OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ocracoke

Ocracoke és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Hyde (Carolina del Nord) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2007 Ocracoke tenia 688 habitants. Segons el cens del 2000 tenia 769 habitants, 370 habitatges i 219 famílies. La densitat de població era de 31,1 habitants per km².
Dels 370 habitatges en un 17,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,8% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 40,8% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 34,6% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.315 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.667 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 18.032 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* 1 2 3 «Fact Sheet- Ocracoke». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ocracoke». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].

## Enllaços externs

* http://www.OcracokeWeb.com/
* http://www.nps.gov/caha/ocrisl.htm
* http://www.uga.edu/lsava/Topics/LanguageVariation/LanguageVariation.html Arxivat 2010-04-12 a Wayback Machine.
* http://www.drbeach.org/drbeach/best_beach_list.htm Arxivat 2007-06-24 a Wayback Machine.
* http://edition.cnn.com/2007/TRAVEL/06/08/best.beaches.ap/ Arxivat 2007-06-26 a Wayback Machine.
# Ocreatus

Ocreatus és un gènere d'ocells de la subfamília dels lesbins (Lesbiinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Considerat per algunes classificacions un gènere amb una única espècie:
* Ocreatus underwoodii (sensu latu) - Colibrí cua de fulla.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.1, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* Ocreatus peruanus - Peruvian racket-tail (colibrí cua de fulla del Perú).
* Ocreatus addae - Rufous-booted racket-tail (colibrí cua de fulla bota-rogenc)
* Ocreatus underwoodii- White-booted racket-tail (colibrí cua de fulla botablanc).

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep; Collar, Nigel J; Christie, David A; Elliott, Andrew; Fishpool, Lincoln D C; Peter Boesman i Guy M. Kirwan (en anglès) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions [barcelona], 2, 2016 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Hummingbirds» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
# Oceanic Airlines

Oceanic Airlines, també coneguda com a Oceanic Airways, és una companyia aèria fictícia que apareix en nombroses pel·lícules, sèries de televisió i videojocs. La companyia es va crear per no vincular cap companyia real amb successos negatius que tenen lloc en les ficcions televisives i cinematogràfiques.
L'aparició original d'Oceanic Airways té lloc a la pel·lícula Executive Decision. En una de les escenes del film, un grup de terroristes segresten un avió Boeing 747 ple de passatgers. Per al rodatge de les preses exteriors de l'avió es va pintar un Boeing 747-200 real amb els colors i el logotip d'aquesta companyia. El metratge sobrant va ser arxivat i reutilitzat en posteriors produccions audiovisuals, i la primera emissió, en un capítol de Flipper. Des de llavors, Oceanic Airlines ha esdevingut una referència cinematogràfica i televisiva. Així, han estat nombroses les aparicions d'aquesta companyia a les pantalles, com a les sèries Grey's Anatomy, Castle, JAG o The Goldbergs.
La seva aparició més famosa ha estat en la sèrie de televisió Lost. La sèrie comença amb un accident aeri del vol Oceanic Flight 815 en el qual un grup de supervivents arriben a una misteriosa illa. En Lost, el logotip d'Oceanic Airlines consisteix en 18 punts al voltant de 4 cercles concèntrics, en què destaca una "O" en majúscules (que probablement fa referència a la paraula "Oceanic"). El logo intenta imitar l'art dels aborígens australians.

## Referències

* ↑ Rice, Evan S. The Wayfarer's Handbook: A Field Guide for the Independent Traveler (en anglès). Hachette UK, 2017. ISBN 0316271357.
* ↑ Brew, Simon. TV Geek: The Den of Geek Guide for the Netflix Generation (en anglès). Hachette UK, 2018. ISBN 1788401395.
* ↑ Beck, Simon D. The Aircraft-Spotter's Film and Television Companion (en anglès). McFarland & Co, 2016. ISBN 1476663491.
* ↑ Zeiser, Anne. Anne Zeiser (en anglès). CRC Press, 2015, p. 319. ISBN 1134746229.

## Bibliografia

* The Wayfarer's Handbook: A Field Guide for the Independent Traveler per Evan S. Rice, Hachette Book Group (2017)
* "Hollywood's Flight Frights: The Bombs Are Back: Now It's Safe to Scare in the Air" per Greg Morago, Hartford Courant (21 juliol 2005)
# Odorrana

Odorrana és un gènere d'amfibis anurs de la família Ranidae.

## Distribució

Apareix en rierols de gran pendent al Japó, sud de la Xina i Indoxina i cap a l'oest, nord-est de l'Índia, Myanmar i Tailàndia i cap al sud, en la península de Malaca, Sumatra i Borneo.

## Taxonomia

* Odorrana absita (Stuart and Chan-ard, 2005)
* Odorrana amamiensis (Matsui, 1994)
* Odorrana andersonii (Boulenger, 1882)
* Odorrana anlungensis (Liu and Hu in Hu, Zhao and Liu, 1973)
* Odorrana aureola Stuart, Chuaynkern, Chan-ard and Inger, 2006
* Odorrana bacboensis (Bain, Lathrop, Murphy, Orlov and Ho, 2003)
* Odorrana banaorum (Bain, Lathrop, Murphy, Orlov and Ho, 2003)
* Odorrana bolavensis (Stuart and Bain, 2005)
* Odorrana chapaensis (Bourret, 1937)
* Odorrana chloronota (Günther, 1876)
* Odorrana daorum (Bain, Lathrop, Murphy, Orlov and Ho, 2003)
* Odorrana exiliversabilis Li, Ye and Fei in Fei, Ye and Li, 2001
* Odorrana gigatympana (Orlov, Ananjeva and Ho, 2006)
* Odorrana grahami (Boulenger, 1917)
* Odorrana graminea (Boulenger, 1900)
* Odorrana hainanensis Fei, Ye and Li, 2001
* Odorrana hejiangensis (Deng and Yu, 1992)
* Odorrana hosii (Boulenger, 1891)
* Odorrana indeprensa (Bain and Stuart, 2006)
* Odorrana ishikawae (Stejneger, 1901)
* Odorrana jingdongensis Fei, Ye and Li, 2001
* Odorrana junlianensis Huang, Fei and Ye in Fei and Ye, 2001
* Odorrana khalam (Stuart, Orlov and Chan-ard, 2005)
* Odorrana kuangwuensis (Liu and Hu in Hu, Zhao and Liu, 1966)
* Odorrana leporipes (Werner, 1930)
* Odorrana livida (Blyth, 1856)
* Odorrana lungshengensis (Liu and Hu, 1962)
* Odorrana macrotympana (Yang, 2008)
* Odorrana margaretae (Liu, 1950)
* Odorrana melasma (Stuart and Chan-ard, 2005)
* Odorrana monjerai (Matsui and Jaafar, 2006)
* Odorrana morafkai (Bain, Lathrop, Murphy, Orlov and Ho, 2003)
* Odorrana nanjiangensis Fei, Ye, Xie and Jiang, 2007
* Odorrana narina (Stejneger, 1901)
* Odorrana nasica (Boulenger, 1903)
* Odorrana nasuta Li, Ye and Fei in Fei, Ye and Li, 2001
* Odorrana orba (Stuart and Bain, 2005)
* Odorrana rotodora (Yang and Rao in Yang, 2008)
* Odorrana schmackeri (Boettger, 1892)
* Odorrana sinica (Ahl, 1927)
* Odorrana supranarina (Matsui, 1994)
* Odorrana swinhoana (Boulenger, 1903)
* Odorrana tiannanensis (Yang and Li, 1980)
* Odorrana tormota (Wu, 1977)
* Odorrana trankieni (Orlov, Ngat and Ho, 2003)
* Odorrana utsunomiyaorum (Matsui, 1994)
* Odorrana versabilis (Liu and Hu, 1962)
* Odorrana wuchuanensis (Xu in Wu, Xu, Dong, Li and Liu, 1983)
* Odorrana yentuensis Tran, Orlov and Nguyen, 2008
* Odorrana yizhangensis Fei, Ye and Jiang, 2007
* Odorrana zhaoi Li, Lu and Rao, 2008
# Odratzheim

Odratzheim (en alsacià Oderze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2005 tenia 445 habitants. Limita amb Kirchheim al nord, Scharrachbergheim-Irmstett al sud, Traenheim al sud-oest i Wangen al nord-oest.
Forma part del cantó de Molsheim, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Mossig i del Vignoble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 247 | 284 | 291 | 334 | 347 | 399 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | François Jehl | |

## Galeria d'imatges

* Antiga sinagoga
* Baix relleu de la torre de l'església
* Castell
* Portal lateral del castell
# Oklava

Oklava (turc) és un estri de cuina utilitzat en Turquia per a fer massa. És un pal llarg i cilindric, de fusta, i es fa servir com un alternatiu al corró de cuina, anomenat "merdane", una paraula de persa medievala, en llengua turca.
Segons un autor, oklava i sac (planxa per cuinar) han tingut un paper en la invenció de la pasta fil·lo o yufka.
Oklava també té un rol a jugar en la cultura turca, en els casaments tradicionals de Turquia rural, un nen i una nena fan caure, amb una oklava a la mà, una cullera de fusta que es posa a sobre del "duvak" (vel nupcial) de la núvia.

## Vegeu també

* Corró pastisser
* Hamur tahtası

## Referències

* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=oklava&x=0&y=0
* ↑ http://www.tdk.gov.tr/index.php?option=com_gts&kelime=OKLAVA Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=merdane&x=0&y=0
* ↑ Joseph J. Conte. Time to Say Goodbye. AuthorHouse, 4 desembre 2008, p. 151–. ISBN 978-1-4520-5463-6.
* ↑ V. Milletlerarası Türk Halk Kültürü Kongresi: Halk Müziği, Oyun, Tiyatro, Eğlence seksiyon bildirileri. Kültür Bakanlığı, 1997.
# Nurduz

Nurduz (persa: نوردوز:, també romanitzat com a Nūrdūz) és un poble del Districte Rural Nowjeh Mehr, districte Siah Rud, Comtat de Jolfa, Azerbaidjan Oriental, Iran. En el cens de 2006, la seva població era 14 persones, integrades en 4 famílies. És situat a prop de l'únic punt de frontera entre l'Iran i Armènia. El poble armeni d'Agarak (Siunik) es troba a l'altre costat del riu Aras.

## Referències

* ↑ «Cerca 'Nurduz' a geonames». [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Cens Iran 2006 (arxiu web)», 20-09-2011. Arxivat de l'original el 2011-09-20. [Consulta: 20 octubre 2020].
# Nââ drubéa

Nââ drubéa o també Ndumbea, Dubea, Drubea, Païta és una llengua austronèsia parlada majoritàriament a l'àrea tradicional de Djubéa-Kaponé, als municipis de Païta, Dumbéa, Nouméa i Yaté, a la Província del Sud, Nova Caledònia. Té uns 2.000 parlants nadius. També el nom de la llengua es deriva del nom de la propera ciutat de Dumbéa. La llengua es va dispersar entre els pobles al voltant de la capital, i hi ha pocs parlants. Gordon (1995) estima que hi ha més de 2000 a 3000 parlants.

## Escriptura

El nââ drubéa usa l'alfabet llatí ensenyat per missioners. L'alfabet no usa les lletres C, F, J, L, Q, S, U, X, Z però representa els grups Aa, Bw, Dr, Ee, Gw, Kw, Mw, Ng, Nr, Oo, Pw.

## Fonologia

El nââ drubéa, com la seva relacionada més pròxima nââ numèè, és una llengua tonal amb tres tons: Alt, Mitjà, Baix.

### Vocals

El nââ drubéa té set vocals orals, llargues i curtes. Les vocals anteriors mitjanes són més baixes quan són curtes que quan són llargues: /i e ɛ a o ʊ u/; /iː ɪː eː aː oː ʊː uː/. Hi ha cinc vocals nasals, també llargues i curtes: /ĩ ẽ ã õ ũ/; /ĩː ẽː ãː õː ũː/. Aquestes últimes interactuen amb consonants nasals que es descriuen a continuació. Les vocals posteriors no apareixen després de consonants labialitzades /ŋ/, o /ɣ/. Endemés de la correlació de complementarietat entre vocals i consonants nasals, no hi ha vocals nasals després de /j, ɽ, ɣ/. /ɣ/–vocal oral deriva històricament de vocal nasal ŋ.
Fonèticament, un grup de consonant vibrant oclusiva se separa d'una vocal epentètica obscura amb la mateixa qualitat de la vocal fonèmica que segueix.

### Consonants

Les vocals nasals sempre es contrasten amb consonants no oclusives, de la mateixa manera que en nââ numèè. Però en nââ drubéa les oclusives nasals són parcialment desnasalitzades abans de vocals, de manera que en aquest cas les noclusives nasals precedeixen aquestes vocals. De manera similar, /j/ només apareix abans de vocals orals.
| | Labial | Labialitzada labial | Dental | Apical post-alveolar | Laminal postalveolar | Palatal | Velar | Labialitzada velar |
| Plosiva | p | pʷ | t̪ | ʈ | t̠ | | k | kʷ |
| (Pre)nasal oclusiva | m ~ mb | mʷ ~ mbʷ | n̪ ~ n̪d̪ | ɳ ~ ɳɖ | n̠ ~ n̠d̠ | | ŋ ~ ŋɡ | ŋɡʷ |
| Fricativa | v | | | | | | ɣ | |
| Aproximant | | | | | | j | | w |
| Vibrant simple | | | | ɽ ~ ɻ | | | |

## Referències

* ↑ Fitxa del nââ drubéa a Ethnologue

## Bibliografia

* Gordon, Matthew; Ian Maddieson «The phonetics of Ndumbea». Fieldwork Studies of Targeted Languages III. UCLA Working Papers in Phonetics, 91, 01-10-1995, pàg. 25–44.
* Shintani T. L. A. & Païta Y. (1990a) Grammaire de la langue de Païta. Nouméa: Sociéte d'Etudes Historiques de Nouvelle-Calédonie.
* Shintani T. L. A. & Païta Y. (1990b) Dictionnaire de la langue de Païta. Nouméa: Sociéte d'Etudes Historiques de Nouvelle-Calédonie.

## Enllaços externs

* Ndrumbea a Omnilglot.com
# Nâçerî

Nâçerî és un cèlebre tractat d'hipologia redactat l'any 1333, per Abou Bakr Ibn Badr Eddîn Ibn El Moundir El Baïtar, per encàrrec del sultan mameluc Mohamed Ibn Qalâoun, també anomenat sultan Ennâcer (victorieux), d'on el nom de Naceri (relatiu a Nacer).
De tots els tractats d'hipologia, el Nâçerî és probablement el més conegut, per raó de l'atenció que li va dedicar el metge Nicolas Perron qui va publicar, entre 1852 i 1960, tres volums de comentaris de la traducció del manuscrit n° 2814 de la Biblioteca nacional de França. Aquest treball va aportar als professionals de l'època els elements necessaris per a donar suport a la creença ja prou forta en aquella època sobre la gran qualitat dels « veterinaris » àrabs.

## Obra

* Le Nâcérî. La perfection des deux arts, ou Traité complet d'hippologie et d'hippiatrie arabes.

## Vegeu també

* Veterinària
* Cavall àrab
* Cavall barbaresc
* Jacme Alaric
* Eimeric d'Usall

## Referències

* ↑ etudesrurales.revues.org
* 1 2 gallica.bnf.fr

## Bibliografia

* Hippologie et médecine du cheval en terre d'islam au XIVe siècle : Le traité des deux arts en médecine vétérinaire dit le Nâceri, éd. Errance, 2006
# Osarizawaïta

L'osarizawaïta és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup alunita. Va ser descoberta el 1961 a la mina Osarizawa de la ciutat de Kazuno de la prefectura d'Akita, a l'illa de Honshu (Japó), sent nomenada així per aquesta mina.

## Característiques

L'osarizawaïta és un sulfat de plom, alumini i coure, hidroxilat i anhidre. És un mineral estretament relacionat amb la beaverita-(Cu). Pot ser extreta barrejada amb altres minerals com a mena de metalls.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'osarizawaïta pertany a «07.BC: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: d'ansita, alunita, ammonioalunita, ammoniojarosita, argentojarosita, beaverita-(Cu), dorallcharita, huangita, hidroniojarosita, jarosita, natroalunita-2c, natroalunita, natrojarosita, plumbojarosita, schlossmacherita, walthierita, beaverita-(Zn), ye'elimita, atlasovita, nabokoita, clorothionita, euclorina, fedotovita, kamchatkita, piypita, klyuchevskita, alumoklyuchevskita, caledonita, wherryita, mammothita, linarita, schmiederita, munakataita, chenita, krivovichevita i anhidrocaïnita.

## Formació i jaciments

És un mineral d'aparició rara, que es forma com a mineral secundari a la zona d'oxidació dels jaciments hidrotermals de minerals de plom, zinc i coure. Sol trobar-se associada a altres minerals com: anglesita, beaverita, hidalgoïta, duftita, bindheimita, conicalcita, olivenita, quars, argila o goethita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina San Miguel (Ribes de Freser, Ripollès).

## Referències

* ↑ «Osarizawaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 abril 2015].
* ↑ «Alunite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 abril 2015].
* ↑ Pedro Mingueza, Joan Rosell-Riba, David Ruiz-Corominas, Jordi Ibáñez-Insa, Albert Vaquero, Valentín Bártulos «Estudi mineralògic de la mina "San Miguel", Ribes de Freser, el Ripollès, Girona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya, 2, 2022, pàg. 3-38 [Consulta: 29 gener 2024].
# Olga Holtz

Olga Holtz (Ольга Гольц en rus; Txeliàbinsk, Unió Soviètica, 19 d'agost de 1973) és una matemàtica russa especialista en anàlisi numèrica. L'any 2006 va rebre el Premi Sofia Kovalévskaya, i al 2008, el Premi de la European Mathematical Society. Des de 2008, és membre de la Junge Akademie d'Alemanya.

## Biografia

Els primers passos de Holtz en les matemàtiques van ser deguts, principalment, als seus pares, tots dos programadors. Als 15 anys, va ser admesa en un institut especialitzat en matemàtiques, en el qual es va graduar dos anys més tard. Holzt va estudiar posteriorment a la Universitat Estatal dels Urals del Sud (1995) i a la Universitat de Wisconsin-Madison (2000), quedant-se en aquesta última fins al 2002 en una estada postdoctoral. Després d'això, va passar un any i mig a Alemanya amb una beca Humboldt a l'Institut de Matemàtiques de la Universitat Tècnica de Berlín, abans de tornar als Estats Units l'any 2004, on va ocupar una plaça de professora ajudant de matemàtiques a la Universitat de Califòrnia a Berkeley entre 2004 i 2007.
Després de guanyar l'any 2006 el Premi Sofia Kovalèvskaya, dotat amb un milió d'euros, Holtz va fundar el seu grup de recerca a la Universitat Tècnica de Berlín, on es va convertir en catedràtica de matemàtica aplicada, i més tard a la Universitat de Califòrnia a Berkeley, també com a catedràtica. Des de llavors, Holtz ha acumulat més reconeixements. La European Mathematical Society li va concedir el seu premi al 2008, i el Consell Europeu de Recerca li va concedir una beca de 880.000 € l'agost de 2010. Al 2015, va ser escollida fellow de l'American Mathematical Society «per les seves contribucions a l'àlgebra lineal numèrica, l'anàlisi numèrica, la teoria de l'aproximació, la ciència de la computació teòrica i l'àlgebra».
Holtz, que va considerar una carrera en música abans de decidir-se per les matemàtiques, actua amb el Cor Filharmònic de Berlín i practica balls de saló.

## Referències

* ↑ «Olga Vladimirovna Holtz». EMat. Escuela de Matemática. [Consulta: juliol 2023].
* ↑ «Alexander von Humboldt-Foundation - SKP Award Winners 2006». humboldt-foundation.de. Arxivat de l'original el 2019-06-17. [Consulta: 14 desembre 2014].
* ↑ «Start - Die Junge Akademie». www.diejungeakademie.de. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ «Premis per a joves investigadors». Societat Catalana de Matemàtiques. IEC, pàg. 41.
* ↑ «Olga Holtz». Berlin Sciences: The Science Portal of Berlin. Arxivat de l'original el 2012-03-17. [Consulta: 18 gener 2011].
* ↑ «Fellows of the American Mathematical Society» (en anglès). [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Janositz. «The Sound of Mathematics». Humboldt-Foundation. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 gener 2011].

## Enllaços externs

* Perfil a la Universitat de Califòrnia en Berkeley
* Perfil a la Universitat Tècnica de Berlín
* Entrada en el Mathematics Genealogy Project
# Oud-Beijerland

Oud-Beijerland és un antic municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 24.670 habitants repartits sobre una superfície de 19,61 km² (dels quals 0,85 km² corresponen a aigua).
Limita al nord amb Spijkenisse i Albrandswaard, a l'est amb Binnenmaas i al sud amb Korendijk i Cromstrijen. L'1 de gener de 2019 va fusionar amb Korendijk, Strijen, Cromstrijen i Binnenmaas i formar el municipi nou Hoeksche Waard. La nova entitat amb uns 85.000 habitants (2018) és un dels municipis més grossos dels afores de Rotterdam.

## Veïnats

* Greup
* Vuurbaken
* Zinkweg

## Referències

* 1 2 «Hoeksche Waard vanaf 2019 definitief één gemeente» (en neerlandès). Algemeen Dagblad, 10-07-2018 [Consulta: 12 març 2022].

## Enllaços externs

* Oud-Beijerland - Lloc web oficial
# Oratori de Pujals (Cornellà del Terri)

Oratori de Pujals és una obra de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme. El basament és una ampla plataforma de pedra d'estructura rectangular, al mig de la qual se situa la columna amb la creu. La columna, de pedra i sense cap tipus d'ornamentacions, és de base quadrangular, i al seu capdamunt es troba la creu, de ferro.

## Referències

* ↑ «Oratori de Pujals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Oratori de Sant Céneré

L'ermita de sant Céneré, dedicado a la Sant Céneré de Spoleto, està situada en Saulges, Mayenne, França. La seva construcció es remunta al segle VII i restaurada als segles XIX i XX.

## Descripció

Es tracta d'un petit oratori, d'una sola nau, a la qual s'accedeix per dues escales que adossades al turó; la nau que prolonga la capella està coberta per una terrassa. L'interior de la capella està decorat amb un quadre atribuït a Adeline Neveu, que representa Sant Céneré curant cecs i paralítics; quatre vitralls de finals del segle xix provenen del desmantellament de la capella del Plessis i representen el Sagrat Cor, la Mare de Déu, Sant Josep i Sant Alexandre. Són fets pel taller Carmel de Le Mans.
A la cova de sota, l'estàtua de Sant Cénéré del segle xviii de fusta policromada, restaurada l'any 2005, domina la font descrita per Grosse Dupéron. Aquest corrent continu d'aigua ha donat a sant Cèneré el sobrenom de "sant que orina".

## Galeria

* La font con la estatua del sant
* Otro lado de la font

## Referències

* ↑ Piero Bargellini, Mille santi del giorno, pàg. 255, Vallecchi, Firenze, 1977.
* ↑ «Saulges ,ermitage de st-céneré ,sentier de la chapelle conduisant aux grottes» (en francès). picclick.fr. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ Grosse Dupéron, Albert. Deux Excursions au Pays de Saulges : Souvenirs d'Un Touriste (en francès). Poirier-Bealu, 1901.

## Bibliografia

* Oratoire de Saint-Céneré (en francès), 1900–1910. OCLC 461464331.
* Dom, Piolin. Vie de St Céneré et Pèlerinages de Saulges (en francès). les Amis de Saint-Séréné, 1992.
* Amand, Dagnet. À travers les Coëvrons (en francès). Livre d'histoire-Lorisse, 1907. ISBN 9782758601975.
* Foisneau, Nicolas; Davy, Christian. Chapelle, dite ermitage Saint-Céneré (en francès), 2006.