OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pleioblastus pygmaeus

La Pleioblastus pygmaeus és una espècie de bambú, del gènere Pleioblastus de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse Commelinidae, classe Liliopsida, divisió dels magnoliofitins. Antigament s'havien classificat en altres gèneres, pel que encara hi ha qui els anomena Arundinaria pygmaea ((Miq.)Asch.&Graebn.) o Sasa pygmaea ((Miq.)Rehder.).
És una planta asiàtica, que creix especialment al Japó (on se l'anomena Ke-oroshima-chiku), però que es cultiva a força altres llocs.

## Descripció

El Pleioblastus pygmaeus un bambú que té una alçada mitjana de 25 centímetres, però que pot assolir els noranta. Les flors són hermafrodites i pol·linitzades pel vent; floreix amb intervals de molts anys i, quan ho fa, la planta queda molt afeblida. És de característiques expansives, i costa força d'erradicar; per aquesta raó se l'empra per prevenir l'erosió en terrenys en pendent. Es pot segar una o dues vegades a l'any.
Arriba a suportar els 25 graus sota zero.

## Enllaços externs

* Descripció i cultiu (anglès)
* Cultiu Arxivat 2008-01-15 a Wayback Machine. (alemany)(anglès)(castellà)(francès)(italià)
# Sigfrido Fontanelli

Sigfrido Fontanelli (Pulica, Florència, Toscana, 1 d'octubre de 1947 – Montelupo Fiorentino, 20 de febrer de 2004) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1969 i 1978. En el seu palmarès destaca una victòria al Giro d'Itàlia de 1976, així com una etapa a la Tirrena-Adriàtica de 1974 i al Critèrium del Dauphiné Libéré de 1975.
Va morir el febrer de 2004 en un accident de trànsit.

## Palmarès

* 1973
** 1r al Giro de les Marques
** 1r al Critèrium de Vigolo Marchese
* 1974
** 1r al Critèrium de Nodica
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1975
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1976
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. 51è de la classificació general
* 1971. Abandona (4a etapa)
* 1973. 68è de la classificació general
* 1974. 57è de la classificació general
* 1976. 45è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1977. 59è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1969. Abandona (10a etapa)
* 1975. 43è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1972. Abandona (16a etapa)
* 1977. Abandona (19a etapa)

## Referències

* ↑ «FONTANELLI Sigfrido». [Consulta: 21 desembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Sigfrido FONTANELLI» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ Sala, Gino «Vittoria solitaria di Fontanelli fuggito nel finale». L'Unità, 02-06-1976, pàg. 17.
* ↑ Redazione. «Sigfrido Fontanelli ciclista toscano» (en italià), 01-10-2021. [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.
# Cètids

Els cètids (Cettiidae) són una família d'ocells de recent validació formada per petits moixons insectívors que abans s'incloïen en els sílvids (Sylviidae). L'única espècie que viu als Països Catalans és el rossinyol bord (Cettia cetti).

## Morfologia

Són ocells petits. La majoria tenen cues des de moderadament fins francament llargues, però els membres dels gèneres Urosphena i Tesia tenen cues tan curtes que no sobresurtin les seves rectriu caudals. El plomatge del grup és típicament modest, sovint amb una línia per sobre de l'ull. Algunes espècies, com ara les del gènere Erythrocercus, tenen un aspecte diferent, amb zones grogues al plomatge. En general se tracta d'un grup bastant variable, amb moltes espècies aberrants que fins ara havien estat ubicades de manera incòmoda en un ampli ventall de famílies no relacionades.

## Hàbitat i distribució

Habiten als matolls, principalment d'Àsia i Àfrica, arribant fins a Europa i Wallacea. Els gèneres Erythrocercus, Pholidornis i Hylia, són exclusius dels boscos africans. Urosphena, Tesia, Phyllergates, Tickellia i Abroscopus viuen principalment als boscos d'Àsia meridional i el sud-est Asiàtic, amb una espècie que arriba cap al nord fins al Japó i Sibèria. El gènere Cettia és el de distribució més ampla, arribant des d'Àsia, fins a Europa i les illes del Pacífic fins a Fiji i Palau. La major part de les espècies són migratòries, però Urosphena squameiceps és molt migradora i tant Cettia diphone com Cettia cetti són parcialment migratòries en gran part de les llurs àrees de distribució. Unes poques espècie, com Cettia pallidipes, fan migracions altitudinals.

## Taxonomia

Dins la superfamília Sylvioidea, els cètids representen un llinatge antic. El grup sembla estar prop dels egitàlids (Aegithalidae). Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquesta família conté 8 gèneres i 31 espècies:
* Gènere Abroscopus, amb tres espècies.
* Gènere Phyllergates, amb dues espècies.
* Gènere Tickellia, amb una espècie: tiquèlia (Tickellia hodgsoni).
* Gènere Horornis, amb 12 espècies.
* Gènere Tesia, amb 4 espècies.
* Gènere Cettia, amb 4 espècies.
* Gènere Urosphena, amb tres espècies.
* Gènere Hemitesia, amb dos espècies.
Tanmateix, altres obres taxonòmiques com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), no reconèixen la família dels cètids i consideren que tots els seus membres estan inclosos en la dels escotocèrtids (Scotocercidae), amb 37 membres, car hi inclouen també totes les espècies que el COI considera que pertanyen als eritrocèrcids (Erythrocercidae) i els hílids (Hyliidae), a més de la Prínia del desert.

## Referències

* ↑ «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 628-630. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Morrió

«Morrió» té aquests significats:
* Morrió (castellanisme) o boç o morral, accessori que es posa al musell d'un animal per a impedir-lo de mossegar
* Morrió (casc), casc militar elevat, amb cresta i ala perimetral d'extrems en punta
* Morrió (indumentària), lligadura cilíndrica alta i sense ala
* Morrió o morralló, peça convexa en forma d'engraellat que es col·loca a l'eixida de les canonades (desembocadura, (eixauc o embornal) o en un aparell d'aspiració, i fa de filtre per a evitar embussaments
# Simon Njami

Simon Njami (Lausanne, 1962) és un escriptor, crític d'art i comissari d'exposicions suís. Entre els seus projectes expositius més recents destaquen Africa Remix (2004-2006); el primer Pavelló Africà a la Biennal de Venècia (2007), i Un somni útil: 50 anys de fotografia a l'Àfrica (2010). Njami ha estat cofundador i redactor en cap de Revue Noire i director artístic de les “Rencontres Africaines de la Photographie” de Bamako. La seva darrera obra publicada és una biografia de Leopold Sédar Senghor (París, Fayard, 2007).

## Referències

* ↑ «Simon Njami». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Criolls de Sotavento

Criolls de Sotavento és el nom donat al conjunt de dialectes del Crioll capverdià, parlat en les illes de Sotavento. Comprèn els criolls de la Brava, del Fogo, de Santiago i del Maio.
Algunes característiques dels criolls de Sotavento:
* L'aspecte imperfectiu del passat és format col·locant la partícula del passat ~ba lligada al verb: tâ + V+ba.
* El pronom personal per a la segona persona del plural és nhôs.
* El pronom personal subjecte de la primera persona del singular està representat per una nasalització. Ex.: m’ andâ pronunciat [ƞ ɐ̃ˈdɐ] en comptes de [m ɐ̃ˈdɐ] «eu andei», m’ stâ tâ sintí pronunciat [ƞ stɐ tɐ sĩˈti] en comptes de [m stɐ tɐ sĩˈti] «eu estou a sentir», m’ labába pronunciat [ƞ lɐˈbabɐ] en comptes de [m lɐˈbabɐ] «eu lavara».
* El pronom personal complement de la primera persona del singular desapareix però nasalitza la vocal anterior. Ex.: lebâ-m’ pronunciat [leˈbɐ̃] em vez de [leˈbɐm] «levar-me», metê-m’ pronunciat [meˈtẽ] en comptes de [meˈtem] «meter-me», cudí-m’ pronunciat [kuˈdĩ] en comptes de [kuˈdim] «responder-me», pô-m’ pronunciat [põ] en comptes de [pom] «pôr-me», bumbú-m’ pronunciat [bũˈbũ] en comptes de [bũˈbum] «pôr-me às costas».
# Jupiter Ganymede Orbiter

El Jupiter Ganymede Orbiter va ser part del projecte internacional Europa Jupiter System Mission (EJSM). El Jupiter Ganymede Orbiter (JGO) va ser proposat com a sonda orbitadora per l'ESA per a ser enlairat a l'espai en el 2020. Els plans de la missió inclouen estudis detallats dels satèl·lits de Júpiter Ganimedes i Cal·listo com també la magnetosfera joviana.
Aquesta missió va ser reemplaçada per la Jupiter Icy Moon Explorer.

## Vegeu també

* Europa Jupiter System Mission
* Júpiter
* Ganimedes
* Europa

## Referències

* 1 2 3 4 Anil K. Maini, Varsha Agrawal - Satellite Technology: Principles and Applications (2010) - Page 584 (Google Books Link)
* ↑ ESA - Selection of the L1 mission - April 17, 2012

## Enllaços externs

* EJSM @ NASA Arxivat 2011-08-03 a Wayback Machine.
Agència Espacial Europea :
# Quartet (estrofa)

El quartet és una estrofa de quatre versos d'art major (9 o més sil·labes per vers) amb rima consonant, on rimen el primer vers amb el quart i el segon amb el tercer: (ABBA) o bé rimen tots quatre (AAAA), el primer amb el tercer i el segon amb el quart (ABAB), o el primer amb segon i el tercer amb el quart (AABB). Generalment la rima és però ABBA o ABBA. Si és d'art menor (de 8 síl·labes o menys) s'anomena quarteta, tot i que la tradició catalana medieval, en la Mètrica Catalana, no tenia en compte aquesta distinció. El quartet com a tal s'ha usat independentment, però el seu ús més comú ha estat formant part d'un poema més llarg com el sonet.

## Exemple de quartet

Que jo mateixa, si no fos tan llega,
En lletra clara contaria el fet.
Temps era temps hi hagué la vaca cega:
Jo sóc la vaca de la mala llet. Pere Quart

## Combinacions mètriques
### Quartets isomètrics (un sol tipus de vers)

* Alexandrins (vers de 12 síl·labes) :
« Le soir tombait, un soir équivoque d'automne :
Les belles, se pendant rêveuses à nos bras,
Dirent alors des mots si spécieux, tout bas,
Que notre âme, depuis ce temps, tremble et s'étonne. » Les ingénus – Verlaine, Les fêtes galantes
* Decasíl·labs (vers de 10 síl·labes) :
* Octosíl·labs (vers de 8 síl·labes) :
* Heptasíl·labes (vers imparells de 7 síl·labes) :
* Pentasíl·labs (vers imparell de 5 síl·labes) :
* i d'altres encara de parells o imparells : tetrasíl·labs de 4 síl·labes, 9 síl·labes…..

### Quartets heteromètrics

Les combinacions són extremadament variables, per exemple :
* 8/8/12/8 síl·labes :
* 12/12/12/6 syllabes :
« Un soir, t'en souvient-il ? nous voguions en silence, On n'entendait au loin, sur l'onde et sous les cieux, Que le bruit des rameurs qui frappaient en cadence Tes flots harmonieux. » Le lac (Lamartine)
* 12/6/12/6 síl·labes :
* 6/6/2/6 síl·labes :
* 12/3 síl·labes :
* versos lliures :

### Quartet aïllat

El quartet es pot usar sol i aleshores constitueix un petit poema complet com n'hi molts exemples des de l'Edat Mitjana:
* Per exemple en François Villon :
« Je suis François, dont il me poise Né de Paris emprès Pontoise Et de la corde d'une toise Saura mon col que mon cul poise »
* En Nostradamus en les seves Centuries :
« Le lyon ieune le vieux surmontera, En champ bellique par singulier duelle: Dans cage d'or les yeux luy creuera, Deux classes vne, puis mourir, mort cruelle. » (I, 35)
* En forma d'epigrama en Voltaire :
« L'autre jour au fond d'un vallon, Un serpent piqua Jean Fréron ; Que croyez-vous qu'il arriva ? Ce fut le serpent qui creva. »

## Referències

* ↑ «Mètrica i versificació». Arxivat de l'original el 2013-03-22. [Consulta: 7 setembre 2012].
# Morritort

El morritort, morrissà, nasitort (rossellonès), endivieta (valencià) o creixen de jardí (Lepidium sativum) és una espècie de planta amb flors de la família brassicàcia amb les fulles comestibles. Als Països Catalans és una planta subespontània (morritort ver) com a residu de conreus en temps pretèrits. És una planta de cicle anual que arriba a fer 60 cm d'altura, les flors són de blanques a rosades i fan només 2 mm i es disposen en raïms. El morritort es conrea de forma comercial a Alemanya, Anglaterra, França, els Països Baixos i Escandinàvia.

## Usos culinaris

El valor nutritiu és: Energia 134 Kj, proteïna 2,6 g, greix 0,7 g, glúcid 5,5 g, fibra alimentària 1,1 g, calci 81 mg, ferro 1,3 mg, vitamina C 69 mg, vitamina A 346 ug, folat 80 ug. S'utilitza cru en entrepans i amanides i cuit en sopes. També es mengen els brots i les síliqües fresques o seques com a assaonador. A l'Índia es fan servir en el sistema medicinal tradicional ayurveda.

## Vegeu també

* Llista de plantes de fulla comestible

## Referències

* ↑ https://dcvb.iec.cat
* ↑ Reig, Eugeni S. El valencià de sempre. Alzira: Edicions Bromera, 2015, p. 270-271. ISBN 978-84-9026-179-8.
* ↑ Cassidy, Frederic Gomes and Hall, Joan Houston. Dictionary of American regional English, Harvard University Press, 2002. Page 97. ISBN 0-674-00884-7 i ISBN 9780674008847
* ↑ Staub, Jack E, Buchert, Ellen. 75 Exceptional Herbs for Your Garden Published by Gibbs Smith, 2008 ISBN 1-4236-0251-X i ISBN 9781423602514
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països catalans Barcelona, 1990
* 1 2 3 Vegetables of Canada. NRC Research Press. ISBN 0-660-19503-8 i ISBN 9780660195032
* ↑ Boswell, John T. and Sowerby, James. English Botany: Or, Coloured Figures of British Plants. Robert Hardwicke, 1863. Page 215.
* ↑ Hirsch, David P.. The Moosewood Restaurant kitchen garden: creative gardening for the adventurous cook. Ten Speed Press, 2005 ISBN 1-58008-666-7 i ISBN 9781580086660

## Enllaços externs

* Time-lapse video showing garden cress growth
* FAO Arxivat 2010-07-09 a Wayback Machine.
# Sterling (Colorado)

Sterling és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2005 tenia 12.589 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sterling tenia 11.360 habitants, 4.604 habitatges, i 2.790 famílies. La densitat de població era de 638,4 habitants per km².
Dels 4.604 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 39,4% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.337 $ i la renda mediana per família de 39.103 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.921 $ mentre que les dones 20.508 $. La renda per capita de la població era de 15.287 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Enispa

Enispa (en grec antic Ἐνίσπη) era una antiga ciutat d'Arcàdia que Homer esmenta al «Catàleg de les naus» com una de les ciutats que van participar en la guerra de Troia en un contingent comandat pel rei Agapènor. La qualifica de «ventosa», pels vents forts que hi havia.
No es coneix la seva situació exacta. Pausànias diu que no era correcta la localització que la col·locava en una illa del riu Ladó, perquè aquest riu no tenia illes prou grans per situar-hi una ciutat.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 666. ISBN 9788441224223.
* ↑ Homer. Ilíada, II, v. 606.
* ↑ Smith, William (ed.). «Enispe». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VIII, 25.12.
# Stephan Ladislaus Endlicher

Stephan Ladislaus Endlicher (24 de juny de 1804, Preßburg - 28 de març de 1849, Viena) fou un botànic d'Àustria, numismàtic i sinòleg. Fou director del Jardí Botànic de Viena.
Estudià teologia i rebé els ordes menors. El 1828 treballà a la Biblioteca Nacional d'Àustria per reorganitzar-ne la col·lecció de manuscrits. Concurrentment estudià història natural, en particular botànica, i llengües de l'Est Asiàtic, escrivint fonaments de la gramàtica xinesa.
El 1840 fou professor i director del Jardí Botànic de Viena. Escrigué una descripció detallada del Regne Vegetal, segons el sistema natural, per aquella època una excel·lent descripció. Com ho proposà Endlicher, conté imatges al text. Fou publicat juntament amb la reimpressió de "Fonaments de Botànica" ("Grundzüge de Botanik") de Franz Unger.
Fou un pilar fonamental en establir l'Acadèmia Imperial de Ciències (Akademie der Wissenschaften), però es decebé en les seves expectatives en ser-ne nomenat president el Baró Joseph Hammer von Purgstall, i renuncià en una baralla.
Conegut liberal, fou mitjancer durant la revolució del 1848, però fou forçat a anar-se'n de Viena per un temps. El 1848 fou membre del Parlament de Frankfurt i assembleista a Kroměříž.
Conformà el diari botànic Annalen des Wiener Museums der Naturgeschichte (1835 i segueix).
Descrigué molts nous gèneres de plantes, potser la seva més notable disquisició fou el gènere Sequoia. El gènere Endlicheria de la família de les lauràcies fou anomenat així en honor seu.

## Treballs destacats

* Genera Plantarum Secundum Ordines Naturales Disposita (1836-50)
* Enumeratio plantarum quas in Novae Hollandiae ora austro-occidentali ad fluvium Cygnorum et in sinu Regis Georgii collegit Carolus Liber Baro de Hügel (1837)
* Synopsis Coniferarum (1847)

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* Perfil d'Endlicher (Enciclopèdia Catòlica)
* Obres digitalitzades d'Endlicher a Botanicus.org Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Bibliografia detallada de WorldCat
# Districte de Tacabamba

El districte de Tacabamba és un dels vint que conformen la província de Chota, ubicada al departament de Cajamarca, al Nord del Perú. Limita pel Nord amb el districte d'Anguía; per l'Est amb el districte de Chimbán; pel Sud amb els districtes de Paccha i Conchán; i per l'Oest amb el districte de Chiguirip. Tenia 15 704 hab. segons el cens del 2017.

## Esdeveniments històrics

* Fundació de Tacabamba -- 1545 (Diego Ladrón de Guevara)
* Fundació del Districte de Tacabamba -- Llei del 13 d'octubre del 1891
* Nom -- Sant Bartolomeu de Tacabamba

## Govern actual

Actualment, l'alcalde de Tacabamba es el mestre Walter Agip Rojas, que va ser escollit a les Eleccions Municipals de Tacabamba 2019. I té un mandat de 4 anys, per tant, la seva legislatura finalitzarà l'any 2023.

## Geografia

Tacabamba té una densitat d'uns 89,02 hab/km² i també disposa d'un riu que també porta el nom de Tacabamba. Més conegut com Riu de Tacabamba.

## Demografia

El districte de Tacabamba té aproximadament una població de 15.704 habitants. I a la capital del districte, a Tacabamba té uns 3019 habitats segons el cens, que es va fer l'any 2017.

## Divisió administrativa

El districte de Tacabamba, situat a Chota, està format per els següents centres poblats:
* Tacabamba (capital)
* Hualango
* San Luis de Puña
* Azafrán
* Santa Rita
* Puña
* Nuevo Oriente
* Santo Domingo
* San Pablo
* Lanchepampa
* Ramospampa
* Pilco
* Progresopampa
* San Juan de Tacabamba
* Agua Brava
* Vilcasit
* Palma Grande
* Succhapampa
* Jalcanungo
* Cardón
* Palma Chica
* La Laguna
* Solugán
* Choaguit
* Nuevo San Martín
* Chuspa
* Alicompata
* El Sauce (Saucepampa)
* Vista Alegre
* San Francisco
* Cumpampa
* El Naranjo Bajo
* Naranjo Alto
* Las Tunas
* Granero
* La Chamana
* La Libertad
* Peña Blanca
* La Quinta
* Luzcapampa
* Laurel
* El Carbón
* Ayaque
* Chucmar Alto
* Bellavista
* San Juan de Nungo
* Chucmar
* Pusanga
* Las Palmeras
* Alto Verde
* El Verde
* Nuevo Porvenir
* Lanchecucho
* Dinamarca
* Unión Pucara
* Sexe
* Pampa Grande
* La Pucara
* Santa Rosa de Pucara
* Miraflores
* Los Alisos
* Centro Palma
* Palma Conchud
* La Colca
* Nuevo Oriente
* Las Tunas Alto
* Cardón Bajo
* El Arenal
* Sierra Andina
* Uñigán
* El Lanche
* Urubamba

## Persones rellevants

* César Acuña Peralta, polític i empresari
* Pedro Castillo Terrones, anterior President de la República del Perú

## Enllaços externs

* https://www.gob.pe/munitacabamba
# Volta a la Corunya

La Volta a la Corunya (en gallec Volta á Coruña) és una cursa ciclista per etapes que es disputa a la província de la Corunya (Galícia). Té categoria amateur i està organitzada per la Diputació de la Corunya.
El 2015 va celebrar la 14a edició.

## Palmarès

| Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| 2002 | José Miguel Elías | | |
| 2003 | Sergio Domínguez | Juan Antonio Pastor | Gerardo D. García |
| 2004 | Gerardo D. García | Juan Antonio Pastor | Gustavo Rodríguez |
| 2005 | Luis Fernández Oliveira | Gustavo Rodríguez | Diego Gallego |
| 2006 | Luis Amarán | Carlos Oyarzún | Eduardo González |
| 2007 | Alejandro Paleo | Mikel Nieve | Carlos Oyarzún |
| 2008 | Pedro Palou | Luis Maldonado | David Gutiérrez |
| 2009 | José Vicente Toribio | José Antonio Cerezo | Enrique Salgueiro |
| 2010 | Pablo Torres Muiño | Antonio Olmo Menacho | Jon Gárate |
| 2011 | Kirill Sveshnikov | José David Martínez | Raúl García de Mateos |
| 2012 | Ángel Vallejo | Jorge Martín Montenegro | David Francisco Delgado |
| 2013 | José de Segovia | Alberto Gallego | Raúl García de Mateos |
| 2014 | José de Segovia | Pedro Merino | Alberto Gallego |
| 2015 | Pedro Merino | Fernando Barceló | Mikel Iturría |
| 2016 | Oleksandr Sheydyk | José Manuel Gutiérrez | Antonio Angulo |
| 2017 | Martín Lestido | Adrián Trujillo | Aydar Zakarin |

## Referències

* ↑ «La XIV Volta Ciclista a Coruña, nueva cita del calendario élite y sub23». rfec.com, 13-05-2015 [Consulta: 29 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Morvois

El Morvois fou una comarca francesa de l'edat mitjana centrada a Pont-sur-Seine, esmentada el 574 com Duodecim Pontes (Dotze Ponts) en al·lusió a la via que permetia travessar el riu; el territori formava el pagus Mauripensis, citat per primer cop el 841, que s'anomena Morvois en la forma francesa (Mauri pasa a mori iensis a ois) agafat del Mauriopis vicus (citat el 587); la part meridional del pagus constituïa el mont Mauriopes i potser el vicus estava situat a la muntanya o rodalia. La Taula de Peutinger situa allí Riobe que podria ser uns transcripció parcial de Mau Riobe (Mauriobe, a l'època merovíngia la "p" va passar a "b").
Apareix esmentat com a comtat per primer cop el 841 sota un comte Eccard que va governar uns vint anys (vers 840-859) i era senyor de Perrecy (839-877); Eccard fou després comte de Chalon (863-877) i de Mâcon (870-877). A finals del segle X apareix Gueric I el fill del qual Gueric II "le Sor" (forma antiga de "el Ros") conegut com a Gueric II d'Avesnes, va morir el 1066. Era net de Berta de Morvois (també àvia de Gerard del Rosselló); vers 1020 va ocupar Leuze on fou castellà pel comte de Flandes, i se li va atorgar el comtat de Burbant.

## Referències

Michael Roblin, Histoire du peuplement et de l'habitat en France aux époques anciennes, a "École practique d'hautes études, Annuaire 1976-1977", en línia a Google Llibres