OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Mahdi li-Din Allah Ahmad ibn al-Husayn

Al-Mahdí li-din-Al·lah Àhmad ibn al-Hussayn ibn Àhmad ibn al-Qàssim ibn Abd-Al·lah ibn al-Qàssim ibn Àhmad ibn Ismaïl ibn Abi-l-Barakat ibn Àhmad ibn al-Qàssim ibn Muhàmmad ibn al-Qàssim Tarjuman-ad-Din ibn Ibrahim Tabatabà ibn Ismaïl ibn Ibrahim ibn al-Hàssan ibn al-Hàssan ibn Alí ibn Abi-Tàlib o, més senzillament, Al-Mahdí li-din-Al·lah Àhmad ibn al-Hussayn, fou un descendent d'Alí ibn Abi-Tàlib que fou imam zaidita del Iemen al segle xiii (1248-1255).
Es va proclamar imam el 1248 a la fortalesa de Thula al nord-oest de Sanaa amb el suport dels Banu Hamza als quals pertanyia la seva família paterna i amb el probable suport del governador rassúlida de Sanaa, Asad al-Din Muhammad ibn al-Hasan, nebot del sultà i poc lleial a la seva nissaga; la mort del sultà Nur al-Din Umar va reforçar la seva posició, assassinat amb la possible complicitat d'Asad al-Din que no obstant va romandre com a governador sota el seu fill i successor al-Muzaffar Yusuf, i va estar a vegades al costat de la seva família i altres del costat de l'imam rebel, revoltant-se obertament. Però al-Muzaffar Yusuf va perdonar diverses vegades les seves deslleialtats sense que se'n sàpiguen les causes.
El 1251 l'imam va ocupar Sanaa i va trobar l'oposició d'Asad que el va tacar des de la fortalesa de Birash, propera a la ciutat, que restava en el seu poder. L'imam va poder estendre el seu domini cap al sud fins a Dhammar, però abans de final d'any va haver d'abandonar Sanaa. Va comprar Birash a Asad al-Din però això fou cause de l'enfrontament entre els dos. Asad va obtenir altre cop el perdó del sultà.
El 1254 un imam rival de nom Shams al-Din Ahmad es va proclamar a Sa'dah i el 1255 una assemblea de notables zaidites va deposar a Ahmad. Aquest va intentar resistir i es va mantenir a les muntanyes de Sanaa durant prop de tres anys fins que fou mort el 1258. Va ser enterrat a Dhu Bin (Dhibin).
Shams al-Din Ahmad va adoptar el títol d'al-Mutawakkil i es va declarar vassall dels rassúlides però no va poder evitar ser enfrontat per un rival de nom Abu Muhammad al-Hasan ibn Wahhas.

## Referències

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Mahdī li-Dīn Allāh Aḥmad".
# Giacomo Berlato

Giacomo Berlato (Schio, província de Vicenza, Vèneto, 5 de febrer de 1992) és un ciclista italià, professional des del 2015. Actualment corre a l'equip Nippo-Vini Fantini. En el seu palmarès destaquen algunes curses sub-23 d'un dia disputades a Itàlia, com la Ruta d'Or i Trofeu Ciutat de San Vendemiano.
La seva germana Elena també s'ha dedicat al ciclisme.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Lunigiana
* 2013
** Vencedor d'una etapa del Giro Ciclistico Pesche Nettarine di Romagna
* 2014
** 1r al Memorial Benfenati
** 1r al Trofeu Ciutat de San Vendemiano
** 1r a la Ruta d'Or
** 1r a la Coppa Cicogna

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 101è de la classificació general
* 2016. Abandona (14a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Les Llances

Les Llances és un mas a poc més de mig km al sud del nucli de Sant Joan de les Abadesses (el Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La primera notícia que tenim d'aquest mas és de l'any 1689 que surt esmentat en un llibre parroquial d'òbits de l'arxiu del monestir de la vila, amb el nom de les Closes d'en Llancer. Durant la primera meitat del segle xviii, el mas ve citat amb el nom de la Caseta d'en Llancer. La segona meitat del segle xviii el trobem inscrit amb el nom del Coll o Collet de les Llances. A partir del segle xix i fins als nostres dies el mas ja ve citat com les Llances.
L'edifici actual destinat a habitacle és posterior als altres dos i es troba unit a l'antiga casa que compartia les corts a la primera planta, on encara s'hi conserven actualment. Aquest té la teulada a dues vessants i una d'elles cobreix una eixida de gran balconada decantada a ponent. Les portes que donen accés a l'habitatge es troben un per sota de l'eixida i a peu pla de l'era en forma de pati, l'altre es troba a la façana de llevant a la part posterior de la casa. Una construcció destinada a pallissa i de teulada a dues vessants, queda totalment separada de la resta del mas. Aquesta disposa d'obertures reformades en forma d'arcades de punt rodó, altes i estretes. Una construcció de planta quadrada i també teulat a dos vessants, destinada activitats ramaderes (galliner), situada al cantó nord del conjunt de la masia, acaba de configurar la masia de les Llances.

## Referències

* 1 2 «Masia de les Llances». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Joan Alzina

Joan Alzina (Perpinyà, 16 de novembre de 1767 - Vernet, 3 de juliol de 1833) fou un impresor, llibreter i militant polític nord-català.
Professor al Col·legi Reial de Perpinyà sota l'antic règim, hagué de renunciar al seu càrrec en 1792. Es va convertir en impressor, professió recentment oberta després de l'abolició de les corporacions per decret Allarde de 1791, potser ja en 1792. El 1801 va prendre el relleu de Guillem Agel i Barrière. El 1810, Napoleó va establir una patent d'impressor obligatòria, que obté Alzina, així com la patent de llibreter. Així va editar l'almanac Le Roussillonnais, força popular.
A més dels escrits locals i llibres en català i francès, Alzina aprofita la proximitat de Perpinyà amb Espanya per publicar escriptors i traduccions (François Fénelon, Pau i Virgínia ...) al castellà. Va estendre el seu mercat a Catalunya del Sud, a Figueres i Barcelona i Girona, publicant diverses revistes i documents oficials napoleònics, així com el Catechisme catalan (1807). En el període de 1814-1833 fou el cinquè editor francès en castellà. El 1823, va rebre el títol d'impressor del rei, va imprimir Le Publicateur des Pyrénées-Orientales i va editar les Poésies de François Boher. Al final de la seva vida no podia treballar sol i fou assistit pel seu fill Joan Baptista Alzina, qui finalment el va substituir.

## Referències

* ↑ «Joan Alzina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Bonet, Gérard. «Alzine (Jean)». A: Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises 1789-2011. 1 Pouvoirs et société. Perpignan: Publications de l'olivier, 2011, p. 699. ISBN 9782908866414.
# (3552) Don Quixote

3552 Don Quixote és un petit asteroide d'Amor, en l'encreuament de Mart i l'encreuament de Júpiter. Té una òrbita molt inclinada, i fa al voltant de 19 km de diàmetre. El seu període de rotació és de 7,7 hores. Va ser descobert el 1983 per Paul Wild, i porta el nom del cavaller còmic que és l'heroi epònim de la novel·la de Cervantes El Quixot (1605).
Se sospita que Don Quixote podria ser un cometa extint. Don Quixote freqüentment és pertorbat per Júpiter. L'activitat cometària va ser detectada pel telescopi espacial Spitzer a 4,5 um a causa de l'emissió de CO₂.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3552.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database Browser: 3552 Don Quixote (1983 SA)», 2008-04-06 last obs. [Consulta: 4 novembre 2008].
* ↑ D.F. Lupishko, M. di Martino and T.A. Lupishko «What the physical properties of near-Earth asteroids tell us about sources of their origin?». Kinematika i Fizika Nebesnykh Tel Supplimen, 3, September 2000, pàg. 213–216. Bibcode: 2000KFNTS...3..213L.
* ↑ «JPL Close-Approach Data: 3552 Don Quixote (1983 SA)», 02-05-2009 last obs. [Consulta: 6 maig 2009].
* ↑ Whitney Heins. «Professor Helps to Discover Near-Earth Asteroid Is Really a Comet». University of Tennessee. [Consulta: 10 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Orbital simulation from JPL (Java) / Ephemeris
# Llibreria Comellas

La Llibreria Comellas és una llibreria-antiquariat ubicada a Barcelona. Fundada a París a principis dels anys setanta, es va traslladar a Catalunya el 2001. Especialitzada en llibres, documents impresos i manuscrits que daten des del segle XV fins al segle xix.
Va ser assenyalada pel diari britànic The Guardian com una de les millors llibreries de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Pot el llibre antic ser una inversió?». livres-rares.com, 04-06-2020. [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ House, Christian. «A bookworm’s tour of Barcelona’s librerías». The Guardian, 16-10-2016. [Consulta: 30 març 2022].
# Giacomo Antonio Morigia

Giacomo Antnio Morigia (Milà, 1497 - 1546) va ser un religiós italià que, juntament amb Sant Antoni Maria Zaccaria i Bartolomeo Ferrari va fundar els ordes dels Clergues Regulars de Sant Pau i les Germanes Angèliques de Sant Pau en 1531. És venerat com a venerable per l'Església Catòlica.
Havia nascut en una família noble de Milà, educant-se per a la vida militar i de patrici. Aspirant a la perfecció cristiana, va triar la vida religiosa. Renunciant a les rendes de l'Abadia de San Vittore al Corpo, que li havien ofert, va ser admès a la institució de Santa Corona, dedicada a la beneficència. Durant la pesta de 1524, es va lliurar al servei als malalts.
En 1530 va conèixer Antoni Maria Zaccaria i, juntament amb Bartolomeo Ferrari, van decidir de fundar un institut dedicat a la perfecció del clergat (els Clergues Regulars de Sant Pau), a més d'un de femení de religioses de vida activa (les Angèliques de Sant Pau) i una congregació de laïcs (els Laïcs de Sant Pau) per a fer apostolat entre les persones casades.
Morigia va exerci com a superior de l'orde. Va ser l'artífex de l'adquisició de l'església de Sant Bernabé de Milà per a l'orde, en 1545. En instal·lar-s'hi, l'orde va començar a ser coneguda com a barnabites.
Va destacar la seva austeritat i el seu lliurament al servei dels necessitats. Va morir a Milà el 13 d'abril de 1546, als 49 anys, a la casa de l'orde a Sant'Ambrogio. El seu cos va ser exposat a San Paolo delle Angeliche i, més tard, traslladat a San Barnaba, on va ser enterrat.
Aviat va ser venerat com a persona santa, però el decret d'Urbà VIII de 1634 prohibia el culte fins que haguessin passat cent anys de la mort de la persona. Després de la canonització d'Antoni Maria Zaccaria, en 1897, Morigia i Ferrari, cofundadors, van ser qualificats com a Nobilissimi et santissimi viri, i proclamats venerables.

## Vegeu també

* Clergues Regulars de Sant Pau
* Sant Antoni Maria Zaccaria
* Bartolomeo Ferrari
# Madrassa Ben Youssef

La madrassa Ben Youssef (àrab: مدرسة ابن يوسف, madrasat Ibn Yūsuf) fou una escola islàmica a Marràqueix, al Marroc. Se li posà el nom del soldà almoràvit Ali ibn Yússuf, que va regnar entre 1106-1142, expandint considerablement la ciutat i la seva influència. L'escola es va fundar durant el període benimerí (segle xiv) pel soldà Abu-l-Hàssan al costat de la mesquita homònima.
L'edifici de la madrassa, tal com és ara, fou reconstruït pel soldà sadita Abd-Al·lah al-Ghàlib (1557-1574). En aquesta època, Marràqueix es transformà en la ciutat més opulenta del món àrab. És la madrassa més gran de tot el nord d'Àfrica. El 1565 s'acabaren les obres, com ho confirma la inscripció de la sala de l'oració. Les seves 130 cel·les de dormitoris d'estudiants s'agrupen al voltant d'un pati obert ricament decorat amb cedre, marbre i estuc.
# Gibosia perspicillata

Gibosia perspicillata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Okamoto, 1912. Trans. Sapporo. Nat. Hist. Soc. 4:140.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Klapálek, 1916. Cas. ces. Spol. ent. 13:61.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Kimmins, 1970. A List of the Type-Specimens of Plecoptera and Megaloptera in the British Museum (Natural History). Bull. Br. Mus. Nat. Hist. Ent. 24(8):348. «PDF».

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:335.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Chlorobaptella

Chlorobaptella és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae, creada per Eugene G. Munroe el 1995. La seva única espècie, Chlorobaptella rufistrigalis, va ser descrita per William Barnes i James Halliday McDunnough per primera vegada el 1914. Es troba a Amèrica del Nord, on s'ha registrat a Califòrnia i Nevada.
Les arnes d'aquest gènere es distingeixen de les arnes de gèneres similars pels seus petits palpi i llengües obsoletes.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 12 agost 2019].
* ↑ «801154.00 – 4844 – Chlorobaptella rufistrigalis – (Barnes & McDunnough, 1914)» (en anglès). North American Moth Photographers Group.
* ↑ Barnes, William; McDunnough, J.H.. Contributions to the Natural History of the Lepidoptera of North America (en anglès). 2. Decatur, IL: The Review Press, 10 de març de 1913, p. 245.
# Al-Riffa SC

El Al-Riffa SC (àrab: نادي الرفاع, Nādī ar-Rifāʿ, Club d'ar-Rifà) és un club de Bahrain de futbol de la ciutat de Riffa.

## Història

El club va ser fundat el 1953 amb el nom de West Riffa Club. El 2002 adoptà l'actual nom en fusionar-se amb el Zallaq.

## Palmarès

* Lliga de Bahrain de futbol:
       1982, 1987, 1990, 1993, 1997, 1998, 2000, 2003, 2005, 2012, 2014, 2019, 2021, 2022
* Copa del Rei de Bahrain de futbol:
       1973, 1985, 1986, 1998, 2010, 2019, 2021
* Copa Federació de Bahrain:
       2000, 2001, 2004, 2014
* Copa Príncep de la Corona de Bahrain:
       2002, 2003, 2004, 2005
* Supercopa de Bahrain de futbol:
       2019

## Referències

* ↑ Bahrain 2002
* ↑ «Bahrain - List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 4 «Bahrain - List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine.
# Dewitita

La dewitita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la chabourneïta. Rep el nom de Frank de Wit, mineralogista aficionat dels Països Baixos.

## Característiques

La dewitita és un sulfur de fórmula química Ag$_z$Tl$_{10-x-z}$Pb$_{2x}$Sb$_{42-x-y}$As$_y$S$_{68}$. Cristal·litza en el sistema triclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: o1787.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Jas Roux, entre els municipis francesos de La Chapèla i Gap, als Alts Alps (Provença-Alps-Costa Blava, França). També ha estat descrita al dipòsit de Vorontsovskoe, a la localitat de Tur'insk (óblast de Sverdlovsk, Rússia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dewitite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ Makovicky, Emil; Plášil, Jakub; Kasatkin, Anatoly V.; Škoda, Radek «The crystal structure of Tl2.36Sb5.98As4.59S17, the lead-free endmember of the chabournéite homeotypic group». The Canadian Mineralogist, 59, 3, 01-05-2021, pàg. 533–549. DOI: 10.3749/canmin.2000093 [Consulta: 15 març 2022].
# Montfiquet

Montfiquet és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montfiquet era de 94 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 1 estava desocupat. 42 eren cases i 1 era un apartament. Dels 35 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montfiquet el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 12 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 44 eren actives i 18 eren inactives. De les 44 persones actives 38 estaven ocupades (25 homes i 13 dones) i 6 estaven aturades (4 homes i 2 dones). De les 18 persones inactives 4 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Montfiquet hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montfiquet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montfiquet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# (612) Veronika

612 Veronika és l'asteroide nombre 612. Va ser descobert per l'astrònom August Kopff des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya), el 8 d'octubre de 1906. La seva designació provisional va ser 1906 VN.
L'asteroide B 612 és el planeta de la novel·la El petit príncep d'Antoine de Saint-Exupéry.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 22 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Nasa
# Les Kol·lontai

Les Kol·lontai és un grup de música format per les cantautores Meritxell Gené, Sílvia Comes, Ivette Nadal i Montse Castellà. El nom del grup es deu a la feminista i política comunista soviètica Aleksandra Kol·lontai.
El projecte musical de Les Kol·lontai s'originà amb motiu del festival BarnaSants del 2017, any en què el festival commemorà el centenari de la Revolució Russa i del naixement de la cantautora xilena Violeta Parra. Van inaugurar l'edició i van guanyar el premi al millor projecte.
Les Kol·lontai van actuar durant l'any 2017 i 2018 a d'altres localitats de Catalunya i del País Valencià: el 80è aniversari de les Lletres Catalanes al Palau Robert de Barcelona, el Cafè del Teatre de l'Escorxador, la Presó Model, Sant Quirze del Vallès, Amposta, Camallera cançó d'Autor, l'Ateneu Harmonia de Sant Andreu, Música i Lletra de Xàtiva, Festival Feslloch de Belloch, el Casinet d'Hostafrancs a Barcelona, l'Ateneu Torrellenc de Premià de Dalt, el Casino de Calaf, l'Orfeó Lleidetà, La Nova Jazz Cava de Terrassa, la Unió Casal Gelidenc de Gelida, el Born de cançons de Barcelona, el Casino de Vic, la Sala la Violeta d'Altafulla, el Teatre Joventut de l'Hospitalet... També van participar, amb altres artistes, a les jornades culturals contra la repressió i per la llibertat d'expressió organitzades a Brussel·les el 2018.
Aquell mateix any van cloure la 23ª edició del Barnasants. Després de treballar a l'estudi Gravacions Marines, publiquen el disc amb les 20 cançons presentades en directe. És el primer de la col·lecció Barnasants, amb un acord amb la discogràfica catalana Picap.

## Discografia

* Cançons violeta (Barnasants, 2018)

### Col·laboració

* «Agafant l'horitzó» (senzill de Txarango i més; Discmedi, 2017)

## Referències

* ↑ «Les Kol·lontai inauguren el Barnasants a Vic». Nació Digital. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Artistes catalans desembarcaran a Bèlgica per ”denunciar la manca de democràcia"». [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Les Kol·lontai: cançó, feminisme i revolució». El Temps, 12-01-2017. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Les Kol·lontai, contra el patriarcat musical». El Temps.

## Enllaços externs

* Entrevista del grup als Matins de TV3
* Web oficial de les Kol·lontai
* Disc Cançons Violeta
# Gibosia

Gibosia és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En els seus estadis immadurs són aquàtics i viuen a l'aigua dolça, mentre que com a adults són terrestres i voladors.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Taxonomia

* Gibosia angusta (Klapalek, 1907)
* Gibosia bispinata (Wu, C.F., 1962)
* Gibosia needhami (Klapálek, 1916)
* Gibosia perspicillata (Klapálek, 1916)

## Referències

* 1 2 Okamoto, 1912. Trans. Sapporo. Nat. Hist. Soc. 4:140.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Tropical Asian streams: zoobenthos, ecology and conservation (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:333.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
* Trends in research in Ephemeroptera and Plecoptera (anglès)
# Clay City (Kentucky)

Clay City és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.303 habitants, 543 habitatges, i 367 famílies. La densitat de població era de 461,6 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Clay City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clay City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.