OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Casals (Ripoll)

La Casa Casals és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La casa, construïda entre el jardí d'aquesta i un altre immoble està formada per baixos i dos pisos. Per la banda que dona a la carretera destaca el portal d'accés a l'interior amb brancals de pedra picada; a la dovella central hi ha la data 1950 i un escut. La resta d'obertures, algunes són arcs de punt rodó; tenen els marcs diferenciats. A la façana que dona al jardí hi ha en els baixos una tribuna; al primer pis hi ha una galeria, i al segon un balcó, que sobresurt respecte al pla de la façana, amb baranes de fusta i coberta a dues aigües. Per la banda que dona al riu Ter hi ha, a la segona planta, una galeria amb arcades de punt rodó. La teulada de la casa és a dues aigües. El jardí està plantat amb diversos tipus d'arbres, majoritàriament avets, i a la part més baixa que confronta amb el riu, està sistematitzat amb recorreguts d'escales i altres construccions.

## Referències

* ↑ «Casa Casals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Castell de Campelles

Castell de Campelles és una obra del municipi de Campelles (Ripollès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

En un turó de la vila de Campelles es va construir aquest castell del qual només queden algunes restes de murs. Aquests murs són confeccionats amb pedra local i lligats amb morter de calç. Es pot observar una traça en forma circular d'aquests murs. Tanmateix, sembla que s'hagi fossilitzat el fossat del recinte en el propi terreny, observant-se el desnivell en forma de v baixa.

## Història

Els anys 918 i 1035 apareix documentat el lloc de Campelles però en aquests moments encara no hi havia el castell. Segurament es va construir durant les guerres entre els reis de la corona catalano-aragonesa i els de Mallorca, ja que en aquest moment el lloc adquirí un cert valor estratègic. No hi ha notícia de cap feudatari ni consta com a lloc real, això fa pensar que es tractava més aviat d'una guàrdia que no pas d'un castell termenat.
* Rüines del Castell
* Rüines del Castell vista anterior
* Rüines del Castell vista posterior

## Referències

* 1 2 «Castell de Campelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Reus (desambiguació)

* No s'ha de confondre amb Reuss.
«Reus» té aquests significats:
* Reus Deportiu, club esportiu
* Club de Futbol Reus Deportiu, club de futbol
* Reus Imperials, club de futbol americà
* Aeroport de Reus
* Estació de Reus, estació de ferrocarril
* Son Reus, possessió del terme municipal de Palma, Mallorca
* Reus Imperial
* Comtat de Reus
* Premsa:
** Diari de Reus (1844-1939)
** Reus diari (1925-1928)
** Reus semanario de la ciudad (1952-1986)
** Reus: semanario independiente (1899-1901)
** Reus 1973 (1923) revista satírica
** Reus Artístich (1890-1891) revista d'art i literatura
** Reus Alegre (1891) revista humorística i literària
** Reus Tranquil (1897) revista satírica
** Reus literari (1891-1892) revista satírica i literària
* Biografies:
** Kai Reus, (1985), ciclista neerlandès
** Marco Reus, (1989) futbolista alemany
** Estanislau de Reus (1855-1918), caputxí
# Florence Parly

Florence Parly (Boulogne-Billancourt, 8 de maig de 1963) és una política francesa, que fou ministra de Defensa del 2017 al 2022, sota el President Emmanuel Macron.

## Biografia

Florence Parly va ser contractada com a Secretària d'Estat pel Pressupost el 3 de gener de 2000 en el govern Socialista del Primer ministre Lionel Jospin. En el càrrec fins al 6 de maig de 2002, quan va secundar Christian Sautter al Ministeri d'economia.
Parly va treballar a Air France com a ajudant del director general, abans de convertir-se en directora-general de SNCF Voyageurs fins al 2017. També va ser en els staffs de les empreses franceses Altran, Ingenico i Zodíac Aeroespacial.

## Ministra de Defensa

Parly va ser nomenada Ministra de Defensa el 21 de juny de 2017 després que Sylvie Goulard va ser forçada a dimitir a causa d'una investigació del seu partit. En el nou govern Jean Castex (3-7-2020) manté aquest càrrec. Després del nomenament, va dimitir tots els seus càrrecs en els staffs esmentats; i el seu marit Martin Vial es va retirar del seu càrrec a Thales Grup.
Poc després de prendre possessió del càrrec, Parly va ordenar una investigació sobre les denúncies presentades pel setmanari satíric Le Canard enchaîné segons el qual el cap interí de la força aèria francesa presumptament va agafar en préstec un Dassault / Dornier Alpha Jet els caps de setmana per volar des de la seva base a Bordeus a la seva casa a la Provença.
Pel que fa a l'Acord Nuclear amb l'Iran, Parly va dir a la televisió BFMTV que "res seria pitjor que l'Iran abandonés aquest acord. Volem absolutament mantenir viu aquest acord ”.

## Referències

* ↑ Décret du 6 juillet 2020 relatif à la composition du Gouvernement.
* ↑ Kim Willsher. «Macron appoints new faces to senior roles after four ministers resign». The Guardian, 21-06-2017.
* ↑ «France's Macron Brings Corporate Background to Cabinet Shake-up France's Macron Brings Corporate Background to Cabinet Shake-up». Voice of America, 21-06-2017.
* ↑ Romain Herreros Journaliste politique. «Qui est Florence Parly, la nouvelle ministre des Armées?». Huffingtonpost.fr, 17-02-2013. [Consulta: 22 juny 2017].
* 1 2 Matthieu Protard and Mathieu Rosemain. «Head of French state holding agency asks to be replaced at Thales board». Reuters, 26-06-2017.
* ↑ Press, Associated. «French President Macron has named former executive Florence Parly as defense chief in government reshuffle». The Washington Post. Arxivat de l'original el 2018-11-07. [Consulta: 22 juny 2017].
* ↑ Rory Mulholland (June 28, 2017), French air force commander under investigation for allegedly using fighter jet to fly to Provence home Daily Telegraph.
* ↑ «Europeans struggle to preserve Iran nuclear accord».
# Nat (unitat)

Un nat (a vegades també anomenat com a nit o fins i tot nepit) és una unitat logarítmica d'informació o d'entropia basada en el logaritme natural i les potències de base e en lloc de basar-se en el logaritme de base 2 usat per a definir el bit. Degut a la seva naturalesa el nat es relaciona fàcilment amb l'entropia termodinàmica mitjançant l'aplicació de la constant de Boltzmann.
Quan l'entropia de Shannon s'escriu amb el logaritme natural s'expressa de la següent forma:
    $H=-\sum _{i}p_{i}\ln p_{i}\!\,$
implícitament estem donant un número mesurat en nats.
Un nat es correspon a uns 1,44 bits $\left({\tfrac {1}{\ln 2}}\right)$, o 0.434 hartleys $\left({\tfrac {1}{\ln 10}}\right)$.

## Història

Alan Turing usava el natural ban (Hodges 1983, Alan Turing: The Enigma.). Boulton i Wallace (1970) usaven el terme nit. Finalment s'ha usat la denominació nat per tal d'evitar confusions amb la unitat nit que s'usa en l'estudi de la luminescència.(Comley and Dowe, 2005, sec. 11.4.1, p271).
# Quadrilles alabeses

Les Quadrilles Alabeses (en euskera, arabako taldeak, kuadrillak o eskualdeak) són les comarques que es divideix el territori històric d'Àlaba, són institucions històriques la principal funció de les quals és la d'atendre i administrar les necessitats dels seus habitants, especialment en les zones rurals. En euskera reben el nom de "eskualdeak". Electes dels diversos ajuntaments que formen cada comarca es reuneixen en consells comarcals, anomenats quadrilles, que són òrgans de participació i consulta, és a dir, com a instruments de relació entre aquelles, les Juntes Generals d'Àlaba i la Diputació foral d'Àlaba, i com ens de promoció i gestió dels seus serveis d'interès comú. El territori alabès està dividit en 7 quadrilles:
* Quadrilla d'Añana
* Quadrilla d'Aiara
* Quadrilla de Mendialdea
* Quadrilla de Laguardia-Rioja Alabesa
* Quadrilla de Salvatierra
* Quadrilla de Vitòria (coincideix amb el municipi de Vitòria)
* Quadrilla de Zuia
També estava dividit en quadrilles el Comtat de Treviño:
* Quadrilla d'Abajo
* Quadrilla de Riu Somoayuda
* Quadrilla de Val de Lauri
* Quadrilla de Val de Tobera

## Enllaços externs

* Pàgina de la Diputació on es mostra la composició política de les quadrilles.
# Gene Anthony Ray

Gene Anthony Ray (Nova York, 24 de maig de 1962 - Nova York, 14 de novembre de 2003) fou un ballarí i actor estatunidenc.

## Biografia

Nascut a Harlem, Nova York, Ray es va criar en el barri del carrer 153 West. Va anar a la High School of Performing Arts, la seva inspiració pel seu film Fame, però el van fer fora després del primer any. "Era massa disciplinada pel meu fill salvatge," va dir la mare de Ray, Jean E. Ray Ray també va estudiar dansa a la "Julia Richman High School", on coneixeria el coreograf de Fame, Louis Falco.
Quan estudiava dansa a l'Escola de Julia Richman High School, va ser seleccionat per interpretar el paper de "Leroy Johnson", un aspirant a ballarí a la pel·lícula d'Alan Parker Fama (1980). El personatge era una semblança de l'actor que ho interpretava, amb una trajectòria, plantejaments vitals i personalitat molt similars. El millor ballarí de tota l'acadèmia. Com el seu personatge, Ray tenia poca formació professional, però tenia un talent que li va fer guanyar el seu paper per a la pel·lícula.
Va ser tal l'èxit de la pel·lícula que dos anys després s'estrenava la seva continuació per a la pantalla petita en una sèrie titulada igualment Fama. El personatge de Leroy va ser un dels més carismàtics de la sèrie i sens dubte una de les claus del seu èxit i va convertir Ray en una de les figures més populars de televisió a nivell mundial durant els anys vuitanta. L'actor es va mantenir en l'elenc principal al llarg de les sis temporades que va durar la seva emissió, entre 1982 i 1986.
Tanmateix, després de la cancel·lació de Fama, la carrera de Ray no va tornar a despuntar. Va intervenir puntualment a la pel·lícula Out of Sync (1995), dirigida per la seva ex-companya de repartiment en Fama Debbie Allen i en la comèdia Eddie (1996), protagonitzada per Whoopi Goldberg, a més de realitzar un cameo a Austin Powers in Goldmember (2002).
Seropositiu del VIH, acabaria morint a conseqüència de complicacions derivades d'un accident cerebrovascular.

## Filmografia

* 1980: Fama (Fame)
* 1981: Vendredi ou la vie sauvage
* 1982 - 1987: Fame
* 1995: Out of Sync
* 1996: Eddie
* 1997: Drew Carey Show
* 2002: Kids From Fame

## Referències

* 1 2 Byrne, Bridget «Fame's "Leroy" Dies». E! News, 19-11-2003.

## Enllaços externs

* Tribut a Gene Anthony Ray Arxivat 2007-11-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Luther: The Fallen Sun

Luther: The Fallen Sun és una pel·lícula de thriller policial del 2023 dirigida per Jamie Payne i escrita per Neil Cross. Serveix com a continuació cinematogràfica de la sèrie de televisió britànica del mateix nom de 2010–19. La pel·lícula és protagonitzada per Idris Elba (que també exerceix de productor a la pel·lícula), que torna a interpretar a John Luther, amb Cynthia Erivo i Andy Serkis.
Luther: The Fallen Sun es va estrenar en cinemes selectes el 24 de febrer de 2023, abans del seu llançament en streaming el 10 de març de 2023 per Netflix. Ha estat subtitulada al català. Els subtítols en català van ser obra d'Adán Cassan, que va ser nominat als XII premis ATRAE en la categoria de millor subtitulació en català per a cinema, TV, DVD o plataforma en línia.

## Producció

El concepte d'una adaptació cinematogràfica per a la sèrie de la BBC es va plantejar per primera vegada l'agost de 2013, quan el creador de la sèrie Neil Cross va revelar que havia escrit un guió per a una preqüela de la sèrie.
El juliol de 2020, Idris Elba va declarar que no hi havia "plans formals" per a una altra temporada del programa, però va expressar el seu desig de tornar al paper en una pel·lícula, i que això estava a punt de passar. Aquesta es va confirmar el setembre de 2021 per al seu llançament a Netflix, amb Cynthia Erivo i Andy Serkis protagonitzant al costat d'Elba.
Elba va anunciar el 10 de novembre de 2021 que el rodatge havia començat. El rodatge va tenir lloc a Londres i als Lite Studios de Brussel·les, Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Luther: The Fallen Sun». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «Finalistas - Premios ATRAE» (en castellà). ATRAE. [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ «'Luther' Prequel Film Written, Says Creator», 28-08-2013. [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «Idris Elba Says 'Luther' Movie Is Moving Forward», 07-07-2020. [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «Cynthia Erivo & Andy Serkis Join Idris Elba In Netflix's 'Luther' Film From Director Jamie Payne», 13-09-2021. [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «Idris Elba confirms filming on 'Luther' movie is underway», 10-11-2021. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ «Cynthia Erivo, Andy Serkis Join Idris Elba, Neil Cross in 'Luther' Movie for Netflix (Exclusive)», 13-09-2021. [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ Reynolds, Mark. «Luther is back! Idris is seen on set for film version of BBC hit drama». Express.co.uk, 20-01-2022. [Consulta: 4 abril 2022].
* ↑ «Filming in London - March 2022». London.gov.uk, 09-02-2022. [Consulta: 4 abril 2022].
* ↑ «Exclusive: Idris Elba film Luther shot at the Lite Studio in Belgium», 22-05-2022. [Consulta: 19 juny 2022].

## Enllaços externs

* Luther: The Fallen Sun a Goita què fan, ara!
# Glaucis

Glaucis és un gènere d'ocells de la subfamília dels fetornitins (Phaethorthinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae). Aquests colibrís habiten en Amèrica Central, les Antilles menors i el nord d'Amèrica del Sud.

## Llista d'espècies

Se n'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* colibrí ermità bronzat (Glaucis aeneus).
* colibrí ermità de Dohrn (Glaucis dohrnii).
* colibrí ermità hirsut (Glaucis hirsutus).

## Referències

* ↑ El gènere Glaucis a ITIS Rev. 23-10-2010
# Reserva nacional de Caça de la Vall de Boí

La Reserva Nacional de Caça de la Vall de Boí té 9772.4 ha. Inicialment estava inclosa dins de la Reserva Nacional de Caça de l'Alt Pallars-Aran, però quan se'n van treure els terrenys del municipi del Naut Aran, una iniciativa legislativa de l'Ajuntament de la Vall de Boí (al que pertany la totalitat d'aquesta RNC) amb el Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça va demanar que s'exclogués també la part corresponent a l'Alta Ribagorça, i així queda reflectit a la Llei 3/2015, d'11 de març, de mesures fiscals, financeres i administratives. (DOGC Núm. 6830 - 13.3.2015, article 92) que fan que sigui la RNC de més recent creació.
Aquesta reserva està situada als Pirineus catalans occidentals, dins de la comarca de l'Alta Ribagorça. Al nord-est limita amb el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i una part considerable es solapa amb la Zona perifèrica de protecció d'aquest Espai Natural Protegit.

## Fauna cinegètica

Les espècies d'ungulats cinegètics que viuen al seu interior són: l'isard, el cabirol, la daina, el cérvol i el senglar. Anualment, l'òrgan gestor aprova un pla d'aprofitament d'isard, cabirol, daina, senglar i caça menor

## Referències

* ↑ «LLEI 8/2012, del 25 de juny, de modificació dels límits i la denominació de la Reserva Nacional de Caça de l'Alt Pallars - Aran». Generalitat de Catalunya (DOGC).
* ↑ «La Vall de Boí». Generalitat de Catalunya.
# François Bellugou

François Bellugou (Prada, Conflent, 25 d'abril de 1987) és un futbolista professional nord-català. Ha jugat de migcampista i de defensa central a l'Association de la Jeunesse Auxerroise.

## Biografia

Als 10 anys va anar a jugar al Montpellier. Però al final dels seus anys de formació, no es considera prou fort i físicament madur pel professionalisme a causa del creixement tardà. Thierry Laurey, un dels seus entrenadors al Montpellier el va portar al Sète i va esdevenir una de les revelacions del Championnat National. Així el juny de 2008 va fitxar pel Guingamp a la Ligue 2. Amb aquest equip el 2009 va guanyar la Copa francesa de futbol i va jugar la Lliga Europa de la UEFA 2009-2010 contra l'Hamburger Sport-Verein. La temporada 2012-2013, sota Jocelyn Gourvennec, el Guingamp va quedar subcampió de França de la Ligue 2, Bellugou fou titular els 38 partits.
El 2013 va fitxar per l'AS Nancy de la Ligue 2. L'entrenador Pablo Correa el va fer capità de l'equip i fou titular tots els partits. L'equip va quedar quart. El 2014 fou transferit al FC Lorient de la Ligue 1 per un milió d'euros. Va marcar el seu primer gol a la Ligue 1 contra el SC Bastia al Moustoir després contra l'Olympique de Marsella de Bielsa al Vélodrome (victòria 3-5 del FC Lorient capital en la cursa pel manteniment de categoria). Després de la temporada 2015-2016 fou finalista en la Copa francesa de futbol. Fou titular en les semifinals de la derrota 0-1 davant del Paris Saint-Germain. Home de confiança de Sylvain Ripoll, després de passar 3 anys a Morbihan i jugar 79 partits a L1, va fitxar pel Troyes, promocionat a la Ligue 1. Hi va jugar la temporada 2017-2018 disputant 34 partits i marcant un gol. Però no va poder impedir el descens del club a la Ligue 2.
En acabar la temporada 2017-2018 va fitxar per l'AJ Auxerre, club de Ligue 2 amb un contracte de tres anys reclamat per Pablo Correa, actual entrenador de l'AJ Auxerre i amb el qual havia coincidit a l'AS Nancy-Lorraine.

## Referències

* ↑ «Fiche de François Bellugou», 04-07-2018.
* ↑ «François Bellugou (Troyes) à Auxerre». https://www.lequipe.fr, vendredi 1er juin 2018. [Consulta: vendredi 1er juin 2018].
* ↑ «MERCATO : BELLUGOU À L'AJA». actu-aja.fr, 01 JUIN 2018. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 01 JUIN 2018].
* ↑ «OFFICIEL : L'AJA recrute François Bellugou !». aja.fr, 19-06-2018. Arxivat de l'original el 2018-06-19. [Consulta: 11 desembre 2018].
# Quinlan

Quinlan és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.370 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Quinlan tenia 1.370 habitants, 558 habitatges, i 364 famílies. La densitat de població era de 423,2 habitants/km².
Dels 558 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.472 $ i la renda mediana per família de 36.635 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.688 $ mentre que les dones 21.190 $. La renda per capita de la població era de 16.122 $. Aproximadament el 8,3% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Quinlan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Quinlan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Naoko Sano

Naoko Sano (japonès: 佐野直子, Sano Naoko; Tòquio, Japó, 1970) és una docent i historiadora japonesa de sociolingüística en francés.
Després d'haver descobert l'occità al Japó, va decidir cursar una part dels seus estudis a la Universitat de Montpeller per poder aprendre la llengua occitana. Va rebre el Premi de la Vocació provençal, lliurat per la Fundació Loís Voland.
Ha treballat a la Universitat de Nagoya

## Referències

* ↑ «Naoko Sano» (en anglés). researchgate.net. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «La vocation provençale de Naoko Sano» (en francés). http://prouvenco.presso.free.fr/.+[Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Vocabulari occitan-japonès». Revista tècnica de Política Lingüística, 2008. Arxivat de l'original el 12 de setembre 2019. [Consulta: 7 febrer 2017].

## Bibliografia

* Naoko, Una llengua i un chamin, amb la col·laboració de Chambra d'Òc.
* Naoko, Vocabulari occità-japonès, difós a Occitània per IDECO.
# Quadrilla de Laguardia - Rioja Alabesa

La Quadrilla de Laguàrdia-Rioja Alabesa (en euskera, Arabako Errioxa; en castellà, Rioja Alavesa) és una comarca del País Basc, concretament del territori històric d'Àlaba. És una de les set comarques o quadrilles en les quals es divideix la província d'Àlaba. La seva denominació oficial és Biasteri-Arabako Errioxako Eskualdea/Cuadrilla de Laguardia-Rioja Alavesa. La capital comarcal és Laguardia.
Dos clars accidents geogràfics en marquen els seus límits nord i sud. Està delimitada al nord per la muralla de la Serralada de Cantàbria i la Serralada de Toloño, que la separen de la resta d'Àlaba; i al sud, pel riu Ebre, que la separa de la veïna comunitat autònoma de La Rioja. La Sonsierra riojana —formada pels municipis d'Ábalos i San Vicente de la Sonsierra, situats al nord del riu Ebre, i que pertanyen a la comunitat autònoma de La Rioja, encara que geogràficament pertanyi a la ribera esquerra. La Sonsierra divideix la Rioja Alabesa en dues parts separades: Labastida, situada a l'oest; i la resta de municipis riojano-alabesos, a l'est. Els límits amb Navarra cap a l'est no estan basats en clars accidents geogràfics. Els municipis que componen la Rioja Alabesa són:
| # | Municipi | Població | % Població | Territori km² |
| 1 | Baños de Ebro | 344 | 3,2 | 9,46 |
| 2 | Elciego | 941 | 8,8 | 16,32 |
| 3 | Elvillar | 366 | 3,4 | 17,50 |
| 4 | Cripán | 193 | 1,8 | 12,52 |
| 5 | Labastida | 1.391 | 13,0 | 38,17 |
| 6 | Laguardia | 1.483 | 13,9 | 81,08 |
| 7 | Lantziego | 660 | 6,2 | 24,20 |
| 8 | Lapuebla de Labarca | 854 | 8,0 | 5,99 |
| 9 | Leza | 230 | 2,2 | 9,92 |
| 10 | Moreda de Álava | 280 | 2,6 | 8,67 |
| 11 | Navaridas | 210 | 2,0 | 8,92 |
| 12 | Oyón | 2.827 | 26,4 | 45,16 |
| 13 | Samaniego | 310 | 2,9 | 10,64 |
| 14 | Villabuena de Álava | 322 | 3,0 | 8,48 |
| 15 | Yécora | 279 | 2,6 | 18,80 |
| | Quadrilla de Laguardia-Rioja Alabesa | 10.690 | 100 | 315,83 |
Els rius de la comarca són afluents de l'Ebre. Té alguns dòlmens i restes del poblat prehistòric de La Hoya. Els romans s'hi van establir pel seu clima i la seva orografia. Durant l'edat mitjana, va ser un lloc disputat per Castella i Navarra. Té 11.500 hectàrees de vinyes. L'economia local està basada en el monocultiu de la vinya i en l'elaboració de vi de Rioja. La Rioja Alabesa és una de les tres subcomarques en les quals es divideix la denominació d'origen de vi de La Rioja.

## Enllaços externs

* Rioja Alabesa a Google Maps
* Quadrilla de Laguardia-Rioja Alabesa Arxivat 2016-01-26 a Wayback Machine.