OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1765 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1765 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de juliol de 2007. Després de recordar resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, el Consell va ampliar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) i les tropes de suport franceses fins al 15 de gener de 2008.

## Detalls

Determinant que la situació a Costa d'Ivoire continua sent una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals, de conformitat amb el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va aprovar les recomanacions del Secretari General contingudes en el seu informe de progrés més recent sobre l'UNOCI i va renovar el seu mandat i el de les forces franceses de suport fins al 15 de gener de 2008 per donar suport a l'organització d'eleccions transparents, en el marc temporal establert en el signat recentment Acord polític de Ouagadougou.
Aquest Acord, signat el 4 de març de 2007 pel president Laurent Gbagbo i Guillaume Soro a Ouagadougou sota la facilitació de la presidenta de la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOWAS), el president Blaise Compaoré de Burkina Faso, estableix una sèrie de mesures per tractar amb la divisió política. Exhorta, entre altres mesures, a crear un nou govern de transició; organitzar eleccions presidencials lliures i justes; fusionant les Forces Nouvelles de Côte d'Ivoire i les forces nacionals de defensa i seguretat mitjançant l'establiment d'un centre de comandament integrat; desmantellament de les milícies, desarmament d'excombatents i inscripció en programes de serveis civils; i substituint l'anomenada zona de confiança que separa el nord i el sud amb una línia verda sota supervisió de la UNOCI.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS OPERATION IN CÔTE D'IVOIRE UNTIL 15 JANUARY 2008, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1765 (2007)». United Nations, 16-07-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Hirschbach

Hirschbach és un municipi situat al districte d'Amberg-Sulzbach, a l'Estat lliure de Baviera, amb una població l'any de 2019 de 1211 habitants.
Està situat a l'est de l'estat, a la regió administrativa de l'Alt Palatinat, prop de la ciutat d'Amberg i de la frontera amb la República Txeca.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadísticas del municipio. Consultado el 25 de junio de 2018
# Escuderia KMC

L'Escuderia KMC fou una entitat esportiva catalana dedicada a l'automobilisme que tingué activitat entre 1972 i 1987. Tenia la seu a Barcelona i fou creada per Alexandre Plana Molina. Les seves sigles corresponen a Kàrting, Motos i Cotxes, per bé que l'entitat se centrà en l'automobilisme de competició. Durant molts anys estigué associada amb la Penya Motorista 10 x Hora. Sota la junta d'Albert Alumà, donà assistència als seus socis en les curses que es feien arreu de Catalunya i fou pionera en l'ajuda als corredors amb menys recursos. També promogué algunes curses per mitjà de campionats de slot. El 1987, quan la junta d'Alumà es retirà, l'entitat anà minvant les seves activitats.

## Referències

* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Organitzadors i concursants». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 269. ISBN 84-320-6249-9.
* ↑ «Escuderia KMC». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
# Perarrua

Perarrua (aragonès Perarruga; castellà Perarrúa) és un municipi de l'Aragó, a la comarca de la Ribagorça, situat a 517 metres sobre el nivell de la mar. La temperatura mitjana anual és de 12,2 ° i la precipitació anual, 677 mm.
El llogaret de Besians, situat a 530 metres d'altitud, pertany al terme de Perarrua.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Perarrúa». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 10 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Besians». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 10 setembre 2016].
# Cantó de Vilanova d'Avinyó

El cantó de Vilanova d'Avinyó és un dels cantons del departament francès del Gard inclòs al districte de Nimes. Té 5 municipis i una població de vora 30 mil habitants. El cap del cantó és Vilanova d'Avinyó.

## Municipis

* Angles
* Puèg Aut
* Ròcafòrt de Gardon
* Sase
* Vilanova d'Avinyó
# Malbork

Malbork (en alemany Marienburg) és una ciutat del nord de Polònia, a la regió de Żuławy, delta del Vístula, al voivodat de Pomerània. El 2006 tenia 38.478 habitants.
Va ser fundada el segle xiii pels cavallers teutònics amb el nom de Marienburg (ciutat de Maria), i fou la capital de l'Ordenstaat, l'estat independent de facte dels cavallers teutònics. La ciutat és famosa encara pel seu castell gòtic, del 1274.

## Fills il·lustres

* Bartolomaeus Praetorius (1590-1623) compositor musical.

## Ciutats agermanades

* Trakai, Lituània
# Rubioideae

Rubioideae és una subfamília de plantes de flors que pertany a la família de les Rubiaceae.

## Tribus
### Segons wikispecies

* Anthospermeae - Argostemmateae - Coccocypseleae - Coussareeae - Craterispermeae - Danaideae - Gaertnereae - Hedyotideae - Knoxieae - Lasiantheae - Morindeae - Ophiorrhizeae - Paederieae - Psychotrieae - Rubieae - Schradereae - Spermacoceae - Theligoneae - Urophylleae - Virectarieae

### Segons NCBI

* Anthospermeae - Argostemmateae - Colletoecemateae - Coussareeae - Craterispermeae - Danaideae - Dunnieae - Gaertnereae - Knoxieae - Lasiantheae - Morindeae - Ophiorrhizeae - Paederieae - Perameae - Psychotrieae - Putorieae - Rubieae - Schizocoleeae - Schradereae - Spermacoceae - Theligoneae - Urophylleae - Virectarieae

## Referències

* ↑ Rubioideae en NCBI
* Juss. 1789. Genera Plantarum 196.
* B. Bremer and J.-F. Manen Phylogeny and classification of the subfamily Rubioideae (Rubiaceae) Plant Syst. Evol. 225:43-72 (2000) PDF
# Servei de l'ecosistema

Un servei de l'ecosistema, servei ecològic o servei ambiental és un servei que procura la natura en tant que recurs natural al seu ecosistema o medi ambient, inclosos als humans. Alguns exemples en són la pol·linització, els embornals de carboni, la regulació de les inundacions, la regulació de la temperatura, la regulació de l'oxigen a l'aire i a l'aigua, l'eliminació de residus de matèria orgànica, la dispersió de contaminants, els grans cicles biogeoquímics o la regulació del clima. Es consideren generalment un bé públic i un bé comú.
Les primeres nocions d'avaluacions d'aquests serveis, cap els anys 70 del segle xx, era antropocèntrica i es basava únicament en el valor econòmic i l'economia de mercat des d'una perspectiva capitalista i colonialista. A partir del segle XXI es va intentar ampliar al seu valor social i al que ofereix a altres espècies vives, a la biodiversitat i el medi ambient en el seu conjunt. .
Actualment el bon estat ecològic descriu la bona salut d'un ecosistema i garanteix la quantitat i la qualitat dels seus serveis.

## Referències

* ↑ «Services écologiques» (en francès). [Consulta: 5 febrer 2019].
* ↑ Westman W., 1977. How much are nature’s services worth, Science, 197, 960–964
* ↑ Randall A., 1988. What mainstream economists have to say about the value of biodiversity. In: Wilson E.O. (Ed), Biodiversity. The National Academies Press, Washington, DC, 217-223
* ↑ Pearce D. et Moran D., 1994. The Economic Value of Biodiversity, IUCN and Earthscan.
* ↑ Perrings C., 1995a. Economic values of biodiversity, in Heywood V. H., Watson R. T. (eds.), Global Biodiversity Assessment, Cambridge, UK, UNEP and Cambridge University Press, 823- 914.
* ↑ Évaluer la biodiversité et les services écosystémiques : pour quoi faire ? Arxivat 2016-05-28 a Wayback Machine., Document de reerca del CNRS, UMR 5474 LAMETA, DR n°2010-17
# Hipòtesi de la Terra porpra

La hipòtesi de la Terra porpra és una teoria científica que postula l'existència d'un estadi del planeta Terra on el color predominant dels oceans tendia al porpra a causa de la presència d'arqueobacteris halòfils. Aquests organismes realitzaven la fotosíntesi a partir del retinal i no la clorofil·la i per això tendien al color porpra o violat i no al verd com en els vegetals. Però els cianobacteris van acabar imposant-se i van provocar la catàstrofe de l'oxigen i la fi d'aquest suposat estadi porpra. La validació d'aquesta hipòtesi és important no sols per a conèixer millor la història terrestre sinó per les possibilitats que obre en astrobiologia, ja que augmentaria el nombre d'exoplanetes on és possible la vida.

## Referències

* ↑ Sparks, William B.; DasSarma, S.; Reid, I. N. (December 2006). "Evolutionary Competition Between Primitive Photosynthetic Systems: Existence of an early purple Earth?". American Astronomical Society Meeting Abstracts. 38: 901. Bibcode:2006AAS...209.0605S.
* ↑ DasSarma, Shiladitya (2007). "Extreme Microbes". American Scientist. 95 (3): 224. doi:10.1511/2007.65.224. ISSN 0003-0996.
# Lesneven

Lesneven (en bretó Lesneven) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 6.690 habitants. El 18 de juliol de 2007 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg. A l'inici del curs 2007 el 20,4% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 5.071 | 5.626 | 6.083 | 6.145 | 6.250 | 6.348 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1904-1919 | Joseph Odéyé | |
| 1919-1952 | Jules Duterque | |
| 1952-1957 | Étienne Airiau | |
| 1957-1965 | Joseph Martin | |
| 1965-1968 | Claude Cozanet | |
| 1968-1977 | Yves Le Hir | |
| 1977-1983 | Jean Bourges | |
| 1983-1989 | Yves Le Hir | |
| 1989-1995 | Jean Boulic | Divers droite |
| 1995-2001 | Prosper Quellec | |
| 2001-2008 | Jean-Yves Le Goff | |
| 2008-2014 | Jean-Yves Le Goff | |

## Personatges il·lustres

* Adolphe Le Flo,1804-1887, general, ministre de guerra, diputat, ambaixador de França a Rússia, promotor de l'Aliança franco-russa.
* Charles Huntziger, general i ministre de guerra, 1880-1941.

## Agermanaments

* Carmarthen, País de Gal·les
* As Pontes de García Rodríguez, Galícia
* Kežmarok, Eslovàquia

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# MG 18 TuF

La MG 18 TuF, de l'alemany Maschinengewehr 18 Tank und Flieger, fou una metralladora pesant de l'Imperi Alemany dissenyada l'any 1917 com a arma antitancs i antiaèria.
Després de l'aparició en massa de tancs i avions durant la Primera Guerra Mundial, els alemanys van començar a dissenyar armes per contrarestar-los. Inicialment es va desenvolupar la munició 13,2x97SR TuF (Tank und Flieger, tancs i avions), per usar-se amb el fusell antitancs Mauser 1918 T-Gewehr. Aprofitant aquest nou cartutx també es va iniciar el desenvolupament d'una metralladora, basant-se en el model experimental de metralladora de propòsit general MG 16, tot i que estèticament era similar a una petita MG 08.
A causa del seu elevat pes, les MG 18 TuF es desplegaven sobre una muntura amb rodes, model M1916. La fàbrica encarregada de la producció fou la Maschinenfabrik Augsburg-Nürnberg, que en va produir 100 de les 6.000 originalment planificades. Els models fabricats mai van arribar a entrar en combat. Durant el Tractat de Versalles, després de perdre la Primera Guerra Mundial, els aliats van prohibir a Alemanya desenvolupar tancs, avions, submarins i també noves armes antitancs.

## Referències

* ↑ «Maschinengewehr 08/18 (MG 08/18)» (en alemany). MaximGun.de, 2014. [Consulta: 28 maig 2016].
* 1 2 Zaloga, 2018, p. 11.
* ↑ «MG 08, lMG 08/15 and lMG 08/18 Maxim machine gun (Germany)» (en anglès). World Guns. [Consulta: 28 maig 2016].
* ↑ Tractat de Versailles, articles 165, 170, 171, 172, 198 i tules II i III.

## Bibliografia

* Zaloga, Steven J. The Anti-Tank Rifle. Oxford: Osprey Publishing, 2018, p. 80. ISBN 978 1 4728 1723 5 [Consulta: 17 juliol 2018].
# Romanogobio johntreadwelli

Romanogobio johntreadwelli és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# SimpliciTI

SimpliciTI és un protocol de comunicacions sense cables via ràdio-freqüència (xarxa sense fil). Està dirigit al sector domèstic (domòtica), edificis terciaris (immòtica) i a ciutats (urbòtica: xarxa d'àrea metropolitana). SimpliciTI està basat en la norma IEEE 802.15.4 i destinat a crear xarxes d'àrea personal de baixa potència i baixa velocitat de transmissió de dades. SimpliciTI és dissenyat i propietat de l'empresa Texas Instruments. Aquest protocol pot ésser emprat en la Internet de les coses.

## Característiques

* Orientat a dispositius de baix cost, curt abast (100m en camp obert) i baix consum d'energia (ideal per a dispositius a bateria).
* Baixa potència d'emissió segons normativa del Institut Europeu de Normes de Telecomunicació ETSI 300 220.
* Utilitza una banda sense llicència ISM.
* Empra una topologia de Xarxa en Malla per a aconseguir un major abast (vegeu Fig.1)
* És un protocol propietari.

## Arquitectura

SimpliciTI s'estructura en les següents capes:
* Capa física (PHY) definida per la norma IEEE 802.15.4
* Capa d'enllaç de dades (MAC) definida per la norma IEEE 802.15.4
* Capa de xarxa definida per l'especificació SimpliciTI
* Capa d'aplicació definida per l'especificació SimpliciTI

## Circuits integrats per a implementar SimpliciTI

* Fabricant Texas Instruments : CC1XXX/CC25XX/CC430.

## Vegeu també

* Protocol ZigBee
* Protocol Thread
* Protocol MiWi
* Protocol ISA100.11a
* Protocol WirelessHART

## Referències

* ↑ «TI Delivers SimpliciTI(TM) Network Protocol for Simple, Low-Power RF Networks» (en anglès). edacafe. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ «Introducció a SimpliciTI» (en anglès). courses.cs.washington.edu. [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ «Tutodial de SimpliciTI» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-03-14. [Consulta: 5 febrer 2017].
# Haulchin

Haulchin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.377 habitants. Limita al nord amb Wavrechain-sous-Denain, al nord-est amb Rouvignies, a l'est amb Prouvy, al sud-est amb Thiant, al sud-oest amb Douchy-les-Mines, i al nord-oest amb Denain.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.070 | 2.732 | 2.945 | 2.746 | 2.651 | 2.566 | 2.377 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1999-2001 | Corinne Donnaint | PCF |
| 2001-2008 | Bernard Caron | |
| 2008- | Marie-Claire Bailleux | |
# Riu Ouro

El riu Ouro és un riu curt costaner de la província de Lugo, a Galícia. Neix a la serra d'O Xistral, a la parròquia d'O Pereiro, al municipi d'Alfoz, a uns 800 metres d'altitud, i desemboca al mar Cantàbric a Fazouro, al municipi de Foz. Té un recorregut de 20 quilòmetres i forma el límit natural entre els dos municipis que formen la vall anomenada "Val do Ouro": O Valadouro i Alfoz.
A la part alta predominen els ràpids i aigües clares amb truita comuna abundant i de mida petita. En arribar a la vall, el riu s'eixampla i les aigües discorren més lentes, formant meandres i pous. A la part baixa, a la zona de Santo Acisclo i Fazouro, es pot pescar una varietat de truita, que remunta any rere any el riu des de la ria.
# Perfugas

Perfugas (en sard, Pèifugas, gal·lurès Pelfica) és un municipi sard, dins de la província de Sàsser. L'any 2007 tenia 2.488 habitants. Es troba a la regió d'Anglona. Limita amb els municipis de Bortigiadas (OT), Bulzi, Chiaramonti, Erula, Laerru, Martis, Santa Maria Coghinas i Tempio Pausania (OT).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Domenico Decandia | Llista cívica |
| 2010- | Mario Satta | Llista cívica - IRS |
# Can Parra (Sant Vicenç de Montalt)

Can Parra és una casa noucentista de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici noucentista, de principis del segle xx. Es tracta d'una construcció aïllada amb un pati circumdant. Té planta baixa, pis i una torre elevada. La coberta és a dues aigües amb un petit ràfec, sota el que hi ha una garlanda decorativa, que dona tant a la façana com a la torre.

## Referències

* ↑ «Can Parra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Serrapinnus micropterus

Serrapinnus micropterus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,6 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ «Serrapinnus micropterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. i L.R. Malabarba 1999. Systematics of Spintherobolus (Teleostei: Characidae: Cheirodontinae) from eastern Brazil. Ichthyol. Explor. Freshwat, 10(1):1-43.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Riu Paraguai

El riu Paraguai (río Paraguay en castellà, ysyry Paraguái en guaraní i rio Paraguai en portuguès) és un gran riu del centre-sud de Sud-amèrica, que cursa pel Brasil i el Paraguai, a voltes molt proper a la frontera entre el Brasil i Bolívia, i que també fa de frontera natural entre el Paraguai i l'Argentina. Té una llargària d'uns 2.550 kilòmetres, comptats des de les seves fonts -a l'estat brasiler de Mato Grosso- fins a la seva desembocadura en el riu Paranà, al nord de la província de Corrientes.

## Curs

El riu neix a Diamantino, al Mato Grosso, Brasil. Descendeix cap al sud-oest, passant per la ciutat brasilera de Càceres. A partir d'aquest punt el seu curs discorre més aviat cap al sud, fins als aiguamolls del Pantanal, la ciutat de Corumbá, i llavors prop de la frontera entre el Brasil i Bolívia, sempre en el costat brasiler.
Des de la ciutat de Puerto Bahia Negra, Paraguai, el riu forma la frontera entre aquest país i el Brasil al llarg de 220 kilòmetres, abans d'unir-se amb el riu Apa.
El riu inicia una llarga i subtil corba cap al sud-sud-est abans de prosseguir en un curs més orientat cap al sud-sud-oest, dividint el país del Paraguai en dues meitats: la regió del Gran Chaco a l'oest, una extens territori semiàrid i molt poc habitat; i les regions boscoses de l'est, que compten amb el 98% de la població del país.
Després de córrer durant 400 kilòmetres pel bell mig del Paraguai, en la confluència amb el riu Pilcomayo i deixant enrere la capital del país, Asunción, el riu forma la frontera amb l'Argentina, fluint en general en direcció sud-sud-oest durant 275 kilòmetres més, arribant a la seva desembocadura en el riu Paranà.

## Recursos

És el segon riu més gran dels de la conca del Riu de la Plata. A diferència dels altres grans rius de la conca del Paranà, el Paraguai no presenta cap presa hidroelèctrica, essent per tant navegable en un tram força considerable, només per darrere de l'Amazones en termes de navegabilitat en el continent. Això el fa una important ruta comercial, proveint amb una estratègica sortida a l'oceà Atlàntic al Paraguai i Bolívia.
També és important per la pesca que s'hi practica, principal manutenció de les nombroses classes camperoles menys afavorides. Les riuades estacionals forcen sovint aquests camperols a abandonar les seves barraques i desplaçar-se cap a zones controlades a tal efecte per l'exèrcit.

## Controvèrsia

Tot i que es tracta d'un fet pràcticament ignorat pels mitjans internacionals, el Pantanal és actualment l'ecosistema d'aiguamolls més gran del món, i depèn exclusivament de les aigües aportades pel Paraguai.
Les recanalitzacions practicades en el riu ja han significat un greu impacte ecològic en els aiguamolls, i la controvèrsia és present per tal d'aturar els projectes de noves recanalitzacions.

## Enllaços externs

* Hidrovia Website Arxivat 2006-06-22 a Wayback Machine. (castellà)
* Drainage Plan Will Devastate S. American Rivers, Groups Say Article del National Geographic News, 31 de juliol de 2003