OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions parlamentàries de Mònaco de 2018

Les eleccions parlamentàries de Mònaco van celebrar l'11 de febrer de 2018 per a escollir els 24 diputats del Consell Nacional de Mònaco per a un període de 5 anys.

## Sistema electoral

Tenen dret a vot totes les persones amb nacionalitat monegasca majors de 18 anys. Els 24 diputats es presenten en llistes obertes i s'escullen de la següent manera:
* Els primers 16 diputats s'escullen per escrutini majoritari plurinominal a una volta. Són escollits els diputats amb més vots.
* Els 8 diputats restants són escollits per representació proporcional entre aquells partits que hagin obtingut més d'un 5% dels vots.

## Resultats

Escons :
| Partit | Partit | Total | % | +/– | Total | +/– |
| | Primo! Prioritat Mònaco | 63.806 | 57,7 | +57,7 | 21 | +21 |
| | Horitzó Mònaco | 28.858 | 26,1 | –24,2 | 2 | –18 |
| | Unió Monegasca | 17.895 | 16,2 | –22,8 | 1 | –2 |
| Total | Total | 110.559 | 100 | – | 24 | 0 |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 4.822 | 94,6 | | | |
| Vots en blanc | Vots en blanc | 100 | 2,0 | | | |
| Vots nuls | Vots nuls | 175 | 3,4 | | | |
| Vots totals | Vots totals | 5.097 | 100 | | | |
| Cens/participació | Cens/participació | 7.042 | 70,4 | | | |
| Font: Mairie de Monaco Arxivat 2020-10-20 a Wayback Machine., Mairie de Monaco Arxivat 2020-10-20 a Wayback Machine. |||||||

## Referències

* ↑ «Mairie de Monaco - Dimanche 11 février 2018 - Elections nationales 2018». Arxivat de l'original el 2018-02-13. [Consulta: 12 febrer 2018].
* ↑ IPU - Electoral system

## Enllaços externs

* Resultats electorals Arxivat 2020-10-20 a Wayback Machine.
# Eleccions parlamentàries de Somalilàndia de 2021

Les eleccions parlamentàries de Somalilàndia de 2021 es van celebrar el 31 de maig de 2021, juntament amb les eleccions municipals.
Les eleccions s'havien programat i posposat provisionalment en nombroses ocasions des de les últimes eleccions parlamentàries de 2005. Recentment, la votació es va programar per al març i després per a l'agost de 2019, abans que la Comissió Electoral Nacional declarés que no podia celebrar-se aquell any.
El 12 de juliol de 2020, els tres principals partits polítics de Somalilàndia van arribar a un acord per a celebrar eleccions parlamentàries i locals a finals d'any. Després de diverses setmanes de negociacions amb la Comissió Electoral Nacional sobre la viabilitat d'organitzar-les en aquest termini, es va fixar la data revisada de maig de 2021.

## Referències

* ↑ editor. «Somaliland sets date for Parliamentary and Local Council Elections» (en anglès americà), 03-02-2021. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Somaliland votes next week. Its biggest challenges come after the election. The Washington Post, 10 November 2017
* ↑ «Parliamentary election may be delayed more than a year in Somaliland». , 15-08-2019 [Consulta: 10 febrer 2021]. Arxivat 25 de maig 2021 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-08-16. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ «Somaliland’s political parties agreement - Somalia» (en anglès).
* ↑ «Somaliland: Political Parties Order NEC to Prepare a Late 2020 Election Schedule within a Fortnight». Somaliland Sun, 12-07-2020. [Consulta: 17 setembre 2020].
* ↑ «Major stakeholders unable to reach a truce on Somaliland’s election date», 15-08-2020. [Consulta: 17 setembre 2020].
* ↑ «Somaliland political parties strike deal with Electoral Commission over elections», 24-08-2020. [Consulta: 17 setembre 2020].
# Eleccions parlamentàries finlandeses de 1908

Les eleccions parlamentàries finlandeses del 1908 es van celebrar el dia 8 d'abril de 1908. El partit més votat fou el socialdemòcrata.
El tsar rus Nicolau II havia dissolt el primer parlament finlandès modern i democràtic després que el president, Pehr Evind Svinhufvud, segons l'opinió del tsar, no li havia mostrat prou respecte a l'obertura de la sessió parlamentària. La majoria dels finlandesos, inclosos la majoria dels parlamentaris, s'oposaven a la russificació, però no eren gens d'acord sobre la manera d'oposar-s'hi eficaçment.

## Resultats

Resultats electorals del 8 d'abril de 1908 al Parlament finlandès
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit Socialdemòcrata de Finlàndia | 310.826 | 38,40 | 83 | - |
| | Partit Finlandès | 205.892 | 25,44 | 55 | - |
| | Partit dels Joves Finlandesos | 115.201 | 14,23 | 26 | - |
| | Partit Popular Suec | 103.146 | 12,74 | 24 | - |
| | Lliga Agrària | 51.756 | 6,39 | 10 | - |
| | Lliga de Treballadors Cristians | 18.848 | 2,33 | 2 | - |
| | Altres | 3.772 | 0,47 | - | - |
| | Total (participació 64,4%) | 809.441 | 100.0 | 200 | |
| Font: Tilastokeskus (www.stat.fi 2005) ||||||

## Referències

* 1 2 Mackie, Thomas T.; Roose, Richard. The International Almanac of Electoral History (en anglès). Springer, p. 243. DOI 10.1007/978-1-349-09851-4.
* ↑ Clements, Jonathan. A Short History of Finland (en anglès). Londres: Haus Publishing, 2023. ISBN 978-1-913368-66-1.
* ↑ Kovaliov, Denis «The Struggle against Tsarism: the “Taras Fraternity” and the “Kagaali”-movement» (pdf) (en anglès). Evropský filozofický a historický diskurz, 01-01-2019.
# Elionor d'Anglaterra

* Per a altres significats, vegeu «Elionor d'Anglaterra (desambiguació)».
Elionor d'Anglaterra o Elionor Plantagenet (Domfront, França, 1162 - Burgos, 1214) fou princesa d'Anglaterra i reina consort de Castella (1177-1214).

## Biografia

Va néixer el 13 d'octubre de 1162 al castell de Domfront, a la Normandia, França, i fou la segona filla d'Enric II d'Anglaterra i de la seva dona, Elionor d'Aquitània. Fou germanastra maternal de Maria de Xampanya i Alix de França, fills ambdós del primer matrimoni de la seva mare amb Lluís VII de França. Així mateix era germana d'Enric II el Jove, Matilde d'Anglaterra, Godofred II de Bretanya, Joana d'Anglaterra i dels reis Ricard I d'Anglaterra i Joan I d'Anglaterra. Va tenir un altre germà, Guillem (1153-1156), que no va sobreviure a la infantesa.
La major part de la infantesa d'Elionor va transcórrer entre Anglaterra i França i va residir permanentment durant dos anys a la cort de sa mare a Poitiers.

## Núpcies i descendents

El 1170 amb vuit anys la prometeren amb Alfons VIII de Castella, amb qui es casà el 21 de setembre de 1177 a la catedral de Burgos. Aquest matrimoni es realitzà per tal d'assegurar la frontera dels Pirineus. D'aquest matrimoni tingueren 11 fills:
* la infanta Berenguera de Castella (1180-1246), reina de Castella (1180-1246), casada el 1197 amb Alfons IX de Lleó
* l'infant Sanç de Castella (1181)
* la infanta Sança de Castella (1182-1184)
* la infanta Urraca de Castella (1186-1220), casada el 1206 amb Alfons II de Portugal
* la infanta Blanca de Castella (1188-1252), casada el 1200 amb Lluís VIII de França
* l'infant Ferran de Castella (1189-1211)
* la infanta Mafalda de Castella (1191-1204)
* l'infant Enric de Castella (1192)
* la infanta Elionor d'Anglaterra (1202-1244), casada el 1221 amb Jaume I el Conqueridor
* l'infant Enric I de Castella (1204-1217), rei de Castella
* la infanta Constança de Castella (?-1243), abadessa del monestir cistercenc de Las Huelgas, fundat pel seu pare
La seva filla Elionor, casada amb el comte-rei d'Aragó, fou la que heretà la influència política de la seva mare, regnant al costat del seu marit.
Elionor persuadí la seva filla Berenguera de casar-se amb el rei de Lleó en interès de la pau. Quan Alfons VIII de Castella va morir, Elionor estava tan enfonsada que no pogué presidir l'enterrament del seu marit. La seva filla Berenguera fou la que va presidir la cerimònia. Elionor llavors va caure malalta i morí el 31 d'octubre de 1214, tan sols vint-i-vuit dies després del seu marit, sent enterrada al Monestir de Las Huelgas, prop de Burgos.

## Referències

* 1 2 Bowie, Colette. Leonor Plantagenet : reina de Castilla; leona de Inglaterra (en castellà). Madrid: Sílex, 2020, p. 13,14. ISBN 978-84-18388-22-4.
# Eppendorf

«Eppendorf» té aquests significats:
* Eppendorf AG, empresa de biotecnologia i de material de laboratori, establerta a Hamburg
* Eppendorf™ o tub de microcentrífuga, contenidor cilíndric de plàstic, amb un fons cònic i una tapa unida al cos del tub per evitar el seu despreniment
* Toponímia:
** Eppendorf (Hamburg), barri al districte d'Hamburg-Nord a Hamburg
** Eppendorf (Saxònia), municipi de Saxònia
** Eppendorf (Bochum), barri de la ciutat de Bochum
** Eppendorf (Haltern), barri de la ciutat de Haltern am See
** Eppendorf (Hilter), barri de Hilter a Baixa Saxònia
# Encinas de Abajo

Encinas de Abajo és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 765 | 689 | 659 | 647 |
# Escoles Municipals (Canet de Mar)

Les Escoles Municipals és una escola pública de Canet de Mar (Maresme). L'edifici és una obra modernista protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Edifici

Es tracta d'un edifici de planta baixa i dos pisos. La part central de l'edifici fa d'eix de simetria: amb la porta principal d'accés al centre, al primer pis hi ha un gran finestral, al segon pis tres finestres i el coronament de forma mixtilína El totxo a sardinell està present tant a les obertures com a la línia de forjat i a la coronació de l'edifici.

## Referències

* ↑ «Escoles Municipals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Enric Fernàndez i Gual

Enric Fernández i Gual (Barcelona, 1907 – Ciutat de Mèxic, 17 de juliol de 1973) fou un crític d'art català, exiliat a Mèxic. Era nebot d'Adrià Gual. Fou pare del cineasta Pere Enric «Pedro» Fernández i Miret

## Biografia

Va estudiar dibuix i pintura a Barcelona i durant uns anys treballà com a obrer ebenista. Alhora va treballar com a crític d'art a publicacions com Mirador i el Be Negre, i fou redactor del diari La Rambla en 1936.
Era membre d'Acció Catalana i durant la guerra civil espanyola fou representant d'aquest partit a la Junta de Seguretat Interior de Catalunya. També participà en una comissió de propaganda organitzada pel govern de la Segona República Espanyola que visità Mèxic per a obtenir el seu suport. En acabar la guerra es va exiliar a França i després marxà cap a Mèxic en vaixell Sinaia.
A Mèxic fou vocal de la Comunitat Catalana de Mèxic i treballà inicialment com a administrador de l'Orquestra Simfònica Nacional i del Museu San Carlos, del que en fou conservador el 1958. Alhora fou assessor de l'empresari Carlos Trouyet (1903-1971) en l'adquisició de col·leccions d'obres d'art i treballà com a crític d'art en diverses publicacions mexicanes i a catalanes com Quaderns de l'exili.

## Obres
### Novel·les policíaques

* El crimen de la obsidiana (1942)
* El caso de los Loventheris (1944)
* Asesinato en la playa (1945)
* La muerte sabe de modas (1945)

### Crítica d'art

* Las artes decorativas y su aplicación (1944)
* Repertorio de capiteles mexicanos (1949)
* Cincuenta años de la obra de Diego Rivera
* Crítica de la obra de Tamayo
* La pintura de Fanny Rabel (1968)
* La pintura de cosas naturales (1973)
* El arte de estudiar el arte (1987)

### Traduccions

* The Azteca, de Victor Wolfgang von Hagen (1958)

## Referències

* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 267-268.
* ↑ «Enric Fernàndez i Gual». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Neurohipòfisi

La hipòfisi posterior o neurohipòfisi és el lòbul posterior de la hipòfisi que forma part del sistema endocrí. La hipòfisi posterior no és glandular com ho és l'adenohipòfisi. En canvi, és en gran part una col·lecció de projeccions axonals de l'hipotàlem que acaben darrere de l'adenohipòfisi i serveixen com a lloc per a la secreció d'hormones neurohipofisiàries (oxitocina i vasopressina) directament a la sang. El sistema hipotalamoneurohipofisiari està format per l'hipotàlem (el nucli paraventricular i el nucli supraòptic), la neurohipòfisi i aquestes projeccions axonals.

## Funció

És la secreció hormonal. Es considera clàssicament dues hormones relacionades amb la hipòfisi posterior: l'oxitocina i la vasopressina.
| Hormona secretada | Abreviatura | Tipus de substància química | Funció principal |
| Oxitocina | | Pèptid | En les dones estimula la contracció dels músculs uterins durant el part, la secreció de llet i conductes maternals. En els homes facilita l'ejaculació d'esperma. |
| Vasopressina (hormona antidiürètica) | ADH | Pèptid | Incrementa la permeabilitat a l'aigua en el túbul contornejat distal i el conducte col·lector de la nefrona, promovent la reabsorció d'aigua en els ronyons i comprimeix les arterioles |

## Referències

* 1 2 «Chapter 10: Neural and Neuroendocrine Control of the Internal Milieu». A: Sydor A, Brown RY. Molecular Neuropharmacology: A Foundation for Clinical Neuroscience. 2nd. New York: McGraw-Hill Medical, 2009, p. 246, 248–259. ISBN 9780071481274.

## Vegeu també

* Adenohipòfisi
# Nana blava (desambiguació)

«Nana blava» té aquests significats:
Pot referir-se a un dels següents objectes astronòmics:
* una Galàxia nana blava compacta
* Un tipus d'estrella primerenca de la seqüència principal.
* una estrella nana blava (etapa de nana roja), una etepa hipotètica de l'evolució estel·lar de les estrelles nanes roges.
# Nick Kergozou

Nicholas "Nick" Kergozou (Invercargill, 8 de desembre de 1994) és un ciclista de Nova Zelanda, que s'ha especialitzat en el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2015
** Campió d'Oceania en Persecució per equips (amb Cameron Karwowski)
** Campió d'Oceania en Persecució per equips (amb Hayden Roulston, Luke Mudgway i Aaron Gate)
* 2017
** Campió de Nova Zelanda en Persecució per equips

### Resultats a la Copa del Món

* 2017-2018
** 1r a Milton i Santiago de Xile, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour of the Great South Coast

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Niebla y sol

Niebla y sol és una pel·lícula espanyola de 1951 dirigida per José María Forqué. Comptava com a protagonista amb Antonio, el ballarí. El guió fou realitzat per José María Forqué, Pedro Lazaga i Horacio Ruiz de la Fuente.

## Argument

El compositor Jaime es retira a un petit poble de Galícia per la malaltia de la seva esposa, Isabel. Allí compondrà un ballet pels ballarins Antonio i Rosario, ja que els ho va prometre. Isabel, alhora, es retroba amb un antic amant, qui li demana que torni amb ella, però ella s'hi nega i empitjora la seva malaltia. En morir deixa una carta a Jaime on li confessa la seva infidelitat i li demana perdó, i aquest, enfurismat, s'enfronta violentament a l'amant de la seva esposa.

## Repartiment

* Antonio
* Xan das Bolas
* Modesto Cid
* Roberto Font
* Mara Jerez
* Francisco Melgares
* José María Mompín
* Carlos Muñoz - Jaime
* Consuelo de Nieva
* María Dolores Pradera
* Rosario
* Asunción Sancho - Isabel
* Julio Sanjuán
* Aníbal Vela

## Referències

* ↑ Mira p.134

## Bibliografia

* Mira, Alberto. Historical Dictionary of Spanish Cinema. Scarecrow Press, 2010.
# Niederanven

Niederanven (luxemburguès Nidderaanwen) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Luxemburg. Comprèn els nuclis urbans de Niederanven, Ernster, Hostert, Oberanven, Rameldange, Senningen, Senningerberg i Waldhof.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| Luxemburguesos | 3.008 | 55,30% |
| Forasters | 2.431 | 44,70% |
| - Portuguesos | 320 | 5,88% |
| - Francesos | 258 | 4,74% |
| - Italians | 195 | 3,59% |
| - Belgues | 244 | 4,49% |
| - Alemanys | 424 | 7,80% |
| - Iugoslaus | 66 | 1,21% |
| - Altres | 924 | 16,99% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 5.439 |
| 01/01/2002 | 5.446 |
| 01/01/2003 | 5.412 |
| 01/01/2004 | 5.334 |
| 01/01/2005 | 5.342 |
| 01/01/2006 | 5.449 |
| 01/01/2007 | 5.457 |
| 01/01/2008 | 5.530 |
| 01/01/2009 | 5.507 |
| 01/01/2010 | 5.435 |
| 01/01/2011 | 5.424 |
| 01/01/2012 | 5.475 |
| 01/01/2013 | 5.552 |
| 01/01/2014 | 5.663 |
| 01/01/2015 | 5.737 |
| 01/01/2016 | 5.866 |
| 01/01/2017 | 6.090 |
| 01/01/2018 | 6.156 |

## Agermanaments

Niederanven és membre fundador del Douzelage, una associació d'agermanament de 23 municipis d'arreu de la Unió Europea. Aquest agermanament actiu va començar el 1991 i s'hi convoquen esdeveniments regulars, com un mercat de productes de cadascun dels països i festivals.
| Altea, País Valencià Bad Kötzting, Alemanya Bellagio, Itàlia Bundoran, República d'Irlanda Chojna, Polònia Granville, França Holstebro, Dinamarca Houffalize, Valònia | Judenburg, Àustria Karkkila, Finlàndia Kőszeg, Hongria Marsaskala, Malta Meerssen, Països Baixos Oxelösund, Suècia Prienai, Lituània | Préveza, Grècia Sesimbra, Portugal Sherborne, Anglaterra Sigulda, Letònia Sušice, República Txeca Türi, Estònia Zvolen, Eslovàquia |

## Referències

* ↑ «Douzelage.org: Home». www.douzelage.org. [Consulta: 21 octubre 2009].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 «Douzelage.org: Ciutats membres». www.douzelage.org. Arxivat de l'original el 2009-04-06. [Consulta: 21 octubre 2009].
# Nechelyustovita

La nechelyustovita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la lamprofil·lita. Rep el nom en honor de Georgii Nikolayevich Nechelyustov (Георгия Николаевича Нечелюстова) (n. 1939).

## Característiques

La nechelyustovita és un silicat de fórmula química (Ba,Sr,K)₂(Na,Ti,Mn)₄(Ti,Nb)₂(Si₂O₇)₂O₂(O,H₂O,F)₂·4.5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2006. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nechelyustovita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina d'apatita de Kirovskii, situada al mont Kukisvumtxorr, dins el massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nechelyustovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2019].
# Nombre de Proth

En teoria dels nombres, un nombre de Proth, anomenat així en honor del matemàtic francès François Proth, és un nombre enter de la forma:
    $k\cdot 2^{n}+1$
on $k$ és un enter positiu senar i $n$ és un enter positiu tal que $2^{n}>k$. Sense aquesta última condició, tots els nombres enters més grans que 1 serien nombres de Proth.
Els primers nombres de Proth són:
    3, 5, 9, 13, 17, 25, 33, 41, 49, 57, 65, 81, 97, 113, 129, 145, 161, 177, 193, 209, 225, 241, ...
Els nombres de Cullen (n·2$^n$+1) i els nombres de Fermat són casos particulars dels nombres de Proth.

## Nombres primers de Proth

Un nombre primer de Proth és un nombre de Proth que és, a la vegada, primer. Els primers nombres primers de Proth són:
    3, 5, 13, 17, 41, 97, 113, 193, 241, 257, 353, 449, 577, 641, 673, 769, 929, 1153, 1217, 1409, 1601, 2113, 2689, 2753, 3137, 3329, 3457, 4481, 4993, 6529, 7297, 7681, 7937, 9473, 9601, 9857.
La primalitat d'un nombre de Proth pot ser avaluada mitjançant el teorema de Proth, que diu que un nombre de Proth $p$ és primer si i només si existeix un nombre enter $a$ tal que es compleix la següent identitat:
    $a^{\frac {p-1}{2}}\equiv -1\ {\pmod {p}}$
El nombre primer de Proth més gran conegut l'any 2010 és el $19249\cdot 2^{13018586}+1$. Va ser descobert per Konstantin Agafonov a través de l'aplicació distribuïda Seventeen or Bust., que ho va enunciar el 5 de maig de 2007. És també el nombre primer més gran conegut no nombre de Mersenne.

## Vegeu també

* Nombre de Sierpiński

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Proth Number» a MathWorld (en anglès).
* ↑ (successió A080075 a l'OEIS)
* ↑ (successió A080076 a l'OEIS)
* ↑ Weisstein, Eric W., «Proth's Theorem» a MathWorld (en anglès).
* ↑ Chris Caldwell, The Top Twenty: Proth, from The Prime Pages.
* ↑ Press Release by Seventeen or Bust Arxivat 2016-03-23 a Wayback Machine.. 5 May 2007.
* ↑ Chris Caldwell, The Top Twenty: Largest Known Primes, from The Prime Pages.
# Nombre de Péclet

En la dinàmica de fluids, el nombre de Péclet (Pe) és un nombre adimensional rellevant en l'estudi dels fenòmens de transport en un continu, que relaciona la velocitat d'advecció d'un flux amb la seva velocitat de difusió, sovint de difusió tèrmica.
Rep el seu nom del físic francès Jean Claude Eugène Péclet.
És equivalent al producte del nombre de Reynolds pel nombre de Prandtl en el cas de la difusió tèrmica, i al producte del nombre de Reynolds pel nombre de Schmidt en el cas de la transferència de massa.
Per a la difusió tèrmica, el nombre de Péclet es defineix com:
    $\mathrm {Pe} _{L}={\frac {LV}{\alpha }}=\mathrm {Re} _{L}\cdot \mathrm {Pr}$
Per a la difusió de massa, es defineix com:
    $\mathrm {Pe} _{L}={\frac {LV}{D}}=\mathrm {Re} _{L}\cdot \mathrm {Sc}$
on
   * Re = nombre de Reynolds
   * Pr = nombre de Prandtl
   * L = Longitud característica
   * V = Velocitat
   * α = Difusivitat tèrmica $={\frac {k}{\rho c_{p}}}$
   * D = Difusivitat de massa
i
   * k = Conductivitat tèrmica
   * ρ = Densitat
   * $c_{p}$= Capacitat tèrmica
En aplicacions d'enginyeria, el nombre de Péclet és sovint molt elevat. En tal cas, la dependència del flux en la seva part baixa (downstream) es redueix, i les variables en el flux tendeixen a esdevenir propietats «unidireccionals». Així doncs, quan es modelitzen certes situacions que presenten nombres de Péclet elevats, poden adoptar-se models computacionals més senzills.
Un cert flux presenta sovint diferents nombres de Péclet per a la calor i per a la massa. Aquest fet pot conduir al fenomen de la convecció de doble-difusivitat.
En el context del moviment de partícules el nombre de Péclet també s'anomena nombre de Brenner, amb el símbol Br, en honor de Howard Brenner.

## Referències

* ↑ Patankar, Numerical Heat Transfer and Fluid Flow, ISBN 0891165223, p 102
* ↑ Promoted by S. G. Mason in publications from circa 1977 onward, and adopted by a number of others.

## Vegeu també

* Nombre de Bodenstein
* Nombre de Damköhler