OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Laporta (Alcoi)

* No s'ha de confondre amb Casa Laporta (Girona) o Casa Laporta (Vilafranca de Conflent).
La Casa Laporta, situada en l'avinguda del País Valencià número 26 de la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), és un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1904, que va ser projectat per l'arquitecte contestà Timoteo Briet Montaud.
És considerada pels experts com la primera obra de tendència modernista a Alcoi. Per aquest motiu, seria l'edifici que va introduir l'estil modernista alcoià a la ciutat. El seu estil formal és l'art nouveau.
El promotor i propietari de l'edifici va ser Josep Laporta Valor. Era germà del pintor alcoià Francesc Laporta i Valor, un dels artistes que va introduir a Alcoi el moviment modernista. El propietari va decidir reformar la seua casa a principis del segle xx, així que va contractar l'arquitecte Timoteo Briet Montagud per al projecte i la direcció.
És un edifici entre mitgeres de xicoteta grandària, amb semisoterrani, entresòl, tres plantes i golfa. L'interior de l'edifici va ser decorat amb unes pintures murals modernistes, les quals hagueren de ser restaurades.
A l'edifici en avinguda País Valencià 30 d'Alcoi, en la mateixa avinguda, es repeteix de forma simètrica la distribució d'aquesta façana. En aquest cas l'habitatge va ser projectat per un mestre d'obres de tradició eclèctica, Jorge Vilaplana Carbonell l'any 1911.
En la part posterior de Casa Laporta trobem unes cotxeres annexes situades a la plaça Emili Sala número 12, que van ser edificades en 1905 pel mateix arquitecte, un any després de la construcció de Casa Laporta. El seu estil també és modernista.

## Referències

* ↑ Doménech Romá, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 301-311. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha en "Ruta del Modernismo". Turismo de Alcoy
* 1 2 3 4 5 Domenech Romà, Jorge (2010). Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales. Editorial Aguaclara. p. 306. ISBN 978-84-613-8233-0.
# Giotto (cràter)

Giotto és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 144 km de diàmetre. Porta el nom del pintor italià Giotto di Bondone (c. 1271-1337), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Giotto». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Genètica del desenvolupament

La genètica del desenvolupament és la part de la genètica que estudia com a partir d'una cèl·lula apareix un organisme complet a nivell intracel·lular i a nivell dels gens i la seva expressió o no expressió. El desenvolupament d'un individu multicel·lular ocorre a partir d'un zigot que prolifera mitjançant mitosi i mitjançant el procés de diferenciació cel·lular. En un principi totes les cèl·lules que constitueixen l'embrió poden convertir-se en qualsevol tipus cel·lular, ja que són cèl·lules amb totipotència, però en la majoria dels individus, després d'algunes divisions de l'embrió, cada cèl·lula determina a quin tipus cel·lular correspondrà i ja no podrà tornar a formar un altre tipus de cèl·lula. Els sis principals organismes model emprats per estudiar el desenvolupament són Escherichia coli (bacteri de l'intestí), Saccharomyces cerevisiae (llevat de la cervesa), Caenorhabditis elegans (nematode), Drosophila melanogaster (mosca de la fruita), Arabidopsis thaliana (planta brassicàcia) i Mus musculus (ratolí). Gens relacionats amb el desenvolupament són, per exemple: homeobox, gens homeòtics, gens hox, gens parahox, gen pax o el gen tinman (Csh) controla el desenvolupament del cor tant en Drosophila com en vertebrats.

## Etapes primerenques en animals

* Fecundació: per fusió de dos gàmetes sorgeix el zigot que acabarà formant un organisme. Dins la fecundació hi ha les fases d'aproximació, activació de l'ovòcit, penetració i amfimixi (en mamífers)
* Segmentació:mitjançant divisions per mitosi es formen primer blastòmers que baixen a l'úter. Divisions successives originen la mòrula i finalment la blàstula. Després de la segmentació ocorre la compactació. Finalment es forma la placenta
* Gastrulació: es formen les tres fulles embrionàries: ectoderma, mesoderma i endoderma.
* Organogènesi: l'embrió experimenta l'organització estructural, es delimiten els òrgans.
* Histogènesi: diferenciació de teixits: epitelial, glandular, conjuntiu, sanguini, muscular i nerviós.

## Vegeu també

* Biologia del desenvolupament
# Genève Rink Hockey Club

El Genève Rink-Hockey Club és un club esportiu de Ginebra (Suïssa), dedicat a la pràctica de l'hoquei sobre patins, fundat l'any 1939. És un dels clubs suïssos més antics i, desprès del Montreux HC, el segon equip amb major nombre de títols.

## Palmarès

* 13 Lligues suïsses (1961-62, 1991-92, 1992-93, 1994-95, 1995-96, 1996-97, 1997-98, 2005-06, 2007-08, 2009-10, 2010-11, 2013-14, 2021-22)
* 15 Copes suïsses (1962, 1985, 1990, 1991, 1992, 1993, 1995, 1999, 2002, 2003, 2007, 2008, 2012, 2013, 2014)
* 1 Supercopa suïssa (2014)

## Enllaços externs

* (francès) Lloc web oficial del club
# Casa Orteu

La Casa Orteu és una obra de la Pobla de Segur (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga casa pairal que ha sofert diferents reformes i ampliacions. L'edificació es desenvolupa en quatre plantes i golfes. La planta més baixa, que es dona a la "corba del mirall", està travessada per un carrer cobert i ocupada per comerços.
L'accés al casal s'efectua per un portal renaixentista que desemboca a una escala central amb coberta de quatre vessants. El ritme d'obertures segueix l'alineació de l'antic palau renaixentista convertit en habitatges.

## Història

Es diu que aquesta casa fou la primera de La Pobla de Segur.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Orteu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Gavilán o paloma

Gavilán o paloma és una pel·lícula mexicana de drama del 1985 dirigida per Alfredo Gurrola. Rep el títol d'una de les millors cançons de José José. Narra l’ascens de la icona de la música mexicana José José des dels seus humils inicis a Ciutat de Mèxic fins a la seva superestrella internacional. Quinze de les cançons de José José són a la banda sonora.

## Sinopsi

José José va néixer en una família mexicana de músics amb talent. El seu pare era un tenor d'òpera alcohòlic i la seva mare era pianista. Creixent als barris difícils de la Ciutat de Mèxic, José va començar la seva carrera com a cantant en serenates i més tard en un trio de jazz. El seu pare va morir i la seva carrera va començar a causa del seu enorme talent. José va començar una relació amb Anel (Bach), una bella actriu jove, però a causa del seu alcoholisme i infidelitats, ella el deixa. José es casa amb Kiki Herrera (Gina Romand), una bella socialista vint anys més gran que ell. Després de diverses baralles i diferències irreconciliables, José la deixa. Després de patir una terrible pneumònia que gairebé va acabar la seva carrera, Anel torna a estar al seu costat i es recupera. Després d'un parell d'anys sense èxit, José va signar un contracte amb una discogràfica important i torna al cim de l'èxit per quedar-s'hi la resta de la seva carrera.

## Repartiment

* José José... José Sosa 'José José'
* Christian Bach ... Anel
* Gina Romand ... Kiki Herrera
* Jorge Ortiz de Pinedo
* Arturo Alegro
* Norma Lazareno
* Rafael Baledón

## Producció

Es va rodar a la Ciutat de Mèxic. No va ser un gran èxit comercial perquè la seva estrena va coincidir amb el Terratrèmol de Mèxic de 1985. Va rebre dues nominacions en la XXVIII edició dels Premis Ariel en la categoria de "Millor actor de repartiment" (Rojo Grau) i "Millor actriu de repartiment" (Gina Romand).

## Referències

* ↑ Christian Bach padeció a José José, El Universal, 1 de març de 2019
* ↑ La cinta "Gavilán o Paloma" mostró a José José sin máscaras, informador.mx, 28 de setembre de 2019

## Enllaços externs

* Gavilán o paloma a YouTube
# Cases de l'Iglésies

Les Cases de l'Iglésies són uns edificis del municipi de Reus (Baix Camp) protegits com a bé cultural d'interès local. A la planta principal hi va haver durant un temps l'emissora "Radio Popular"

## Descripció

És un edifici de planta baixa i tres pisos que ocupa tres números de carrer. En tot el conjunt de les façanes hi ha molts elements clàssics. Els ferros forjats i els capitells existents són els elements més característics. El nombre de mènsules és considerable, repartides entre els balcons i la cornisa que corona l'edifici. Els muntants i llindes de cadascuna de les portes balconeres tenen motllures i dibuixos i segueixen una composició simètrica en les obertures. Els ferros forjats de les baranes dels balcons també són molt rics en la seva ornamentació. Els de la primera planta són correguts quatre i quatre i els de la segona, dos i dos.

## Referències

* ↑ «Edifici "Radio Popular de Reus"». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1-IX-2015].
# Carlos Rangel

Carlos Rangel (Caracas el 17 de desembre de 1929 - 15 de gener del 1988) va ser un periodista i escriptor veneçolà difusor de les idees liberals així com un progressista contrari a les polítiques tercermundistes seguides per molts règims populistes d'Amèrica llatina. Els seus estudis bàsics els cursà en aquesta ciutat però la seva formació superior es desenvolupà als Estats Units i Europa. Graduat com a Bachelor of arts al Bard College i certificat d'Etudes a la Sorbona de París, obtingué també el certificat formal com a traductor. Va ser instructor a la Universitat de Nova York el 1957 i més tard catedràtic de periodisme d'opinió a la Universitat Central de Veneçuela (UCV). El 1960 començà la seva tasca periodística, essent director de la revista Momento i de diversos programes de televisió durant més de vint anys entre els quals es troben "Frente a la prensa", "Buenos días" i "Lo de Hoy". Va ser un dels intel·lectuals més coneguts i controvertits del seu país i de l'àmbit hispano-americà. Va morir de suïcidi a l'edat de 58 anys.
Com a escriptor destaca pels seus assajos "Del buen salvaje al buen revolucionario" i "El tercermundismo"

## Referències

* ↑ pròleg de Jean-François Revel
* ↑ també prologat per Jean-François Revel, inclou una entrevista amb Friedrich Hayek,economista de l'escola austríaca
# Gerry Weber Open 2009

El Torneig de Halle 2009 o també conegut per Gerry Weber Open 2009 és una competició tennística jugada sobre herba. És la 17a edició del torneig i forma part de les Series 250 de l'ATP. Es juga al Gerry Weber Stadion a Halle, Alemanya entre el 6 i el 14 de juny del 2009.

## Quadre masculí

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| LL | L. Lacko | 5 | 6⁵ | |
| | A. Beck | 7 | 7$^7$ | | | A. Beck | 6 | 3 | 3 |
| | P. Kohlschreiber | 6 | 7$^8$ | | | P. Kohlschreiber | 3 | 6 | 6 |
| 6 | D. Tursúnov | 4 | 6⁶ | | | | | | | | P. Kohlschreiber | 6 | 6⁵ | 6$^3$ |
| 4 | J. Tsonga | 3 | 6$^3$ | | | | | | | WC | T. Haas | 2 | 7$^7$ | 7$^7$ |
| WC | T. Haas | 6 | 7$^7$ | | WC | T. Haas | 7$^7$ | 6 | | | | | | |
| WC | M. Zverev | 3 | 6 | 7¹⁰ | WC | M. Zverev | 6⁵ | 2 | | | | | | |
| 5 | T. Berdych | 6 | 2 | 6$^8$ | | | | | | | | | | | WC | T. Haas | 6 | 6$^4$ | 6 |
| 8 | R. Schuettler | 4 | 6 | 4 | | | | | | | | | | | 2 | N. Đoković | 3 | 7$^7$ | 1 |
| WC | B. Becker | 6 | 2 | 6 | WC | B. Becker | 7$^7$ | 3 | 3 | | | | | |
| Q | O. Rochus | 5 | 7 | 6 | Q | O. Rochus | 6$^4$ | 6 | 6 | | | | | |
| | P. Petzschner | 7 | 5 | 2 | | | | | | Q | O. Rochus | 6$^7$ | 4 | |
| 7 | J. Melzer | 6 | | | | | | | | 2 | N. Đoković | 7⁹ | 6 | |
| | N. Kiefer (r) | 1 | | | 7 | J. Melzer | 1 | 4 | | | | | | |
| | F. Serra | 7 | 5 | 1 | 2 | N. Đoković | 6 | 6 | |
| 2 | N. Đoković | 5 | 7 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-06-23 a Wayback Machine.
Halle :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2009
< 2008
2010 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Gerry Weber Open 2014

El Torneig d'Halle 2014, oficialment conegut com a Gerry Weber Open 2014 és una competició tennística disputada sobre pista de gespa que pertany a les sèries 250 del circuit ATP masculí. La 22a edició del torneig es va celebrar entre el 7 i el 15 de juny de 2014 al Gerry Weber Stadion de Halle, Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya.
El tennista suís Roger Federer va guanyar aquest títol per setena ocasió i el 79è de la seva carrera. A més, estigué a punt de fer doblet, ja que fou finalista en categoria de dobles.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | R. Nadal | 4 | 1 | |
| WC | D. Brown | 6 | 6 | | WC | D. Brown | 4 | 7 | 6¹⁶ |
| | P. Kohlschreiber | 6 | 6 | | | P. Kohlschreiber | 6 | 5 | 7 |
| Q | P-H. Herbert | 2 | 4 | | | | | | | | P. Kohlschreiber | 7 | 6⁵ | 4 |
| 3 | M. Raonic | 4 | 4 | | | | | | | | A. Falla | 5 | 7 | 6 |
| WC | P. Gojowczyk | 6 | 6 | | WC | P. Gojowczyk | 6$^4$ | 6² | | | | | | |
| | A. Falla | 7 | 6 | | | A. Falla | 7 | 7 | | | | | | |
| | R. Haase | 6¹ | 4 | | | | | | | | | | | | | A. Falla | 6² | 6$^3$ |
| | S. Johnson | w/o | | | | | | | | | | | | | 2 | R. Federer | 7 | 7 |
| | T. Gabaixvili | | | | | S. Johnson | 1 | 6$^4$ | | | | | | |
| | G. Monfils | 1 | 6 | 3 | 4 | K. Nishikori | 6 | 7 | | | | | | |
| 4 | K. Nishikori | 6 | 3 | 6 | | | | | | 4 | K. Nishikori | 3 | 6$^4$ | |
| | I. Karlović | 6² | 6$^3$ | | | | | | | 2 | R. Federer | 6 | 7 | |
| | Y-h. Lu | 7 | 7 | | | Y-h. Lu | | | | | | | | |
| | J. Sousa | 7 | 4 | 2 | 2 | R. Federer | w/o | | |
| 2 | R. Federer | 6$^8$ | 6 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Łukasz Kubot Robert Lindstedt | | | |
| | Marin Draganja Florin Mergea | w/o | | | | Marin Draganja Florin Mergea | 3 | 6$^3$ |
| | Andre Begemann Julian Knowle | 6 | 6 | | | Andre Begemann Julian Knowle | 6 | 7 |
| | Robin Haase Kei Nishikori | 3 | 4 | | | | | | | Andre Begemann Julian Knowle | 1 | 7 | [12] |
| WC | Dustin Brown Jan-Lennard Struff | 4 | 6 | [10] | | | | | WC | Marco Chiudinelli Roger Federer | 6 | 5 | [10] |
| | Ivo Karlović Mate Pavić | 6 | 4 | [6] | WC | Dustin Brown Jan-Lennard Struff | 5 | 3 |
| WC | Marco Chiudinelli Roger Federer | 6 | 6 | | WC | Marco Chiudinelli Roger Federer | 7 | 6 |
| | Alejandro Falla Santiago Giraldo | 3 | 3 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-06-23 a Wayback Machine. (anglès) (alemany)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Halle :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Carlos Vergara Cailleaux

Carlos Vergara Cailleaux (Getafe, 7 de gener de 1854 - 6 de novembre de 1929) va ser un advocat i polític espanyol, ministre d'Hisenda.

## Biografia

Natural de Getafe, va estudiar a l'Institut San Isidro de Madrid i es llicencià en dret civil i canònic a la Universitat Central de Madrid. Va decidir fer carrera a l'administració i el 1875 assolí la plaça d'oficial lletrat de tercera de la Hisenda Pública. El 1882 ingressà al Cos d'Advocats de l'Estat i després de diversos ascensos el 1909 arriba a Inspector General d'Hisenda Pública i el 1911 a Interventor central d'Hisenda. Així el 1914 fou nomenat Director General de Classes Passives i magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya (sala del contenciós-administratiu).
Com que el 1923 fou ascendit a subsecretari, el general Primo de Rivera el nomenà encarregat del Ministeri d'Hisenda durant el Directori Militar, entre el 21 de desembre de 1923 i el 25 de febrer de 1924. Cap al febrer de 1924 fou nomenat aleshores governador del Banc d'Espanya, càrrec que va ocupar fins a octubre de 1929. Fou nomenat membre de l'Assemblea Nacional Consultiva en 1927 com a representant per dret propi.

## Referències

* ↑ Biografies de Ministres d'Hisenda Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., al web del ministeri
* ↑ «Ministros y miembros de organismos de gobierno. Regencias, Juntas de Gobierno, etc (1808-2000)». Centro de Ciencias Humanas y Sociales (CCHS) del CSIC. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ Banc d'Espanya. «Llista de Governadors».
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
Càrrecs públics :
| Precedit per: Enrique Illana y Sánchez de Vargas | Ministre d'Hisenda 1923 - 1924 | Succeït per: José Corral y Larre |
| Precedit per: Tirso Rodrigáñez y Sagasta | Governador del Banc d'Espanya 1924 - 1929 | Succeït per: José Manuel Figueras Arizcun |
# Cantó de Palluau

El cantó de Palluau és un cantó francès del departament de la Vendée, situat al districte de Les Sables-d'Olonne. Té 9 municipis i el cap es Palluau.

## Municipis

* Apremont
* La Chapelle-Palluau
* Falleron
* Grand'Landes
* Maché
* Palluau
* Saint-Christophe-du-Ligneron
* Saint-Étienne-du-Bois
* Saint-Paul-Mont-Penit

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1970 | Pierre Roy | RI |
| 1970-2001 | Louis Roch | UDR, després divers droite |
| 2001- | Jacqueline Roy | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.548 | 8.202 | 7.742 | 8.022 | 8.168 | 8.607 | 11.716 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Pairac

El cantó de Pairac és un cantó francès del departament de l'Òlt, situat al districte de Gordon. Té 9 municipis i el cap és Pairac.

## Municipis

* Calès
* Fajòlas
* La Mota de Fenelon
* Lopiac
* Masclat
* Nadalhac
* Pairac
* Relhaguet
* Lo Ròc

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1998 | Abel Mespoulet | MRG |
| 1998- | Bernard Choulet | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.007 | 2.144 | 2.019 | 2.049 | 2.208 | 2.461 | 2.486 |
# Vauvenarga

Vauvenarga (en francès Vauvenargues) és un municipi d'Occitània, situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 515 | 448 | 502 | 525 | 512 | 574 | 546 | 518 | 514 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 426 | 429 | 425 | 415 | 386 | 351 | 326 | 275 | 252 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 230 | 223 | 186 | 204 | 185 | 164 | 142 | 161 | 139 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 177 | 271 | 412 | 585 | 674 | 729 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1962-2008 | Christian de Barbarin | PS |
| 2008- | Philippe Charrin | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de les Boques del Roine
# Torrent de l'Avena

El Torrent de l'Avena és un corrent fluvial afluent per l'esquerra de la Riera dels Plans, al Bages.

## Municipis per on passa

El curs del Torrent de l'Avena transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de l'Avena està constituïda per 7 cursos fluvials que sumen una longitud total de 4.749 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Ciril d'Escitòpolis

Ciril d'Escitòpolis (grec antic: Κύριλλος; llatí: Cyrillus) (vers 524-558), fou un monjo palestí del segle vi nascut a Escitòpolis. Quan tenia 16 anys va professar la religió a la seva ciutat natal. Interessat pels llocs sagrats, va visitar Jerusalem on per consell de la seva mare es va posar sota la protecció de Joan el Silenciari que el va enviar al famós monestir de la Laura de Sant Saba on fou rebut pel prefecte del monestir Lleonci, que li va permetre ingressar a l'orde dels monjos del lloc.
Va escriure:
* Una vida de Joan el Silenciari el 557
* Una vida d'Eutimi el Gran, l'abat que fou sant, mort el 473, i que es conserva en part amb interpolacions de Simeó Metafrastes.
* Una vida de Saba de Mutalasca, de la que n'hi ha una edició feta per Jean Bolland a l'Acta santorum, sense les interpolacions de Simeó Metafrastes.

## Referències

* ↑ Cyrillus of Scythopolis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 920
# David Raksin

David Raksin (Filadèlfia, 4 d'agost de 1912 - 9 d'agost de 2004) va ser un compositor estatunidenc. Amb més de 100 composicions per a cinema i més de 300 per a televisió és conegut com l'avi de les bandes sonores. Una de les seves primeres composicions va ser per Charles Chaplin en la composició de Modern Times (1936). També serà recordat pel seu tema sobre la pel·lícula de 1944 Laura. Johnny Mercer va posar la lletra a aquest tema.

## Bandes sonores Cinema/TV

* Modern Times (arranjador)(1936)
* Suez (1938)
* The Adventures of Sherlock Holmes (1939)
* Stanley and Livingstone (1939)
* The Hound of the Baskervilles (1939)
* The Men in Her Life (1941)
* Something to Shout About (1943)
* City Without Men (1943)
* Laura (1944)
* Tampico (1944)
* Fallen Angel (1945)
* Forever Amber (1947)
* La vida secreta de Walter Mitty (The Secret Life of Walter Mitty) (1947)
* Daisy Kenyon (1947)
* Force of Evil (1948)
* Superman (1948)
* Whirlpool (1949)
* The Next Voice You Hear... (1950)
* The Magnificent Yankee (1950)
* It's a Big Country (1951)
* Més enllà del Missouri (Across the Wide Missouri) (1951)
* Carrie (1952)
* La Pat i en Mike (Pat and Mike) (1952)
* Captius del mal (The Bad and the Beautiful) (1952)
* Madeline (dibuixos) (1952)
* Suddenly (1954)
* Apache (1954)
* Seven Wonders of the World (1955) (amb Sol Kaplan, Jerome Moross, Emil Newman)
* Agent especial (The Big Combo) (1955)
* Hilda Crane (1956)
* Jubal (1956)
* A 20 milions de milles de la terra (20 Million Miles to Earth) (1957)
* Els gats salvatges de l'armada (Hellcats of the Navy) (1957)
* Until They Sail (1957)
* Man on Fire (1957)
* Taules separades (Separate Tables) (1958)
* Al Capone (1959)
* Two Faces West (1960) sèrie TV
* Ben Casey (1961) sèrie TV
* Dues setmanes en una altra ciutat (Two Weeks in Another Town) (1962)
* Too Late Blues (1961 o 1962)
* Invitació a un pistoler (Invitation to a Gunfighter) (1964)
* The Patsy (1964)
* El destí també juga (1966)
* Will Penny (1968)
* Glass Houses (1972)
* The Day After (1983)