OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nuràdilovo

Nuràdilovo (en rus: Нурадилово) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 3.963 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ Село Ортатюбе на карте
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24.
* ↑ Село Кандаураул на карте
# Emma Kirkby

Dame Carolyn Emma Kirkby, DBE (Cambridge, Regne Unit, 26 de febrer de 1949), és una soprano anglesa, reconeguda com a especialista en música del Renaixement i barroca.

## Biografia

El seu pare, Geoffrey John Kirkby, era oficial de l'Armada reial britànica. Va estudiar al Somerville College, Oxford, i després fou professora d'anglès.
En principi, Emma Kirkby no tenia expectatives d'esdevenir cantant professional. Com a estudiant de clàssiques a la Universitat d'Oxford, i després mestra d'escola, cantava per mer gust en cors i petits grups, i es trobava més còmoda en el repertori renaixentista i barroc.

### Carrera professional

Es va unir al Cor Taverner el 1971, i el 1973 va començar la seva llarga vinculació amb el Consort of Musicke. Va participar en els primers enregistraments Decca Florilegium tant amb el Consort of Musicke com amb l'Acadèmia de Música Antiga ( Academy of Ancient Music), en un temps en què la major part de les sopranos no trobaven el so adequat per cantar amb instruments antics. Per tant, va haver de desenvolupar la seva pròpia tècnica, amb l'ajuda de Jessica Cash a Londres, així com dels directors, cantants i instrumentistes amb els quals ha treballat al llarg dels anys.
Ha mantingut llargues relacions amb grups de cambra i orquestres de música antiga, en particular amb la London Baroque, l'Orquestra Barroca de Friburg (Freiburger Barockorchester), L'Orfeo (de Linz) i l'Orquestra del Segle de les Llums (Orchestra of the Age of Enlightenment), així com grups posteriors, com el Palladian Ensemble i Florilegium.

### Enregistraments

Ha realitzat més d'un centenar d'enregistraments de tota classe, des de seqüències de Hildegard von Bingen fins a madrigals del Renaixement anglès i italià, cantates i oratoris del barroc, obres de Mozart, Haydn i J. C. Bach. Enregistraments recents inclouen: "Handel - Opera Arias and Overtures 2" per Hyperion, Cantates nupcials de Bach per Decca, Cantates de Bach 82 i 199 per Carus, i quatre projectes per BIS: amb London Baroque, un dels motets de Händel i un de música nadalenca de Scarlatti, Bach i altres autors, amb la Royal Academy Baroque Orchestra el primer enregistrament de la recentment redescoberta "Glòria" de Händel, i amb el grup Romantic Chamber de Londres, "Chanson d'amour" - cançons de la compositora nord-americana Amy Beach, que va morir a 1944, una antologia, "Classical Kirkby", dissenyada i interpretada amb Anthony Rooley, també per al segell BIS.
El 1999 va ser escollida Artista de l'Any pels oients de la cadena de ràdio clàssica Classic FM Ràdio, i el novembre de 2000 va rebre l'Orde de l'Imperi Britànic.
Va aconsellar en els inicis de la seva carrera a la soprano alemanya Gundula Anders, va ser alumna de Jessica Cash.

## Referències

* ↑ https://www.bach-cantatas.com/Bio/Anders-Gundula.htm

## Enllaços externs

* Emma Kirkby - Lloc web oficial
* Harmonia Mundi records - pàgina de l'artista
* Hyperion records - pàgina de l'artista
* Decca records - pàgina de l'artista Arxivat 2012-09-25 a Wayback Machine.
# José Antonio Garrido Lima

José Antonio Garrido Lima (Barakaldo, 18 de novembre de 1975) va ser un ciclista basc que fou professional entre 1999 i 2008. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Catalunya de 2002

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Salamanca
* 1998
** 1r de la Volta a Segòvia
** 1r a la Goierriko Itzulia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àvila
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya i vencedor de la classificació de la muntanya.
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Clàssica d'Alcobendas

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. 101è de la classificació general
* 2002. 36è de la classificació general
* 2004. 98è de la classificació general
* 2005. Abandona (10a etapa)
* 2006. 59è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 121è de la classificació general
* 2006. 134è de la classificació general

## Referències

* ↑ «GARRIDO LIMA José Antonio». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ 324cat. «Garrido guanya l'etapa de la vaga a la Volta Catalunya i Heras segueix líder», 21-06-2002. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «José Antonio Garrido deja el SPIUK para correr en el portugués Maia LA-MSS» (en spanish), 08-06-2007. [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Nisei

Nisei (二世) és com s'anomenen en japonès, a diversos països d'Amèrica, els fills dels immigrants japonesos nascuts al país d'acollida. Els immigrants nascuts al Japó es diuen issei, mentre que els nisei són la segona generació (fills de japonesos), i encara els sansei la tercera (nets de japonesos). Ichi, ni, san és com es diu "un, dos, tres" en japonès.
El conjunt de la comunitat immigrada d'origen japonès es coneix pel terme nikkeijin.

## Referències

* ↑ Hirabayashi, James A.; Kikumura-Yano, Akemi «The Pan-American Nikkei Association: A Report on the Tenth and Eleventh Meetings» (en anglès). Amerasia Journal, 28, 2, 01-01-2002, pàg. 147–157. DOI: 10.17953/amer.28.2.01127n0132758576. ISSN: 0044-7471.
* ↑ International Nikkei Research Project (en anglès). Japanese American National Museum..

## Enllaços externs

* «Descubra a los Nikkei» (en castellà). Japanese American National Museum. [Consulta: 30 agost 2022].
# FIFA World Player 2003

El migcampista francès Zinédine Zidane va guanyar el FIFA World Player of the Year 2003.

## Resultats
### Homes

| Posició | Jugador | Punts | Equip |
| 1 | Zinédine Zidane | 264 | Reial Madrid |
| 2 | Thierry Henry | 186 | Arsenal FC |
| 3 | Ronaldo | 176 | Reial Madrid |
| 4 | Pavel Nedved | 158 | Juventus FC |
| 5 | Roberto Carlos | 105 | Reial Madrid |
| 6 | Ruud van Nistelrooy | 86 | Manchester United FC |
| 7 | David Beckham | 74 | Reial Madrid |
| 8 | Raúl | 39 | Reial Madrid |
| 9 | Paolo Maldini | 37 | AC Milan |
| 10 | Andrí Xevtxenko | 26 | AC Milan |
# Pseudo-Demòstenes

Pseudo-Demòstenes és el nom donat a l'autor (o autors) d'una sèrie de discursos conservats que s'havien atribuït fins llavors a l'orador atenenc Demòstenes, però que s'ha demostrat que no van ser escrits per ell.
Entre els discursos de pseudo-Demòstenes n'hi ha sis que van ser escrits per Apol·lodor d'Acarnes, (46, 49, 50, 52, 53 i 59), tots els quals semblen haver estat escrits pel mateix autor. L'autor d'aquests discursos ha estat identificat com el mateix Apol·lodor. El discurs 45 de Demòstenes també és atribuït a Apol·lodor, però sembla genuí. A més, el discurs 47, tot i que no es refereix a Apol·lodor, probablement va ser escrit pel mateix autor com aquests sis.
Friedrich Blass considera com a evidència que en realitat els discursos no van ser escrits per Apol·lodor, sinó per un logògraf menor desconegut.
No obstant això, Kapparis considera que el discurs 46 només pot haver estat compost per Apol·lodor, ja que no hi ha raó per la qual ell hauria contractat dos logògrafs diferents, un per compondre el seu primer discurs i un segon per a redactar la seva resposta en la defensa. Kapparis conclou que el discurs 46 va ser escrit per Demòstenes o per Apol·lodor, i com que estilísticament és dràsticament diferent dels discursos de Demòstenes i similar als altres discursos d'Apol·lodor, el mateix Apol·lodor hauria estat l'autor d'aquests discursos. A més, almenys dos dels discursos d'Apol·lodor (52 i 53) no podrien haver estat escrits per Demòstenes, perquè no era prou gran quan van ser escrits.

## Referències

* 1 2 West, 1995, p. 144-146.
* ↑ Macurdy, 1942, p. 257–271.
* ↑ Kapparis, 1999, p. 50.
* ↑ Kapparis, 1999, p. 50-51.
* ↑ Kapparis, 1999, p. 49.

## Bibliografia

* Kapparis, Konstantinos A. Apollodoros. Against Neaira [D.59], 1999.
* Macurdy, Grace. Apollodorus and the Speech Against Neaera (en anglès). American Journal of Philology 63 (3), 1942. doi:10.2307/290699.
* Sealey, Raphael. Pseudo-Demosthenes XIII and XXV. Revue des Études Grecques, 1967.
* West, William C. Review of Jeremy Trevett, "Apollodorus Son of Paison". The American Journal of Philology 116 (1), 1995. doi:10.2307/295508.
# Nurtons

Els nurtons o nuitons (en llatí: nurthones o nuithones) eren un poble germànic esmentat per Tàcit a Germània, on diu que vivien a la vora de l'Albis als sud-oest dels longobards. En comú amb altres tribus veïnes, adoraven a la deessa Ertha, és a dir, la Terra. No s'ha determinat el lloc exacte on habitaven.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 151.
* ↑ Smith, William (ed.). «Nuithones». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
# Emperadriu Guo (Ming)

    En aquest nom xinès, el cognom és Guo.
Emperadriu Guo (morta el 263 EC), nom personal desconegut, formalment coneguda com l'Emperadriu Mingyuan (明元皇后; literalment: "L'Emperadriu perspicaç i que tot ho veu"), va ser una emperadriu de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ella va estar casada amb Cao Rui (Emperador Ming), el segon emperador de Cao Wei; ella va ser la seva tercera esposa i la seva segona emperadriu. El que és poc conegut sobre la seva figura és que va ser una dona intel·ligent que va lluitar dur per tractar d'evitar que el seu imperi caigués en mans del clan Sima (Sima Yi i els seus fills Sima Shi i Sima Zhao) durant els regnats del seu fill adoptiu Cao Fang i el seu cosí Cao Mao, però va ser incapaç de contenir la marea.

## Rerefons familiar i casament amb Cao Rui

La futura Emperadriu Guo provenia de la Comandància de Xiping (西平, aproximadament l'actual Xining, Qinghai). La seva família era un clan poderós de la zona, però durant el regnat del pare de Cao Rui, Cao Pi (l'Emperador Wen), la família es va veure implicada en una revolta, i ella, entre altres membres de la família, va ser requisada pel govern de Cao Wei. Ella d'alguna manera es convertí en concubina de Cao Rui, i ell l'afavorí en gran manera.
En el 237, la Consort Guo va estar involucrat un incident que va portar a la mort de la primera emperadriu de Cao Rui (i segona esposa), l'Emperadriu Mao. En una ocasió, quan Cao Rui hi era assistint a una festa organitzada per la Consort Guo, aquesta última va demanar que l'Emperadriu Mao fóra convidada a unir-se també, però Cao Rui es va negar i a més va ordenar que cap notícia sobre la festa arribés o se li comuniqués a l'Emperadriu Mao. Així i tot, les notícies se filtraren, i l'Emperadriu Mao de tota manera li va comentar a Rui sobre la festa. Ell es va enfadar molt, i va fer matar diversos dels seus assistents dels quals sospitava que filtraven informació a l'Emperadriu Mao, i, inexplicablement, ordenà a l'Emperadriu Mao de suïcidar-se.
Després de la mort de l'Emperadriu Mao, la Consort Guo es va convertir de facto en l'emperadriu, i als membres de la seva família se'ls van atorgar títols honorífics (això no obstant, amb poc poder). Ella no va ser creada emperadriu, malgrat tot, fins que Cao Rui emmalaltí al voltant del nou any del 239 EC. Ell transí un any després, i l'Emperadriu Guo es va convertir en emperadriu vídua, però no en regent, sobre el seu fill adoptiu Cao Fang.

## Com emperadriu vídua

Per voluntat de Cao Rui, el seu cosí llunyà Cao Shuang i Sima Yi foren fets regents, però Cao Shuang aviat es va convertir en la figura dominant en el govern; ell mentrestant simulava encara respectar a Sima, però efectivament n'anava apartant a Sima del govern de l'imperi.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 5, Biografies d'emperadrius i concubines.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian, Capítols 73-78.
# Demetri (poeta iàmbic)

Demetri (en llatí Demetrius, en grec antic Δημητριος) va ser un poeta iàmbic grec del que només se sap que Diògenes Laerci l'anomena πικρός ἀνήρ (home agut, o potser odiós). Els epigrames que es conserven de Demetri tenen molt poc valor.

## Referències

* ↑ Smith, William «Demetrius of Bithynia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. By various writers. Ed. by William Smith. Illustrated by numerous engravings on wood, 1867, pàg. 971 [Consulta: 3 agost 2016].
# Nisaç

Nisaç (en francès Nizas) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Amosis-Henutemipet

Amosis-Henutemipet (c. 1574 aC) fou una princesa de finals de la XVII dinastia d'Egipte. Era filla del faraó Seqenenre Tao i probablement de la reina Aah-Hotep. Era germana d'Amosis I. Va portar els títols Filla del Rei i Germana del Rei.
El 1881 van trobar la seva mòmia a la tomba TT320, a l'amagatall de Deir el-Bahari i ara es troba al Museu d'Antiguitats Egípcies del Caire. Va ser examinada per Grafton Elliot Smith el juny de 1909. Henutemipet va morir de vella, tenia els cabells grisos i les dents desgastades, i feia aproximadament 1,60 m d'alçada. La seva mòmia havia estat malmesa, probablement pels saquejadors de tombes que li van trencar els avantbraços i li van obrir els embenats i el sudari a l'altura del pit a la recerca d'amulets valuosos. És probable que la mòmia fos traslladada a la tomba TT320 després de l'any 11 del faraó Sheshonq I (c. 934 aC).
En el moment del descobriment, la mòmia es trobava en un sarcòfag reciclat (CG61017), que data de la XVIII dinastia, pintat de negre, a la superfície del qual el nom del propietari havia estat substituït pel de la princesa.

## Referències

* 1 2 «Ahmose-Hentempet» (en anglès). members.tripod.com. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 128.
* ↑ Smith, 1912, p. 20-21.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Smith, G. Elliot. The Royal Mummies (en anglès). Duckworth Egyptology, 1912. ISBN 0-7156-2959-X. «reeditat el 2000»
# Evald Aav

Evald Aav (Tallinn, Estònia, 22 de febrer de 1900 - 21 de març de 1939) va ser un compositor estonià.
Va estudiar composició amb Artur Kapp i escrivia música principalment vocal en llengua estoniana. El 1928 componia la primera òpera nacional estoniana, Els vikings (Tallinn, 8 de setembre, 1928). Va modelar el seu estil de composició basat en el de Txaikovski.

## Bibliografia

* Slonimsky, Nicolas. Baker's Biographical Dictionary of Musicians. 7a ed.. Nova York: Schirmer Books, 1984. ISBN 0-02-870270-0.

## Enllaços externs

* Evald Aav Arxivat 2007-06-16 a Wayback Machine. al Estonian Music Information Centre.
# Pseudo-Doroteu de Monembasia

Pseudo Doroteu de Monnoembasia (grec: Δωρόθεος Μονεμβασίας, mort al segle xvii) és el nom donat al desconegut autor o compilador de una crònica escrita en llengua grega que porta per títol "Llibre de Història" (Βιβλίον Ιστορικόν). Segons allí s'explica Pseudo Doroteu venia de Tessalònica i havia estat alumne de Theofanis Eleavoulkos; fou ancestre del estudita Damaskin; va ser ordenat metropolità de Lacedemònia i després de Monembasia; el 1589 era a Moldàvia, el governant de la qual Petros Perklos el va animar a escriure la història que va arribar fins al 1629, amb la mort de Joan Cornaro, dux de Venècia.
El llibre pretén explicar la història del món des de la creació (com era tradicional a l'època) fins al temps en què fou escrit i és allí mateix on es declara que fou redactada per Doroteu, bisbe metropolità de Monembasia, personatge que se sap que no va existir. L'obra inclou diverses excel·lents històries en un llenguatge lineal. L'obra fou publicada al segle xvii a Venècia, l'any 1631, i va gaudir de certa popularitat com a font històrica en el període de domini otomà a Grècia. Se'n va fer una reedició el 1684 i durant 200 anys va servir com a únic llibre històric disponible per al poble grec.

## Referència

* Konstandinos Sathas (1868), Νεοελληνική Φιλολογία: Βιογραφία των εν τοις γράμμασι διαλαμψάντων Ελλήνων, από της καταλύσεως της Βυζαντινής Αυτοκρατορίας μέχρι της Ελληνικής εθνεγερσίας (1453-1821) (en grec). Atenes: impremta infantil Andreos Koromilas.
# Tina Superbruixa: Nova aventura d'hivern

Tina Superbruixa: Nova aventura d'hivern o Kika Superbruixa: Nova aventura d'hivern (originalment en alemany, Hexe Lillis eingesacktes Weihnachtsfest) és una pel·lícula alemanya de 2017 dirigida per Wolfgang Groos. S'ha doblat al català, amb el nom de Tina Superbruixa en català oriental i Kika Superbruixa en valencià.

## Repartiment

* Hedda Erlebach: Tina
* Jürgen Vogel: Knecht Ruprecht
* Anja Kling: Lillis Mutter
* Neil Malik Abdullah: Halit
* Christoph Bittenauer: agent de seguretat 1
* Michel Komzak: agent de seguretat 2
* Gerti Drassl: Srta. Schnabel
* Maresa Hörbiger: àvia
* Claudio Magno: Leon
* Maurizio Magno: comte Tetrich
* Julian Preiss: comte Tetrich (de jove)
* Michael Mittermeier: Hektor (veu)
* Aleyna Obid: Layla
* Valentina Repetto: mare de Layla Devrim
* Christopher Schärf: Reipolt

## Referències

* ↑ «Tina Superbruixa: Nova aventura d'hivern». ésAdir. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ «Kika superbruixa: nova aventura d'hivern». À Punt, 11-12-2021. [Consulta: 18 desembre 2022].
# Nou poetes lírics

Els nou poetes lírics eren una selecció de nou poetes de la Grècia antiga seleccionada pels estudiosos de l'Alexandria hel·lènica com a dignes d'estudi crític. La llista incloïa:
* Alcman (lírica coral, s. VII aC)
* Safo (lírica monòdica, vers 600 aC)
* Alceu (lírica monòdica, vers 600 aC)
* Anacreont (lírica monòdica, s. VI aC)
* Estesícor (lírica coral, s. VI aC)
* Íbic (lírica coral, s. VI aC)
* Simònides (lírica coral, s. V aC)
* Píndar (lírica coral, s. V aC)
* Baquílides (lírica coral, s. V aC)
En la majoria de fonts gregues, la paraula usada és μελικός (melikós de μέλος, 'cançó'), però alguns autors usaven λυρικός (lyrikós de lira, λύρα, líric), que es va acabar convertint en la traducció habitual en llatí (lyricus) i en les llengües modernes.
Els estudiosos antics definien el gènere basant-se en la forma mètrica i no en el contingut. Així, algunes de les formes poètiques que es considerarien líriques segons els estàndards literaris moderns en són excloses, com l'elegia i el iambe.
Tradicionalment, s'ha dividit la poesia d'aquests poetes entre poesia coral i lírica monòdica, tot i que alguns estudiosos moderns qüestionen la validesa d'aquesta separació.

## Referències

* ↑ Davies, M. «Monody, Choral Lyric, and the Tyranny of the Hand-Book». Classical Quarterly, 38, 1988, pàg. 52-64.
# La Parada (Herba-savina)

La Parada és un paratge de camps de conreu del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Herba-savina. És al sud-oest d'Herba-savina, a la dreta del riu de Carreu, i al nord del Camí de Carreu. És al nord-est de la Font de les Trilles, a llevant del Tros de Llinars, al sud-est del Clot de Planers i de la Coma de Planers i a ponent de les Llaus.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Julià Portet

Julià Portet (Barcelona, ? - 27 de juny de 1809) fou un artesà estorer executat a Barcelona després de la Conspiració de l'Ascensió durant l'ocupació napoleònica.
Entre el 12 i el 14 de maig de 1809 tingué lloc a Barcelona un pla per rebel·lar-se contra els governadors francesos de la ciutat, conegut com a Conspiració de l'Ascensió, que fracassà per la traïció d'uns col·laboradors italians. Foren detingudes 18 persones, de les quals cinc van ser condemnades a mort, Joaquim Pou, Joan Gallifa, Josep Navarro, Salvador Aulet i Joan Massana, fent-se les execucions el 3 de juny de 1809.
El mateix dia de les execucions, tres ciutadans - Ramon Mas, Julià Portet i Pere Lastortras - van començar a tocar a sometent la campana Tomasa de la Catedral de Barcelona. Les tropes franceses entraren a la seu a prendre'ls, però durant tres dies els campaners rebels es van poder amagar rere les manxes de l'orgue. Segons s'indica, al final van sortir amb la promesa que serien perdonats, encara que van ser presos i condemnats també a mort, executats finalment el 27 de juny de 1809, essent enterrats en el fossar de Sant Felip Neri.
L'any 1927 li fou dedicat un carrer al Barri Gòtic de Barcelona.
També en record dels fets, el 1941 es va inaugurar el Monument als Herois de 1809, a la plaça Garriga i Bachs, a tocar de la Catedral. El grup escultòric només presenta els cinc executats el 3 de juny de 1809, però la placa també recorda els tres que van ser morts el 27 de juny següent per haver tocat a sometent.

## Referències

* ↑ Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 68, entrada: "Ascensió, conspiració de l' ". ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ Llovet, Joaquim «Pere Lastortras i Vila (1774-1809). Un mataroní entre els anomenats martir de la guerra de la independència, a Barcelona». Fulls del Museu Arxiu de Santa Maria, 95, 2009, pàg. 11–13. ISSN: 2385-3700.
* ↑ Bofarull y de Brocá, Antonio. Historia crítica de la Guerra de la Independencia en Cataluña: continuacion de la "Historia crítica (civil y eclesiástica) de Cataluña". (en castellà). volum I. F. Nacente, 1836, p. 381-ss.
* ↑ «B Nomenclàtor». [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ «Als Màrtirs de la Independència». Monuments Commemoratius de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2015. [Consulta: 3 setembre 2024].
# Almensilla

Almensilla és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 4.534 habitants. La seva extensió superficial és de 14 km² i té una densitat de 323,9 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 18′ N, 6° 06′ O. Està situada a una altitud de 45 metres i a 15 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla. Limita amb Mairena del Aljarafe, Palomares del Rio, Coria i Bollullos de la Mitación.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.232 | 2.703 | 2.884 | 3.110 | 3.213 | 3.352 | 3.545 | 4.244 | 4.534 | 4.927 |
# Llei del màxim general

La llei del màxim general ((francès) loi du maximum général) fou una llei francesa que fixava un preu màxim de venda per alguns productes de primera necessitat durant la Convenció Nacional (1793).

## Referències

* ↑ Lemarchand, Guy. «Maximum». A: Dictionnaire historique de la Révolution française (en francès). Quadrige, 2005, p. 729-730.