OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Plàcid

Cal Plàcid és un edifici gòtic del municipi de Moià (Moianès) protegit com a bé cultural d'interès local. És un edifici situat a la part occidental de la Plaça Major. Es tracta d'un edifici de quatre altures, planta baixa porticada i tres pisos.

## Descripció

La planta baixa, antiga Plaça Porticada, és formada per un conjunt de quatre arcs apuntalats. L'arc de tancament a la part nord del conjunt és de mig punt, mentre que el de la part sud presenta la mateixa tipologia que els restants. L'aparell és de pedra molt ben treballada i de forma regular. Els arcs arrenquen de sengles guarda- cantons de forma tronco-prismàtiques també de pedra. El conjunt és cobert amb embigat de fusta. Tot el conjunt està restaurat.
La construcció superior, coneguda com a Cal Plàcid, consta de tres pisos. Destaquen les finestres més orientals, del primer i segon pis. Aquestes mostres sengles cornises motllurades, línies d'imposta i relleus en les llindes. Una de les finestres balconeres, la de l'esquerra, presenta un relleu decoratiu al centre de la llinda, format per dos angelets (putti) aguantant una corona. Al segon pis, just per sobre de la finestra balconera, s'obre una finestra en forma d'arc conopial.

## Història

Llicència per a construir arcs a la plaça major :"Dª. Sibília de Sagà, lloctinent del rei de Moià, concedeix l'any 1305 a Andreu de Sant Feliu llicència per construir arcs a la plaça major i poder edificar damunt dels arcs i habitar en els mateixes cases que donen a la plaça, mentre no sigui en perjudici d'altres"(R,I,34)

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Plàcid». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Modilianum: "Estudis històrics sobre Moià"B.1963 p.28
# Campionat del món d'escacs de 1910 (Lasker-Janowski)

El Campionat del món d'escacs de 1910 (Lasker-Janowski) fou el segon dels matxs pel campionat del món d'escacs que es varen disputar el 1910. Emanuel Lasker, campió regnant, s'enfrontà a David Janowski. Va ser jugat entre el 8 de novembre i el 8 de desembre de 1910 a Berlín. Lasker va defensar el títol amb èxit.

## Prèvies

Lasker i Janowski varen jugar dos matxos d'exhibició el 1909, el primer va acabar en taules (+2 -2) i el segon va guanyar convincentment Lasker (+7 =2 -1). Al llarg del matx del 1909 ha estat algunes vegades anomenat matx de campionat del món, però una recerca d'Edward G. Winter indica que el títol no estava en joc.

## Resultats

El primer jugador a guanyar vuit partides seria el campió del món.
    Matx pel Campionat del món d'escacs de novembre-desembre 1910 1234567891011VictòriesTotal Emanuel Lasker 1==11=1111189½ David Janowski 0==00=0000001½
Lasker va retenir el títol.

## Referències

* ↑ For instance: "From Morphy to Fischer", Israel Horowitz, Batsford 1973, p. 64; "The Centenary Match - Kasparov-Karpov III", Raymond Keene and David Goodman, Batsford 1986 (anglès)
* ↑ Chess Notes 5199, by Edward G. Winter (anglès)

## Enllaços externs

* Campionat del món d'escacs de 1910 (anglès)
# Cal·laghanita

La cal·laghanita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor del Dr. Eugene Callaghan (1904–1990), director de l'Oficina de Mines de Nou Mèxic, als Estats Units, pel seu treball en els dipòsits de magnesita. El mineral conté magnesi i la seva localitat tipus està situada en un dipòsit de magnesi.

## Característiques

La cal·laghanita és un carbonat de fórmula química Cu₂Mg₂(CO₃)(OH)₆·2H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cal·laghanita pertany a «05.DA: Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dypingita, hidromagnesita, giorgiosita, widgiemoolthalita, artinita, indigirita, clorartinita, otwayita, zaratita, kambaldaïta, claraïta, hidroscarbroïta, scarbroïta, caresita, quintinita, charmarita, stichtita-2H, brugnatel·lita, clormagaluminita, hidrotalcita-2H, piroaurita-2H, zaccagnaïta, comblainita, desautelsita, hidrotalcita, piroaurita, reevesita, stichtita i takovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de magnesita Sierra, a la localitat de Gabbs, al districte homònim de Paradise Range, al comtat de Nye, Nevada, Estats Units. També ha estat descrita a diverses localitats austríaques, alemanyes, italianes i dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «Callaghanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 maig 2017].
# Future Launchers Preparatory Programme

El Future Launcher Preparatory Programme (FLPP) és un programa de l'Agència Espacial Europea (ESA) que apunta a madurar les tècniques per a una "nova generació de llançadors espacials" (Next-Generation Launcher o NGL) com a successora del coet Ariane 5. El programa va començar el febrer de 2004, i es va prevere que el NGL entri en funcionament durant l'any 2025. Un objectiu secundari de la FLPP és millorar la fiabilitat i la competitivitat dels llançadors de l'ESA, incloent aquells que estan operan avui en dia.

## Desenvolupaments recents

En el 2011 durant la Conferència d'Accés a l'Espai (Space Access Conference), l'empresa aeroespacial alemanya MT Aerospace va presentar una alternativa com a concepte d'una propera família de vehicles llançadors.
En el novembre de 2012, l'ESA va celebrar una Conferència Ministerial. Durant aquest esdeveniment els estats membres de l'ESA van determinar quins programes donarien suport en els propers 3 a 4 anys. Un dels temes principals va ser quins programes de desenvolupament de llançadors actuaran finalment.

## Vegeu també

* Agència Espacial Europea (ESA)
* Coet modular
* Common Booster Core (CBC)
* Common Core Booster (CCB)
* Llista de dissenys de sistemes de llançament a l'espai

## Enllaços externs

* ESA FLPP
* Nasaspaceflight.com, ESA begins work on Ariane 6
Forum about this subject, the most recent information can be found here.
Agència Espacial Europea :
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1974

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1974 es disputaren del 21 al 25 d'agost de 1974 a Mont-real, Canadà.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Eddy Merckx Bèlgica | 6h 52' 22" | Raymond Poulidor França | + 2" | Mariano Martinez França | + 37" |
| Cursa en línia masculina amateur | Janusz Kowalski Polònia | 4h 43' 10" | Ryszard Szurkowski Polònia | m. t. | Michel Kuhn Suïssa | m. t. |
| Contrarellotge per equips masculins | Suècia Lennart Fagerlund Bernt Johansson Tord Filipsson Sven-Åke Nilsson | 2h 12' 22" | Unió Soviètica Guennadi Kómnatov Rinat Szarafaoulin Vladimir Kaminski Valery Chaplygin | + 12" | Alemanya de l'Est Hans-Joachim Hartnick Karl Dietrich Diers Horst Tischoff Gerhard Lauke | + 2' 53" |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Geneviève Gambillon França | 1h 47' 36" | Baiba Caune Unió Soviètica | m. t. | Keetie Hage Països Baixos | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Polònia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Unió Soviètica | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 6 | Alemanya de l'Est | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1974 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1974 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2013].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1969

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1969 es disputaren el 10 d'agost de 1969 a Zolder, Bèlgica, pels ciclistes professionals i entre el 22 i 24 d'agost a Brno, Txecoslovàquia, pels amateurs, inclosa la cursa femenina.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Harm Ottenbros Països Baixos | 6h 23' 44" | Julien Stevens Bèlgica | m. t. | Michele Dancelli Itàlia | + 2' 18" |
| Cursa en línia masculina amateur | Leif Mortensen Dinamarca | 4h 38' 30" | Jean-Pierre Monséré Bèlgica | + 59" | Gustave Van Roosbroeck Bèlgica | m. t. |
| Contrarellotge per equips masculins | Suècia Erik Pettersson Gösta Pettersson Sture Pettersson Tomas Pettersson | 2h 01' 17" | Dinamarca Mogens Frey Jørgen Hansen Joergen Lund Leif Mortensen | + 1' 45" | Suïssa Xaver Kurmann Bruno Hubschmid Josef Fuchs Walter Burki | + 6' 41" |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Audrey McElmury Estats Units | 2h 04' 27" | Bernadette Swinnerton Regne Unit | + 1' 10" | Nina Trofimova Unió Soviètica | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 2 | Suècia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Brasil | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Unió Soviètica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1969 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 21 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1969 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 21 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 21 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 21 setembre 2013].
# Fluvicola

Fluvicola és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per tres espècies:
* Fluvicola pica - tirà torrenter alablanc.
* Fluvicola albiventer - tirà torrenter dorsinegre.
* Fluvicola nengeta - tirà torrenter emmascarat.
# Gabbs

Gabbs és una població dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gabbs tenia 318 habitants, 133 habitatges, i 84 famílies La densitat de població era de 40,62 habitants per km².
Dels 133 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 9,0% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 5,0% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 64 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39,3 anys. Per cada 100 dones hi havia 100,0 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,64 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.500 $ i la renda mediana per família de 32.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.365 $ mentre que les dones 40.938 $. La renda per capita de la població era de 15.322 $. Aproximadament el 6,3% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gabbs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Gabbs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Gabe Khouth

Gabe Khouth (North Vancouver, 2 de novembre de 1972 - Port Moody, 23 de juliol de 2019) va ser un actor i un doblador canadenc.

## Carrera

* Dragonball Z com l'adult Goten
* Infinite Ryvius (TV) com el Kreis Morate
* Tokyo Underground com el Ginnosuke Isuzu
* InuYasha the Movie: Fire on the Mystic Island com el Dai/Roku
* Mobile Suit Gundam SEED com el Nicol Amalfi
* Gundam SEED: Special Edition com el Nicol Amalfi (Special Edition 1 & 2)
* Mobile Suit Gundam 00 com el Saji Crossroad
* Star Ocean EX (TV) com el Ashton Anchors
* The Daichis - Earth Defence Family (TV) com el Weird, Classmate
* Megaman NT Warrior - Bubbleman.EXE
* Mucha Lucha! - Futbol Loco
* X-Men: Evolution - Arcade
* Hot Wheels Battle Force 5 - Spinner Cortez, Quardian
* He-Man and the Masters of the Universe - Orko, Mekaneck
* The Story of Saiunkoku - Hakumei Heki
* Dead Rising 2: Off the Record - Johnny James, Evan MacIntyre, looters, survivors
* Escape from Planet Earth - Nolan/James/Cameron/Alpha A Hazmat Operative
* Once Upon a Time - Tom Clark (un dels set nans)
# Fusell Tipus 97

El Fusell Tipus 97 (del japonès: '九七式狙撃銃', 'Kyū-nana-shiki sogekijū') era un fusell de forrellat de franctirador de disseny japonès basat en el fusell Tipus 38. Com al majoria de fusells de franctirador de l'època, aquest era una adaptació d'un model ja existent d'un fusell d'infanteria. L'única diferència amb el fusell original Tipus 38 era que aquest fusell tenia una vulata més lleugera, una mira telescòpica de 2,5 augments i un riel per adaptar un monopode, encara que les veesions posteriors havien eliminat aquest riel i el monopode. El rifle va entrar en servei en 1937. Quan disparava, la bala de 6,5 x 50 mm Arisaka, produïa poca llum del tret, i poc fum, i feia les tasques contra franctiradors molt més dificilsThe rifle entered service in 1937. La falta de flaix i fum venia donada de la llargada, de 797 mm, molt més llarg que els normals, el que feia que el combustible de la bala es pogués cremar del tot i arribar al punt perfecte de la velocitat de la bala i la punteria. La mira telescòpica estava situada a l'esquerra del fusell, per permetre que el fusell es pogués carregar amb un clip. Com altres fusells de l'estil Mauser, tenia un carregador intern fixe de 5 bales. El fusell podia ser carregat amb un clip de munició de 5 bales o bala a bala.
El Tipus 97 era produït a l'Arsenal de Nagoya i a l'Arsenal de Kokura, amb The Type 97 was manufactured at the Nagoya Arsenal and Kokura Arsenal, amb la majoria d'ells produïts a Nagoya.

## Historial de combat

Després de lluitat contra els franctiradors xinesos entrenats pels alemanys, l'Exèrcit Imperial Japonès va decidir començar a desenvolupar nous fusells de franctirador per ells mateixos. Entrenament en camuflatge, construcció d'equipament i altres tècniques eren comunes entre la infanteria japonesa, i els franctiradors estaven entrenats especialment en disparar un fusell específic.
El Tipus 97 era el fusell de franctirador estàndrad de l'Exèrcit Imperial Japonès, un fusell normal Tipus 38 Arisaka amb una.mira telescòpica afegida. El Tipus 97 va ser utilitzat sovint entre els franctiradors japonesos, els quals a vegades s'amagaven en les fulles i parts superiors de les palmeres, o altres llocs ben amagats, amb resultats d'altes quantitats de baixes. Com.que utilitzaven la munició de 6,5 x 50 mm SR, el qual produïa molt poca quantitat de fum i flaix, afegit al llarg canó que ja reduïa aquestes característiques, amb el fusell Tipus 97, el tirador era molt difícil d'identificar a diatàncies superiors a 150 yardes. Les tropes amb experiènca de l'exèrcit nord americà, van començar a desenvolupar noves tàctiques per acabar amb els franctiradors japonesos, que consistia en avançar el màxim possible per a poder trobar el tirador.

## Referències

* ↑ https://www.forgottenweapons.com/japanese-type-97-sniper-rifle-video/

## Enllaços externs

* Pictures of a Type 97 sniper rifle
# Can Sans

«Can Sans» té aquests significats:
* Can Sans (Montcada i Reixac), edifici al municipi de Montcada i Reixac (Vallès Occidental)
* Can Sans o Can Moré, edifici al municipi de Tossa de Mar (Selva)
* Can Sans d'Aiguabona, edifici al municipi de Tossa de Mar (Selva)
# Galeïta

La galeïta és un mineral de la classe dels sulfats. Anomenat l'any 1955 per Adolf Pabst, Dwight L. Sawyer, Jr. i George S. Switzer en honor de William Alexander Gale (1898-1985), director de recerca de la American Potash and Chemical Corporation.

## Classificació

La galeïta es troba classificada en el grup 7.BD.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (7 per a sulfats (selenats, tel·lurats, cromats, molibdats, wolframats); B per a sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O; i D per a només amb grans cations; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 30.1.8.1 (30 per a sulfats anhidres que contenen grup hidroxil o halogen i 1 per a (AB)$_m$(XO₄)$_p$Z$_q$, on m:p>2:1; 8 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La galeïta és un sulfat de fórmula química Na$_{15}$(SO₄)₅F₄Cl. Cristal·litza en el sistema trigonal.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Searles Lake, San Bernardino Co., California i EUA. Sol trobar-se en dipòsits d'evaporita continental.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Galeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Galeite Mineral Data». Web Mineral.

## Bibliografia

* Pabst, A., Sawyer, D.L., Switzer, G. (1955), Galeite, a new mineral from Searles Lake, California. Geological Society of America Bulletin: 66: 1658-1659. (resum)
* Fleischer, M. (1956) New mineral names. American Mineralogist: 41: 671-674.
* Pabst, A., Sawyer, Jr., D.L., Switzer, G.S. (1963) Galeite and related phases in the system Na2SO4-NaF-NaCl. American Mineralogist: 48: 485-510.
* Fleischer, M. (1964) New mineral names. American Mineralogist: 49: 439-448.
* International Mineralogical Association (1967) Commission on new minerals and mineral names. Mineralogical Magazine: 36: 131-136.
* Brown, F.H., Pabst, A. (1971) New data on galeite and schairerite. American Mineralogist: 56: 174-178.
* Fanfani, L.A., Nunzi, A., Zanazzi, P.F., Zanzari, A.R. (1975) The crystal structure of galeite, Na15(SO4)5F4Cl. Mineralogical Magazine: 40: 357-361.
# Galga extensomètrica

Una galga extensomètrica és un sensor que funciona basant-se en l'efecte piezorresistiu. Un esforç que deforma a la galga produeix una variació de la seva resistència elèctrica. Els materials que se solen utilitzar per fabricar galgues són aliatges metàl·lics com, per exemple constantà, nicrom o elements semiconductors com ara el silici i el germani. D'altra banda, el material d'unió de la galga amb el cos a estudiar pot ser, per exemple, cianoacrilat. És per això que es poden classificar les galgues en dos tipus: les metàl·liques i les semiconductores.
La galga extensiomètrica fou inventada per Edward E. Simmons i Arthur C. Ruge el 1938.

## Tipus de galgues
### Galgues metàl·liques

Els principals aliatges que s'usen en les galgues metàl·liques són els següents:
* Coure i ferro
* Platina i silicialista
* Constantà
* Nicrom o karma
* Isoelàstic
* Aliatge de platí
* Aliatges de níquel-crom
* Nitrox de titani
Alguns dels materials usats en el suport de les galgues metàl·liques poden ser:
* Poliamida
* Epoxi
* Fibra de vidre reforçada amb epoxi

### Galgues semiconductores

L'elements més habitual per fabricar aquestes galgues és el silici.].

## Tractament del senyal

Per tractar la variació de voltatge de la galga extensiomètrica s'utilitza un pont de Wheatstone. Aquest pont està format per quatre resistències unides en un cercle tancat, una de les quals és la resistència (galga) sota mesura. D'aquesta manera es poden mesurar resistències desconegudes mitjançant l'equilibri dels braços del pont.

## Limitacions

* L'esforç aplicat no ha de portar a la galga fora del seu límit elàstic.
* Es necessita una bona adhesió a l'objecte perquè la mesura de la deformació sigui correcta.
* Un increment en la temperatura té com a conseqüència una variació de la resistència, encara que no s'apliqui cap esforç.
* Cal un coeficient de dilatació de la galga semblant al del suport per evitar tensions mecàniques.
* Autoescalfament de la galga per la dissipació de potència d'alimentació.

## Referències

* ↑ Strain Gage: Materials (anglès)
* ↑ Bryzek, J.; Roundy, S.; Bircumshaw, B.; Chung, C.; Castellino, K.; Stetter, J.R.; Vestel, M. «Marvelous MEMS». IEEE Circuits and Devices Magazine, 22, 2, 10-04-2006, pàg. 8–28. DOI: 10.1109/MCD.2006.1615241.
* ↑ Westerveld, W.J.; Leinders, S.M.; Muilwijk, P.M.; Pozo, J.; van den Dool, T.C.; Verweij, M.D.; Yousefi, M.; Urbach, H.P. «Characterization of Integrated Optical Strain Sensors Based on Silicon Waveguides». IEEE Journal of Selected Topics in Quantum Electronics, 20, 4, 10-01-2014. DOI: 10.1109/JSTQE.2013.2289992.
* ↑ Shull, Larry C., "Basic Circuits", Hannah, R.L. and Reed, S.E. (Eds.) (1992).Strain Gage Users' Manual, p. 122. Society for Experimental Mechanics. ISBN 0-912053-36-4
* ↑ The Strain Gage

## Vegeu també

* Extensometria
* Instrumentació electrònica
* Pont de Wheatstone

## Enllaços externs

* Applying Finite Element Analysis Methods to Strain Gage Design Arxivat 2008-12-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Fiber optic strain gauges - NASA patented technology Arxivat 2017-06-04 a Wayback Machine. (castellà)
# Galfingue

Galfingue (en alsacià Gàlfínge) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 767 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 347 | 363 | 363 | 508 | 522 | 561 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Jelger | |
| 2008- | Christophe Bitschene | |
# Galeàs Visconti

Galeàs Visconti és el nom dels següents personatges:
* Galeàs I Visconti (1277–1328), senyor de Milà de 1322 a 1327
* Galeàs II Visconti (vers 1320–1378), senyor de Milà de 1349 a 1378
* Joan Galeàs Visconti (1351–1402), senyor de Milà de 1378 a 1402, primer duc de Milà el 1395.
# Gai Rabuleu

Gai Rabuleu (en llatí Caius Rabuleius) va ser un magistrat i polític romà del segle v aC. Formava part de la gens Rabuleia.
Va ser elegit tribú de la plebs l'any 486 aC i va intentar fer de mediador entre els dos cònsols per la disputa que havia esclatat entre ells per la llei Cassia agraria proposada pel cònsol Espuri Cassi Viscel·lí a la que s'hi oposava el seu col·lega Pròcul Virgini Tricost Rutil. Dionís d'Halicarnàs l'assenyala com a plebeu.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/648?rgn=full+text;view=image;q1=RabuleiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 640. ]