OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Pellicer i Bru

Josep Pellicer i Bru (Barcelona, 18 de maig de 1925 - Sant Cugat del Vallès, Vallès Occidental, 19 de gener de 2019) va ser un numismàtic i escriptor català.
Fou el president de l'Associació Numismàtica Espanyola durant 23 anys, i soci d'aquesta des de l'any 1957. També fou soci d'honor de l'Associaçáo Numismática de Portugal i membre corresponent de l'Instituto de Numismática e Historia de San Nicolás de los Arroyos, de l'Argentina). Fou vicepresident i fundador de la Societat Catalana d'Estudis Numismàtics de l'Institut d'Estudis Catalans, i col·laborador de la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED).

## Publicacions

* Los reales de a 5, medios duros acuñados en Cataluña durante la guerra de separación 1640-1659 (1965)
* El medio duro (1971)
* La introducció del marc reial de Barcelona i Sardenya (1971)
* Glosario de maestros de ceca y ensayadores (1975)
* Referencias monetarias en la documentación del archivo de la Catedral de Córdoba, siglo XIV (2007), en col·laboració amb Manuel Nieto Cumplido, Rafael Frochoso i José Mª de Francisco Olmos
* Las acuñaciones y quiebras monetarias de Alfonso X y Sancho IV 1252-1284-1295 (2008)

## Referències

* 1 2 3 «Josep Pellicer i Bru». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Necrològiques: Josep Pellicer i Bru». La Vanguardia, 21-01-2019 [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ Gómez Ventayol, Cristina «In Memoriam: Josep Pellicer i Bru, Presidente de la Asociación Numismática Española». Revista DM, 26-02-2019 [Consulta: 8 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista a Josep Pellicer i Bru Arxivat 2020-10-27 a Wayback Machine.
# Batzoki

Batzoki és el nom amb què es coneix les seus polítiques i socials del Partit Nacionalista Basc. El terme batzoki significa "lloc per reunir-se" en basc i per això, a més de comptar amb oficines i sales de reunions, solen disposar de serveis de bar i restaurant.
El 14 de juliol de 1894 Sabino Arana Goiri va inaugurar el primer batzoki creant la societat Euskeldun Batzokija, al carrer Correo, 22 de Bilbao, iniciant-se així l'organització del Partit Nacionalista Basc; en la cerimònia d'obertura del centre, a les sis de la tarda, el soci de més edat, Ciríaco de Iturri, va hissar per primera vegada la ikurriña creada al cafè Iruña de Pamplona, dissenyada pels germans Arana com la bandera de la Biscaia independent. Després, donada la seva difusió, es va associar amb tota Euskal Herria.
Avui dia el PNB compta amb gairebé dos-cents batzokis, fonamentalment a Espanya (el gruix es troba al País Basc i alguns a Navarra). Tots ells van ser clausurats després del triomf franquista en la Guerra Civil i molts d'ells posteriorment reoberts després de 1978. Així, per exemple, a Bilbao l'EAJ-PNB compta amb catorze batzokis, entre ells el batzoki de Deusto. Existeixen també batzokis a Iparralde (tres, a Baiona, Donibane Lohitzune i Hendaia), així com en gairebé tots els països americans (Estats Units, Canadà, El Salvador, Mèxic, Cuba, República Dominicana, Puerto Rico, Veneçuela, Colòmbia, Perú, Argentina, Xile, Uruguai, Paraguai i Brasil), alguns europeus (Andorra, Regne Unit, França i Itàlia) i Austràlia.

## Galeria d'imatges

* Batzoki de Plentzia
* Batzoki vell de Barakaldo
* Batzoki d'Areatza
* Batzoki d'Arrigorriaga
# Amanz Gressly

Amanz Gressly (17 de juliol de 1814 - 13 d'abril de 1865), fou un geòleg i paleontòleg suís. Va introduir l'ús del terme fàcies en geologia, i és considerat com un dels fundadors de la moderna estratigrafia i paleoecologia.

## Bibliografia

* Alfred Hartmann: Amanz Gressly. In: Gallerie berühmter Schweizer der Neuzeit; Bd. 1. Baden: Friedrich Hasler, 1868.
* Hugo Ledermann: Die wissenschaftliche Bedeutung von Amanz Gressly. In: Jurablätter; 27(1965), S. 70-72.
* Hans R. Stampfli: Amanz Gressly, 1814-1865: Lebensbild eines außerordentlichen Menschen. Separatdruck aus: Mitteilungen der Naturforschenden Gesellschaft des Kantons Solothurn; 32(1986). Dazu erschienen: Ergänzungen und Korrekturen, 1993.
# Antiga botiga d'enagos de les Voltes d'en Rosés

La Botiga Enagos és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'exterior d'aquesta botiga conserva el tancament originari. A la part superior és visible la caixa que amaga la reixa enrotllable. També hi ha uns bastiments laterals de fusta ornamentats, que arriben fins a mitjana alçada. L'aparador i la porta també són de fusta i vidre. Actualment ha estat pintat de color blau i ha desaparegut les lletres del rètol originari pintat ocupant la part superior, que deia "Corseteria".

## Referències

* ↑ «Botiga Enagos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Antiga caserna (Agullana)

Antiga caserna és una obra del municipi d'Agullana (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la carretera de la Vajol, a prop del centre del poble. Es tracta d'un edifici de planta rectangular, de planta baixa i un pis, a la major part de la construcció, però amb planta baixa i dos pisos en un dels extrems de l'edifici. La coberta és a dues vessants. L'accés a l'edifici es fa a través d'un porxo amb coberta a dues vessants, de teules. Les obertures de les dues plantes són rectangulars i tenen una peça ceràmica banda i banda. La façana està totalment arremolinada i pintada de color blanc. L'element més destacat de l'edifici és l'escala que dona accés al primer pis. Aquesta escala es troba als dos extrems de l'edifici, i desemboca en una terrassa que serveix de distribuidor per accedir a les diferents estances de la caserna. També cal tenir en compte el gran voladís, que al centre de la construcció desapareix, i hi apareix escrit: LA CASERNA. A sobre d'aquesta inscripció hi ha una testera de tres merlets apiramidats.

## Referències

* ↑ «Antiga caserna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Antoni I de Constantinoble

Antoni I Cassimates (en grec antic: Αντώνιος Α΄ Κασσυματάς) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 821 al 832.
Va rebre una bona educació i cap a l'any 800 era advocat a Constantinoble. Era bisbe de Silaios, a Pamfília, i va ser elegit patriarca pels iconoclastes. Va organitzar una persecució contra els iconòduls (que veneraven les imatges) durant el regnat de Miquel II el Tartamut. Va escriure un llibre defensant les creences iconoclastes.

## Referències

* ↑ «Antonios I Kassimates» (en grec). Ecumenic Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 4 juliol 2023].
# Andrés Batista

Andrés Batista (Barcelona, 1937) és un músic català, concertista, professor titulat i compositor de guitarra flamenca.

## Trajectòria

Va fer estudis musicals i va aprendre guitarra clàssica amb el mestre Antonio Francisco Serra i amb el mestre Miguel Borrull fill va aprendre guitarra flamenca.
Batista té una àmplia trajectòria de concerts i com a acompanyant dels grans noms de la dansa com Carmen Amaya, Vicente Escudero o Antonio «El Chocolate», i va participar en la pel·lícula Los Tarantos de Francesc Rovira-Beleta.
La seva prolífica labor didàctica comprèn des dels cursos impartits en centres educatius internacionals com el Conservatori de Madrid, fins a la celebració de conferències en centres culturals com la Fundación Juan March, la Universitat Complutense de Madrid o els cursos d'estiu de l'Escorial. A tot això, s'hi sumen les tretze obres publicades que aporten un progressiu i variat pla d'estudis tècnic, teòric-musical, acompanyament al cant i a la dansa i també solista, a duo, trio, quartet i quintet, amb la clara i correcta escriptura dels rasgueos i l'alzapúa i l'adequat compàs rítmic de les bulerías.
Als llibres El Flamenco y su vibrante mundo, Maestros y estilos i Arte Flamenco proporciona totes les explicacions referents a aquest art com ara dades històriques, biografies, anècdotes, esquemes del cant i el ball, i exemples musicals escrits amb claredat i senzillesa que faciliten una documentació altament valuosa i de gran utilitat per a qualsevol professional o aficionat.
Els pròlegs de les seves obres compten amb els noms de Joaquín Rodrigo, Federico Moreno Torroba, Tomás Marco, Enrique García Asensio i Claudio Prieto.

## Referències

* ↑ «La SGAE reconeix als compositors catalans Andrés Batista, Marcel Olm, Antoni Ros-Marbà, i a l'editorial de música Clivis». [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Los temas andaluces de Andrés Batista» (en castellà). Radio Clásica, 08-11-2016. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ New York Magazine (en anglès). New York Media, LLC, 1977-05-30.
* ↑ «Andrés Batista, historia viva de la guitarra flamenca.» (en castellà), 07-08-2021. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ Leblon, Bernard. Gypsies and Flamenco: The Emergence of the Art of Flamenco in Andalusia (en anglès). Univ of Hertfordshire Press, 2003. ISBN 978-1-902806-05-1.
# Chloraea multilineolata

Chloraea multilineolata és una espècie d'orquídia nativa del Perú que es considerava extingida i n'era coneguda únicament pel material tipus col·lectat l'any 1939.

## Descripció

Chloraea multilineolata és una planta herbàcia perenne, geòfita i rizomatosa. Desenvolupa una tija de fulla erecta, corpulenta, lleugerament flexible, frondosa que porta una mida ovada, que disminueix gradualment de mida cap a l'àpex, acuminat, amb fulles esteses que floreixen en una inflorescència terminal, erecta, d'onze flors de color groguenc.

## Distribució i hàbitat

Chloraea multilineolata va ser redescoberta després de quasi 80 anys a les regions peruanes de Ayacucho. Cuzco i Apurímac a les valls interandins secs.
Creix en àrees amb una pendent forta dominat per afloraments rocosos en boscos estacionalment secs interandins i matollar andí.

## Estat de conservació

D'acord a l'hàbitat que n'ocupa, aquesta espècie es troba amenaçada.

## Taxonomia

Chloraea multilineolata va ser descrita per Charles Schweinfurth i publicat a Botanical Museum Leaflets 9: 57, a l'any 1941.

### Etimologia

Chloraea: nom genèric que ve del grec Chloros = "verd", en al·lusió al color de les seves flors.
multilineolata: epítet llatí que significa "amb moltes línies".

## Referències

* ↑ «Chloraea multilineolata». The Plant List.
* 1 2 3 4 5 Trujillo, Delsy; Edquén, José D.; Rizo-Patrón, Federico; Calatayud, Gloria; Gutiérrez Dipaz, Alfredo; Salazar, Gerardo A. «Redescubrimiento de Chloraea multilineolata (Orchidaceae, Chloraeinae), una especie peruana en peligro de extinción» (en castellà). Acta Botanoca Mexicana, 130, 2023 [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Chloraea multilineolata» (en anglès). Internet Orchid Species Photo Encyclopedia. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Chloraea multilineolata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets |multibracteatus - mutilus». Dictionary of Botanical Epithets, 2019.

## Enllaços externs

* Imatges de "Chloraea multilineolata"
# José Francisco Peris Almiñana

José Francisco Peris Almiñana (Corbera, 27 de novembre de 1948) ha estat un polític valencià, diputat en la primera legislatura de les Corts Valencianes.
Ha treballat com a empleat de banca. Militant del PSPV-PSOE, fou escollit alcalde de Corbera a les eleccions municipals espanyoles de 1983 i 1987. Alhora va ser elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Ha estat president de la Comissió de seguiment dels efectes de les riades i vicepresident de la Comissió de Governació i Administració Local de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes
# Bató (mitologia)

Bató (en grec antic Βάτων), va ser, segons la mitologia grega, el conductor del carro d'Amfiarau, l'heroi tebà.
Era, com Amfiarau, un descendent de Melamp. Davant de les set portes de Tebes, va sofrir la mateixa sort que el seu amo. Se'l va empassar la terra quan Periclimen estava a punt d'encalçar-los. Amfiarau, el seu carro i l'auriga Bató van desaparèixer per l'escletxa que havia obert un llamp de Zeus. Se li van retre honors divins. Una altra tradició diu que després de la mort d'Amfiarau, Bató va fugir a una ciutat d'Il·líria, on va morir al cap dels anys.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 70. ISBN 9788496061972.
# Bathygobius petrophilus

Bathygobius petrophilus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Indoxina, les Filipines, Indonèsia, Papua Nova Guinea, Fidji i el nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathygobius panayensis

Bathygobius panayensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathygobius ramosus

Bathygobius ramosus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf de Califòrnia (Mèxic) fins al nord del Perú.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathygobius versicolor

Bathygobius versicolor és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pacífic occidental central: Saipan.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bathyraja irrasa

Bathyraja irrasa és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes. Va ser descrit pels ictiòlegs francesos Jean-Claude Hureau i Cathérine Ozouf-Costaz el 1980.

## Morfologia

Els adults poden assolir 120 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima polar i demersal que viu fins als 1.218 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: al voltant de les Illes Kerguelen.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Hureau, J.-C.; Ozouf-Costaz, C. «Une nouvelle espèce de raie bathyale des îles Kerguelen Bathyraja irrasa n. sp. (Chondrichthyes, Rajidae)» (en francès). Bulletin de la Société Française d'Ichtyologie, Cybium 3a sèrie, Núm. 9, 1980, pàg. 19-30.
* 1 2 3 4 5 McEachran, John; et alii. «Bathyraja irrasa Hureau & Ozouf-Costaz, 1980 Kerguelen sandpaper skate» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Dulvy, Nicholas K.; Reynolds, John D. «Evolutionary transitions among egg–laying, live–bearing and maternal inputs in sharks and rays» (en anglès). Proceedings of the Royal Society of London. Series B: Biological Sciences, 264, 1386, 22-09-1997, pàg. 1309–1315. DOI: 10.1098/rspb.1997.0181. ISSN: 0962-8452. PMC: PMC1688595.
* Fritzsch, B.; Moller, P. «A history of electroreception». A: Electric Fishes: History and Behavior (en anglès). Londres: Chapman & Hall, 1995-07-31, p. 39-55 (Fish and Fisheries Series 17). ISBN 978-0-412-37380-0.
* McEachran, John D.; Dunn, Katherine A. «Phylogenetic Analysis of Skates, a Morphologically Conservative Clade of Elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae)». Copeia, 1998, 2, 01-05-1998, pàg. 271. DOI: 10.2307/1447424.