OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sòcol (geologia)

En geologia, un sòcol és un relleu de plana o altiplà format durant l'era Primària o Paleozoic. Són els més antics de la Península Ibèrica i estan formats per roques molt rígides que es trenquen amb els moviments interns de la Terra, no es pleguen sinó que es fracturen en blocs.
Durant l'era Paleozoica es va crear un sòcol en el Massís Hespèric, situat a la part nord de la península actual, creat amb roques metamòrfiques i convertit en sòcol resistent després de ser arrasat per l'erosió donada pel mar.

## Altres usos

En geologia europea, un sòcol es refereix habitualment a roques anteriors a l'orogènesi varisca. A sobre d'aquest sòcol més antic, s'hi van dipositar evaporites del Permià i pedres calcàries del Mesozoic.
En geologia andina, el terme sòcol es refereix a unitats rocoses del Proterozoic, el Paleozoic i el Mesozoic primerenc (Triàssic a Juràssic), ja que el sòcol de les seqüències andines que tingueren lloc al Mesozoic tardà i al Cenozoic es van desenvolupar després de la subducció al llarg de la part occidental de la placa sud-americana.
En tractats sobre l'Eix Volcànic Transversal de Mèxic, el terme sòcol inclou formacions rocoses del Proterozoic, el Paleozoic i el Mesozoic, corresponents a les zones d'Oaxaquia, Mixteco i Guerrero respectivament.

## Referències

* ↑ Sánchez Muñoz, María Jesús «La cuenca alta del Adaja (Ávila)». Polígonos: Revista de geografía, 9, 1999, pàg. 183–202. DOI: 10.18002/pol.v0i9.581. ISSN: 1132-1202. «Prácticamente la totalidad de la cuenca alta del Adaja está formada por rocas plutónicas pertenecientes al zócalo Paleozoico o Macizo Hespérico.»
* ↑ Moreno, Teresa; Gibbons, Wes. «Ch. 2 Metamorphic and Igneous Basement Complexes». A: The Geology of Chile. Geological Society of London, 2007, p. 5. ISBN 9781862392205.
* ↑ Gómez-Tuena, A.; Orozco-Esquivel, Ma.T.; Ferrari, L. «Ch 5». A: Igneous petrogenesis of the Trans-Mexican Volcanic Belt. 422. Geological Society of America Special Paper, 2007, p. 142–145. ISBN 978-0-8137-2422-5.
# Sízova Griva

Sízova Griva (en rus: Сизова Грива) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 129 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Pont Vell

«Pont Vell» té aquests significats:
* Pont Vell d'Alfarràs, a Alfarràs (Segrià)
* Pont Vell de Castellbell i el Vilar, a Castellbell i el Vilar (Bages)
* Pont Vell de Gironella, a Gironella (Beguedà)
* Pont Vell de les Cases del Riu, a la Sénia (Montsià)
* Pont Vell (Lleida), a la ciutat de Lleida
* Pont Vell de Manresa, a Manresa (Bages)
* Pont Vell de Mostar, de la ciutat de Mostar, situat al Cantó d'Hercegovina-Neretva a Bòsnia i Hercegovina
* Pont Vell de Monforte de Lemos, a Monforte de Lemos (provìncia de Lugo)
* Pont Vell de Montblanc, a Montblanc (Conca de Barberà)
* Pont Vell de Navarcles, a Navarcles (Bages)
* Pont Vell d'Ontinyent, a Ontinyent (Vall d'Albaida)
* Pont Vell (Osor), a Osor (Selva)
* Pont Vell de la Pobla de Lillet, a la Pobla de Lillet (Berguedà)
* Pont Vell (Sallent), a Sallent (Bages)
* Pont Vell de Sant Antolí, a la Ribera d'Ondara (Segarra)
* Pont Vell de Tavascan, a Tavascan (Pallars Sobirà)
* Pont Vell (Vallclara), a la Conca de Barberà
* Pont vell de Vilaller, a Vilaller (Alta Ribagorça)
# Salts als Jocs Europeus de 2015 – 3 metres trampolí masculí

Salts als Jocs Europeus de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | Dones |
La prova de 3 metres trampolí es va disputar el dia 20 de juny al Bakú Aquatics Center.

## Resultats

La classificatoria es va disputar a les 10:00 i la final a les 20:25 hora local (UTM +4).
 * Classificat
 * Reserva
| Posició | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltador | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | James Heatly | Regne Unit | 508.95 | 2 | 541.65 | 1 |
| 02 | Adriano Ruslan Cristofori | Itàlia | 481.00 | 5 | 523.30 | 2 |
| 03 | Ilia Molchanov | Rússia | 528.45 | 1 | 520.35 | 3 |
| 4 | Jordan Houlden | Regne Unit | 473.90 | 9 | 511.90 | 4 |
| 5 | Jonathan Suckow | Suïssa | 479.85 | 7 | 505.60 | 5 |
| 6 | Alexis Jandard | França | 474.25 | 8 | 500.60 | 6 |
| 7 | Andreas Larsen | Dinamarca | 479.95 | 6 | 477.85 | 7 |
| 8 | Cao-Tre Le Nguyen | Alemanya | 499.25 | 4 | 475.55 | 8 |
| 9 | Carlo Leuchte | Alemanya | 467.65 | 11 | 463.70 | 9 |
| 10 | Yury Naurozau | Belarús | 500.60 | 3 | 458.50 | 10 |
| 11 | Simon Rieckhoff | Suïssa | 467.15 | 12 | 448.10 | 11 |
| 12 | Gwendal Bisch | França | 468.70 | 10 | 431.35 | 12 |
| 13 | Martin Christensen | Dinamarca | -- | -- | | |
| 14 | Alexandr Belevtcev | Rússia | -- | -- | | |
| 15 | Juho Junttila | Finlàndia | -- | -- | | |
| 16 | Juraj Melsa | Croàcia | -- | -- | | |
| 17 | Artyom Danilov | Azerbaidjan | -- | -- | | |
| 18 | Francesco Porco | Itàlia | -- | -- | | |
| 19 | Bogomil Koynashki | Bulgària | -- | -- | | |
| 20 | Mykyta Rudenko | Ucraïna | -- | -- | | |
| 21 | Nikolaos Molvalis | Grècia | -- | -- | | |
| 22 | Dimitar Isaev | Bulgària | -- | -- | | |
| 23 | Juan Carlos Socorro Ramos | Espanya | -- | -- | | |
| 24 | Vitalii Levchenko | Ucraïna | -- | -- | | |
| 25 | Hrvoje Brezovac | Croàcia | -- | -- | | |
| 26 | Artsiom Barouski | Belarús | -- | -- | | |
| 27 | Konstantinos Koutsioumpis | Grècia | -- | -- | | |
| 28 | Moritz Pail | Àustria | -- | -- | | |
| 29 | Alexander Mario Hart | Àustria | -- | -- | | |
| 30 | Abel Ligart | Hongria | -- | -- | | |
| 31 | Ian-Soren Cabioch | Polònia | -- | -- | | |
| 32 | Georgs Peskisevs | Letònia | -- | -- | | |

## Referències

* ↑ http://www.baku2015.com/diving/event/men-3m-springboard/phase=dvm003100/index.html Arxivat 2017-11-19 a Wayback Machine.
# Jorge Giménez Artuñedo

Jorge Giménez Artuñedo (Bétera, 7 de gener de 1985) és un futbolista valencià que juga al club macedoni FK Vardar Skopje com a extrem dret.
Format en el València CF, la temporada 2006/07 va ser cedit al Benidorm CF. Després d'una temporada al CD Dénia, va fitxar per l'CE Alcoià per la temporada 2010/11. Amb el conjunt d'Alcoi va aconseguir l'ascens a la Segona Divisió Espanyol. La següent temporada va jugar amb el Lleida Esportiu.
La temporada 2012/2013 va fitxar per l'FK Vardar Skopje, equip amb el qual va guanyar la Lliga macedònia de futbol.

## Referències

* ↑ «Jorge Giménez Artuñedo». BDFutbol. [Consulta: 18 juliol 2013].
* ↑ «Jorge Giménez y Raúl Fabiani, primeros fichajes del Alcoyano» (en castellà). La Verdad. EFE, 18-06-2010.
* ↑ «Jorge Giménez, presentat oficialment com a nou jugador del Lleida Esportiu». AraPonent, 03-08-2011. Arxivat de l'original el 16 d'octubre 2013. [Consulta: 18 juliol 2013].
* ↑ «Jorge Giménez, del Lleida a Macedònia». Titulardigital.cat, 26-06-2012.

## Enllaços externs

* Perfil a Transfermarkt
# Scipione (Gino Bonichi)

Scipione, pseudònim artístic de Gino Bonichi (Macerata, 25 de febrer del 1904 – Arco, 9 de novembre del 1933), fou un pintor i escriptor italià adscrit a l'expressionisme.
Amb la família, es trasllada a Roma el 1919, però ben aviat contrau una malaltia pulmonar, que fa que s'hagi de recloure en un sanatori fins al 1924, any en què iniciarà la seva activitat artística, fortament influïda per la pintura barroca, El Greco, Tintoretto i Goya. S'entusiasmarà per l'expressionisme d'Ensor, Soutine, Pascin i Grosz.
Aquell any, Scipione coneix el pintor Mario Mafai, amb qui freqüenta l'Acadèmia de Belles Arts de Roma, institució que hauran d'abandonar el 1925 per una disputa amb el director. El 1927 fa la seva primera exposició a la Galleria Bragaglia; la següent serà el 1928, a la Galleria Doria; aquestes primeres obres s'emmarquen dins el realisme màgic, amb figures forçades i un gran valor simbòlic (com El despertar de la rossa sirena, de 1929).
El 1928 Scipione funda, juntament amb Mario Mafai, Renato Marino Mazzacurati i Antonietta Raphaël, l'anomenada Scuola Romana o Scuola di Via Cavour, un grup d'artistes actiu a Roma que s'oposa al moviment conservador del Novecento, al qual retreien les seves tendències feixistes i neoromàntiques. La Scuola Romana va rebre influències de pintors com El Greco i Chagall i altres exponents expressionistes francesos i alemanys.
Entre el 1929 i el 1930 és quan realitza la major part de la seva producció artística, amb obres on denunciava la corrupció de la Roma papal i el catolicisme contrareformista (Retrat del Cardenal Degà, 1929; La cortesana romana, 1930; Homes que es giren, 1930).
Scipione va morir amb tan sols 29 anys a causa de la tuberculosi.
És l'oncle del també pintor italià Claudio Bonichi (nascut el 1943).

## Obra

Els quadres de Scipione es caracteritzen per una gran energia i nerviositat, que s'expressen amb l'ús de colors intensos. Les seves vistes de Roma estan marcades per uns colors foscos i unes formes opressives i angoixoses.
Scipione també va ser dibuixant, poeta i escriptor. Les seves obres gaudeixen de fama internacional i es van exposar a la documenta 1 del 1955 de Kassel.

## Enllaços externs

* Scipione (Gino Bonichi) Arxivat 2010-04-28 a Wayback Machine., dins la pàgina de la Scuola Romana (italià)
# Hannelore Mattig

Hannelore Mattig (Berlín) va ser una ciclista alemanya que va representar a la República Democràtica Alemanya. Va guanyar dues medalles de bronze als Campionats del món en Persecució.

## Palmarès en ruta

* 1966
** Campiona de la RDA en Ruta
* 1967
** Campiona de la RDA en Ruta
* 1969
** Campiona de la RDA en Ruta

## Palmarès en pista

* 1968
** Campiona de la RDA en Velocitat
* 1969
** Campiona de la RDA en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ral per duro

Ral per duro és una comèdia en tres actes i en vers, original de Joan Molas i Casas, estrenada per primera vegada pel Teatre Català instal·lat al teatre Romea de Barcelona, la nit del 15 de gener de 1880.
L'acció té lloc al despatx d'una caixa de préstecs.

## Repartiment de l'estrena

* Roseta: Mercè Abella.
* Pepeta: Rosalia Soler.
* Senyor Oleguer: Lleó Fontova
* Don Geroni: Iscle Soler.
* Ricard: Hermenegild Goula.
* Eusebi: Frederic Fuentes.
* Senyor Ramon: Joaquim Pinós.
* Senyor Anton: Jacint Sarriera.
* Don Pau: N. Valls.
* Quim: Anton Serraclara
* Artur: Emili Casas
* Actuari del Jutjat: Jacint Serra.
* Homes, dones, concurrents a la subhasta, polissons, agutzil del jutjat, etc.

## Referències

* ↑ «Ral per duro : comedia en tres actes y en vers / original de Joan Molas y Casas ; estrenada ab brillant éxit en lo Teatro Catalá, instalat en lo de Romea la nit del 15 janer de 1880.». Arxiu central lírich-dramátich, 1880.
# Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - lluita grecoromana masculina pes pesant

Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| Lluita grecoromana |||
| Pes lleuger | homes |
| Pes mitjà | homes |
| Pes semipesant | homes |
| Pes pesant | homes |
| Lluita lliure |||
| Pes gall | homes |
| Pes ploma | homes |
| Pes lleuger | homes |
| Pes mitjà | homes |
| Pes pesant | homes |
| < 1904 1912 > |||
La prova del pes pesant de lluita grecoromana fou una de les quatre de lluita grecoromana que es disputaren als Jocs Olímpics de Londres de 1908. Com la resta de proves de lluita sols hi podien participar homes. Els lluitadors que participaven en aquesta categoria havien de pesar més de 93,0 quilograms. Hi van prendre part 7 participants, en representació de 4 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Richárd Weisz (HUN) | Aleksandr Petrov (RUS) | Søren Marinus Jensen (DEN) |

### Classificació final

| Posició | Lluitador | País |
| 1 | Richárd Weisz | Hongria |
| 2 | Aleksandr Petrov | Rússia |
| 3 | Søren Marinus Jensen | Dinamarca |
| 4 | Hugó Payr | Hongria |
| 5 | Edward Barrett | Regne Unit |
| 5 | Frederick Humphreys | Regne Unit |
| 5 | Carl Jensen | Dinamarca |

### Quadre

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| Richárd Weisz | T | | | | |
| Carl Jensen | | | | | |
| Carl Jensen | | Richárd Weisz | D | | |
| | | Søren Jensen | | | |
| Søren Jensen | | Søren Jensen | | | |
| lliura | | | | | |
| lliura | | | | Richárd Weisz | 2 |
| | | | | Aleksandr Petrov | 0 |
| Aleksandr Petrov | D | | | Aleksandr Petrov | 0 |
| Frederick Humphreys | | | | | |
| Frederick Humphreys | | Aleksandr Petrov | T | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | Hugó Payr | | | |
| Hugó Payr | T | Hugó Payr | | Søren Jensen | 1 |
| Ned Barrett | | | | Hugó Payr | 0 |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* (anglès) International Olympic Committee
# Pont Thê Húc

El pont Thê Húc (en vietnamita: Cầu Thê Húc), és una passarel·la sobre el llac Hoàn Kiếm dins de Hanoi, Vietnam.

## Història

En 1865, durant el regnat de Tự Đức, l'erudit Nguyen Van Sieu va encarregar un pont que connectés la riba del riu amb el Temple de la Muntanya de Jade (en vietnamita: Đền Ngọc Sơn). Ho va anomenar «Thê Húc» (que significa "una gota de llum descansa" o "condensació de l'aura").
El pont ha estat reconstruït per complet en dues ocasions des de la seva construcció. La primera vegada va ser en 1897, durant el regnat de Thành Thái. La segona vegada es va iniciar en 1952, sota el mandat del llavors alcalde Tham Hoang Tin, després que el pont s'esfondrés en la vespra d'Any Nou a causa d'un excés de visitants al Temple de la Muntanya de Jade. Sota la supervisió de l'arquitecte Nguyen Ba Lang, el pont va ser reconstruït en 1953, amb els fonaments refosos en ciment en lloc de fusta.
El pont Thê Húc també va ser incendiat en 1887 en un acte intencionat. Durant el seu domini colonial, els francesos van assignar el Temple de la Muntanya de Jade com a residència d'un mandarí francès i van prohibir el culte en el lloc. En desafiament, dos estudiants, Nguyen Van Minh, de disset anys, i Duc Nghi, de catorze, van conspirar per a cremar el pont. L'incendi va espantar els francesos prou com perquè es retiressin d'aquest temple, així com perquè es retiressin les tropes franceses estacionades en el temple de Tran Quoc, la pagoda de Chau Long i la casa comunal del poble de Ien Phu. No obstant això, quan es va descobrir el complot, Minh va ser arrestat, empresonat, exiliat i finalment executat en 1888 a l'edat de 18 anys.
Es creu que va ser fotografiat per primera vegada per Charles-Édouard Hocquard, que va captar el pont en el seu estat del segle xix entre 1884 i 1885.

## Descripció

El pont consta actualment de 15 obertures amb 32 pilars rodons de fusta disposats en 16 parells. El tauler del pont està pavimentat i les baranes de la superfície estan pintades de vermell fosc, amb les paraules Thê Húc daurades. Tot i que continua sent sagrat en certa manera, en l'actualitat és molt visitat per un ampli ventall de vilatans i turistes que compren una entrada.

## Galeria

* Pont d'entrada al temple amb banderes desplegades
* El pont
* El pont de nit en 2015
* Estudiants en 2016 en la riba del llac a l'altre costat del pont

## Referències

* 1 2 3 «Hà Nội kỳ nhân, kỳ sự - Ai thiết kế cầu Thê Húc ?» (en vietnamita), 08-09-2012.
* ↑ «Đền Ngọc Sơn». Arxivat de l'original el 2011-09-01.
* ↑ «Thăng Long giai thoại - Bài 7: Hai cậu bé đốt cầu Thê Húc» (en vietnamita), 14-09-2010.
* ↑ «Người đầu tiên chụp ảnh cầu Thê Húc - đền Ngọc Sơn» (en vietnamita), 25-10-2020. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2021.
* ↑ «Cầu Thê Húc - Biểu tượng nét đẹp văn hóa của người Hà Thành và bí mật ít người biết đến» (en vietnamita), 07-04-2021.
# Salts al Campionat del Món de natació de 2017 – per equips

Campionat del món de FINA 2017 Budapest, Hongria :
| Salts ||||
| Individual ||||
| 1 m | homes | dones |
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Sincronitzat ||||
| 3 m | homes | dones |
| 10 m | homes | dones |
| Mixt | 3 m | 10 m |
| Per equips |||
| Salts de gran altura ||||
| homes dones ||||
| Natació en aigües obertes ||||
| 5 km | homes | dones |
| 10 km | homes | dones |
| 25 km | homes | dones |
| Equip | Equips |
| Natació ||||
| Estil lliure ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| 800 m | homes | dones |
| 1.500 m | homes | dones |
| Esquena ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Braça ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Papallona ||||
| 50 m | homes | dones |
| 100 m | homes | dones |
| 200 m | homes | dones |
| Estils ||||
| 200 m | homes | dones |
| 400 m | homes | dones |
| Relleus lliures ||||
| 4×100 m | homes | dones |
| 4×200 m | homes | dones |
| Relleus d'estils ||||
| 4×100 m | homes | dones |
| Relleu mixt ||||
| 4×100 m | lliure | estils |
| Natació Sincronitzada ||||
| Solo | tècnic | lliure |
| Duet | tècnic | lliure |
| Equip | tècnic | lliure |
| combinació |||
| Duet mixt | tècnic | lliure |
| Waterpolo ||||
| homes (llistes) dones (llistes) | homes (llistes) dones (llistes) | homes (llistes) dones (llistes) |
| Aquesta caixa: ||||
La prova d'equips al Campionat del món de 2017 es va celebrar el 18 de juliol de 2017.

## Resultats

La final es va iniciar a les 18:30.
| Posició | Nacionalitat | Saltadors | Punts |
| 1 | França | Laura Marino Matthieu Rosset | 406.40 |
| 2 | Mèxic | Viviana del Angel Rommel Pacheco | 402.35 |
| 3 | Estats Units | Krysta Palmer David Dinsmore | 395.90 |
| 4 | Alemanya | Maria Kurjo Patrick Hausding | 379.55 |
| 5 | Malàisia | Ahmad Azman Leong Mun Yee | 356.75 |
| 6 | Xina | Chen Yiwen Qiu Bo | 355.15 |
| 7 | Colòmbia | Carolina Murillo Sebastián Villa | 354.90 |
| 8 | Veneçuela | María Betancourt Jesús Liranzo | 349.75 |
| 9 | Itàlia | Giovanni Tocci Noemi Batki | 342.90 |
| 10 | Corea del Nord | Kim Un-hyang Ri Hyon-ju | 341.20 |
| 11 | Rússia | Yulia Timoshinina Evgeny Kuznetsov | 335.60 |
| 12 | Austràlia | Melissa Wu Matthew Carter | 325.35 |
| 13 | Regne Unit | Robyn Birch Daniel Goodfellow | 303.15 |
| 14 | Singapur | Lim Shen-Yan Freida Jonathan Chan | 302.85 |
| 15 | Països Baixos | Joey van Etten Celine van Duijn | 299.40 |
| 16 | Belarús | Alena Khamulkina Vadim Kaptur | 290.50 |
| 17 | Egipte | Mohab Mohymen Maha Abdelsalam | 284.20 |
| 18 | Ucraïna | Anastasiia Nedobiha Oleh Kolodiy | 284.20 |
| 19 | Romania | Anca Serb Aurelian Dragomir | 250.60 |

## Referències

* ↑ «Shedule», 01-08-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-01. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ «Start list», 11-02-2018. Arxivat de l'original el 2018-02-11. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ «Final», 22-09-2017. Arxivat de l'original el 2017-09-22. [Consulta: 7 abril 2018].
# Sesbania bispinosa

Sesbania bispinosa, també anomenada Sesbania aculeata (Willd.) Pers., és un arbret dins el gènere Sesbania.
És la flor provincial de la província Phra Nakhon Si Ayutthaya, de Tailàndia.

## Distribució i hàbitat

És nativa d'Àsia i Nord d'Àfrica, és comuna a Àfrica tropical on creix com mala herba nociva i ha estat introduïda a Amèrica. Pot créixer en sòls salins.
S. bispinosa es cultiva molt a l'Índia i al Vietnam es cultiva en arrossars com a llenya.

## Descripció

Arbret anual que pot der 7 m d'alt però normalment només en fa un o dos metres. Les flors són grogues.

## Usos

Té molts usos, incloent els d'adob verd, fusta i farratge. Se'n poden fer cordes, xarxes de pesca i pasta de paper.
Les flors grogues de S. aculeata es mengen com verdura. Són més petites que les més corrents de Sesbania grandiflora, però de forma similar.

## Vegeu també

* Sesbania grandiflora

## Referències

* ↑ Pictures of the tree
* ↑ Gỏi tép đồng và bông điên điển - Vietnamese dish

## Enllaços externs

* New Crops Info Page
# Club Hebraica

El Club Hebraica de Lima és un club peruà fundat en 1956. És una associació civil sense finalitats de lucre que té com a objectiu fonamental la unió i integració dels jueus en el Perú promovent i conservant les seves tradicions, especialment entre les generacions més joves. Amb aquest motiu realitzen múltiples activitats, entre les quals destaca l'esport en general. La seva seu social se situa en el districte d'Ate.

## Referències

* ↑ Eliahu Toker. Sus nombres y sus rostros: álbum recordatorio de las víctimas del atentado del 18 de julio de 1994. AMIA / Editorial Milá, 1995, p. 52–. ISBN 978-950-9829-61-9.
* ↑ Daniel Gutman. Tacuara: Historia de la primera guerrilla urbana argentina. Penguin Random House Grupo Editorial Argentina, 1 novembre 2012, p. 63–. ISBN 978-950-07-4056-2.
* ↑ Ariel Segal Freilich. Jews of the Amazon: Self-exile in Earthly Paradise. Jewish Publication Society, 1999, p. 156–. ISBN 978-0-8276-0669-2.
# Hannelore Kraft

Hannelore Kraft, nascuda Külzhammer, (Mülheim, 12 de juny de 1961) és una política alemanya, que va ser Ministra-Presidenta de l'estat federat alemany (Land) del Rin del Nord-Westfàlia des del 14 de juliol de 2010 al 27 de juny de 2017. Aiximateix, també ocupà la presidència del Bundesrat per al període 2010-2011. Fou la primera dona que ocupà tant el càrrec de l'estat com el del Bundesrat.

## Biografia

Va néixer a Mülheim, en plena Conca del Ruhr, a l'estat del Rin del Nord-Westfàlia el 12 de juny de 1961. És casada i té un fill. Quan era jove era catòlica, tot i que més tard es convertí al luteranisme.
L'any 1980 es graduà, i inicialment es formà com a banquera. Més tard, el 1982 es matriculà en economia a la Universitat de Duisburg-Essen. Entre 1986 i 1987 estudià al King's College de Londres, després retornà a Duisburg, on va finalitzar els seus estudis el 1989.
Entre 1989 i 2001, Kraft fou consultora i cap del projecte al Centre per la Innovació i la Tecnologia (ZENIT GmbH) a Mülheim, també fou la cap de l'European Info Centre local.
El 1994 ingressà al Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD), i el 2 de juny de 2000 fou elegida com a diputada al parlament del Rin del Nord-Westfàlia, fou reelegida el 2005 i el 2010.
El 24 d'abril de 2001 fou nomenada Ministra Regional d'Afers Federals i Europeus del seu land, fins que el 12 de novembre de 2002 quan fou nomenada Ministra Regional de Ciència i Recerca, càrrec que va mantenir fins al 31 de maig de 2005.
Després de l'estrepitosa derrota de l'SPD a les Eleccions al Rin del Nord-Westfàlia de 2005 del 22 de maig de 2005, fou elegida amb el 95,7% dels vots dels delegats com a nova portaveu del SPD al parlament regional, derrotant a Edgar Moron.
El 20 de gener de 2007, després de la dimissió de l'anterior president Jochen Dieckmann, fou elegida presidenta de l'SPD al Rin del Nord-Westfàlia.
El 13 de novembre de 2009 fou elegida com un dels quatre vicepresidents de l'SPD a nivell federal, sota Sigmar Gabriel, a més a més, Kraft va rebre el màxim nombre de vots per aquesta posició.
A les eleccions regionals del 9 de maig de 2010, la coalició governant formada per CDU i FDP va perdre la majoria absoluta, això va fer que s'obrissin les possibilitats d'un retorn de la socialdemocràcia a l'estat. Després de diversos intents fallits d'aconseguir una majoria, es va veure obligada a governar amb minoria amb l'Aliança 90/Els Verds, formant 90 diputats (67 pel SPD i 23 pels Verds, respectivament, sobre 181), mentre que l'oposició en tenia 91 (67 per la CDU, 13 pel FDP i 11 per Die Linke). L'abstenció d'aquest últim partit, va permetre que el 14 de juliol de 2010 fos elegida, amb 90 vots a favor, 80 en contra i 11 abstencions, Ministra-Presidenta de Rin del Nord-Westfàlia.

## Enllaços externs

* Web personal Arxivat 2010-04-20 a Wayback Machine.