phalacrocorax auritus) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita costes, llacs, rius i pantans d'Amèrica del Nord i Antilles, des dAlaska, Aleutianes, Colúmbia Britànica cap a l'est, pel sud del Canadà i nord dels Estats Units, fins al Golf de Sant Llorenç i Terranova, cap al sud a la Baixa Califòrnia, Sonora i Florida. Bahames, Cuba i l'Illa de la Juventud. Les poblacions septentrionals d'interior es desplacen cap al sud a l'hivern.

## Referències

* ↑ Mascarell del Cap a CERCATERM Rev. 07/12/2011
# Corb marí imperial

El corb marí imperial (Leucocarbo atriceps) és una espècie d'ocell de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita penta-segats costaners i llacs.

## Taxonomia

La taxonomia d'aquest ocell és molt complexa i els límits entre espècies és discutit. A més alguns autors l'inclouen al gènere Phalacrocorax o bé a Leucocarbo. Habitualment s'han inclòs dins el grup:
* Phalacrocorax atriceps atriceps de les costes meridionals de Sud-amèrica
* Phalacrocorax atriceps albiventer, de les illes Malvines.
* Corb marí antàrtic (P. a. bransfieldensis), de les Shetland del Sud i la Península Antàrtica.
* Corb marí de Geòrgia del Sud (P. a. georgianus), de Geòrgia del Sud, Sandwich del Sud i Òrcades del Sud.
* Corb marí de Heard (P. a. nivalis) de les illes Heard.
* Corb marí de les Crozet (P. a. melanogenis) de les illes del Príncep Eduard i Crozet.
En diferents classificacions aquests taxons s'han combinat de diferents maneres, així s'han reconegut dues espècies, L. atriceps que incloiria com a subespècies atriceps, bransfieldensis, georgianus i nivalis, i L. albiventer que incloiria albiventer, melanogenis i purpurascens. També s'ha considerat que totes són subespècies de L. atriceps. En la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.10, 2011) es consideren espècies diferents cadascuna d'elles a excepció d'albiventer que quedaria inclosa dins atriceps.

## Referències

* ↑ Corb marí imperial a CERCATERM Rev. 07/12/2011
* ↑ Dickinson, E. C. eds. (2003). Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World. 3a edició. Christopher Helm. ISBN 071366536X
* ↑ Marchant, S.; Higgins, P. J. (2002) (pdf), HANZAB species list, Birds Australia
# Corrals de la Collada

Els Corrals de la Collada són uns corrals de pastoreig del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de Mont-ros, al Pallars Jussà.
Estan situats al sud-oest i molt a prop del Portell de la Collada, que li donen el nom. Són al nord-est del poble de Mont-ros, al vessant sud-oriental del Serrat de Pui.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cultura lliure (llibre)

Cultura lliure: De com els grans mitjans de comunicació utilitzen la tecnologia i les lleis per enclaustrar la cultura i controlar la creativitat (2004) és un llibre escrit pel professor de dret Lawrence Lessig, alliberat a Internet sota llicència Creative Commons Reconeixement/No comercial (by-nc 1.0) el 25 de març de 2004.
Un dia després que es publiqués el llibre en línia, el blocaire AKMA va suggerir que la gent escollís un capítol i en fes una gravació de veu, parcialment perquè hi tenien dret. Dos dies després, gran part del llibre ja s'havia narrat. A part d'aquesta producció d'àudio, aquest llibre també s'ha traduït a altres idiomes. La traducció al català va ser presentada per la Secretaria de Telecomunicacions i Societat de la Informació. També s'ha traduït al xinès, en un projecte col·laboratiu proposat per Isaac Mao, i al txec, francès, hongarès, italià, polonès, portuguès i castellà.
Algunes personalitats del programari lliure i projectes relacionats, com Richard Stallman que va ajudar a Lessig en algunes parts del llibre, no comparteixen algunes de les idees exposades per la seva proposta conservadora contra la protecció intel·lectual establerta. La proposta de Lessig es troba a mig camí entre les llicències proposades per Stallman i les llicències de protecció intel·lectual habituals.

## Referències

* ↑ «Cultura lliure». Arxivat de l'original el 2010-06-25. [Consulta: 25 juny 2010].
* ↑ Softcatalà, Es presenta la traducció al català en línia del llibre 'Cultura Lliure'
* ↑ Apartat Agraïments del llibre

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2011-06-15 a Wayback Machine.
* PDF en català del text
* Free culture Arxivat 2009-09-16 a Wayback Machine., el llibre en anglès
# Cosme Parpal i Marquès

Cosme Parpal i Marquès (Maó, 8 de març de 1878 - Barcelona, 7 de març de 1923) fou un historiador i professor universitari menorquí, acadèmic de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Biografia

Estudià batxillerat a Maó i és llicenciat en dret (1899) i filosofia i lletres (1899) a la Universitat de Barcelona, i el 1901 es doctorà en filosofia a la Universitat Central de Madrid. El 1914 fou nomenat catedràtic de psicologia a la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Barcelona, on hi havia estat professor de literatura espanyola, geografia política i descriptiva, Història universal, lògica fonamental, Història d'Espanya, Paleografia i llatí vulgar. Era seguidor de l'escolàstica de Sant Tomàs d'Aquino. El 1910 va editar una biblioteca de clàssics grecs i llatins (Biblioteca de autores griegos y latinos) amb Lluís Segalà i Estalella.
El 1902 ingressà a l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya i el 1913 a l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. Va investigar qüestions de la història de Menorca i història local de Barcelona a l'Arxiu de la Corona d'Aragó.

## Obres

* La Història i la llengua catalana fins al regnat de Jaume I (1898)
* Rubió y Ors, historiador (1899)
* Las ideas del gobierno sustentadas por santo Tomás de Aquino apoyan el regionalismo (1899)
* La conquista de Menorca en 1287 por Alfonso III (1901)
* La invasión turca de 1558 en Ciudadela de Menorca (1903)
* Poesía popular menorquina (1906)
* Dietario inédito de la ciudad de Barcelona en la década de 1767 a 1777 (de Joan Sagarriga) (1906)
* Menéndez Pelayo, historiador de la literatura española (1912)
* La isla de Menorca en tiempo de Felipe II (1913)
* Antecedentes de la escuela filosófica catalana del siglo XIX (1914)
* Contribución a la cartografía de Menorca. El puerto de Fornells en el siglo XVII (1918)
* Fortificaciones de Menorca durante la dominación catalana (1919)
* Un manuscrito inédito de Martí d'Eixalà. Análisis de la educación moral del hombre (1920).

## Referències

* ↑ Biografia publicada per l'IEC
* ↑ Biografia a aristarchus.unige.it
* ↑ «Cosme Parpal i Marquès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cossano Canavese

Cossano Canavese és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 40 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 486 habitants.
Cossano Canavese limita amb els següents municipis: Caravino, Settimo Rottaro, Borgo d'Ale i Borgomasino.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 5 abril 2020].
# Cotinga blanca

La cotinga blanca (Carpodectes hopkei) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i matolls de les terres baixes a l'est de Panamà, oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Cotinga blanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Cotinga alafalçada

La cotinga alafalçada (Lipaugus uropygialis) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Andes a l'extrem sud-est del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Cotinga alafalçada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# DGG

DGG té els següents significats:
* Deutsche Grammophon Gesellschaft, empresa discogràfica especialitzada en música clàssica amb seu a Berlín, a Alemanya
* Societat Geològica Alemanya (del seu nom en alemany Deutsche Geologische Gesellschaft), societat científica històrica dedicada a la geologia d'Alemanya
* Societat Alemanya per a les Ciències de la Terra (del seu nom en alemany Deutsche Gesellschaft für Geowissenschaften), societat científica dedicada a les ciències de la Terra d'Alemanya
* Societat Geofísica Alemanya (del seu nom en alemany Deutsche Geophysikalische Gesellschaft), societat científica dedicada a la geofísica d'Alemanya
* Discrete Global Grid, partició estàndard de la superfície terrestre utilitzada en cartografia
# Castalia (Iowa)

Castalia és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 175 habitants, 79 habitatges, i 48 famílies. La densitat de població era de 93,8 habitants per km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Castalia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Castalia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.