OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Barberá Armelles

José Barberá Armelles (València, 1915 - València, 5 d'octubre de 1993) va ser un periodista valencià, pare de l'alcaldessa de la ciutat de València Rita Barberá.
Va nàixer a la ciutat de València el 1915. D'ideologia carlista, en els seus primers anys va treballar per al setmanari El Tradicionalista i com a corresponsal a Roma de El Siglo Futuro. Fou també president de la Joventut Tradicionalista de València i delegat de Propaganda de la Comunió Tradicionalista a la província de València. Va defensar el règim franquista, per la qual cosa és considerat també falangista. En 1940, poc després del final de la guerra civil, fou nomenat director de El Correo Gallego, diari que va dirigir durant una dècada, del qual era propietari el dirigent carlista Juan Sáenz-Díez. Posteriorment, el 1953 va tornar a València per a dirigir el diari Jornada, que havia sigut fundat per la Prensa del Movimiento el 1941. També en 1953 va assumir la presidència de l'Associació de la Premsa de València, càrrec en el qual es mantingué durant trenta anys. Després de Jornada, va dirigir la Hoja del Lunes, diari editat per l'Associació de la Premsa de València. El 1981 va ser nomenat director del diari Levante, quan aquest encara era propietat estatal, i en 1984 es va jubilar. Va rebre el premi nacional de periodisme "Jaime Balmes".

## Referències

* ↑ Alós Ferrando, Vicente R. Reorganización, supremacía y crisis final del blasquismo, 1929-1936. Ayuntamiento de Valencia, 1992, p. 141. ISBN 84-86908-85-X.
* ↑ Salvador Barber (2009). Rita Barberá: la dama de rojo de la España azul, Esfera de los Libros, pàg. 28
* ↑ «Valencia». El Siglo Futuro, 10-03-1934, pàg. 3.
* ↑ «Conferencia». El Siglo Futuro, 11-10-1935, pàg. 14.
* ↑ Sanchis, Vicent «Es fa difícil de dir». El Punt Avui, 27-05-2015.
* 1 2 María Pareja Olcina (2013). El periódico Mediterráneo durante la transición española (1975-1982), Universitat Jaume I, pàg. 300
* ↑ Amparo Ayora del Olmo (2005). José Luis Aguirre, un escritor "del medio siglo", Institució Alfons el Magnànim, pàg. 13
* ↑ Enric Bordería Ortiz (2000). La prensa durante el franquismo, Fundación Universitaria San Pablo, pàg. 77

## Enllaços externs

* Obituario: José Barberá, periodista y padre de la alcaldesa de Valencia El País
# Angle d'inundació

Es diu angle d'inundació d'un vaixell, la inclinació respecte de l'horitzontal (Flotació en aigües quietes) que ha d'aconseguir una embarcació perquè la superfície de l'aigua aconsegueixi la part més baixa de l'obertura més baixa que pugui produir una inundació progressiva dels espais sota la coberta de francobord.
Es consideren obertures a tota comunicació de l'exterior amb aquests espais, tubs de venteig, copinya, ventilacions o obertures en general encara que tinguin mecanismes de tancament estanc a la intempèrie.
En la figura de la dreta es mostra una embarcació amb una inclinació <math>\theta</math> en la qual la superfície de l'aigua aconsegueix la vora d'una tapaescotilla. Flotació $L_{1}F_{1}$
# Llengües gur

Les llengües gur, antigament dites llengües voltaiques, són una branca de la família de llengües nigerocongoleses. Són parlades a Benín, a Burkina Faso, a Costa d'Ivori, a Ghana, a Mali, a Níger, a Nigèria i a Togo

## Etimologia

Gour és un neologisme que el lingüista alemany Gottlob Krause ha inventat l'any 1895 a partir de la primera síl·laba que se sent a diferents etnònims de pobles el parentiu lingüístic dels quals ha percebut : Gourmantché, Gourounsi, …

## Classificació

| gour del Nord | oti–volta (28 llengües, entre les quals moré, mamprusi, dagbani i gourmantché) bwa (bwamu, bomu, bobo-wule) koromfe |
| gour del Sud | gourounsi (20 llengües, entre les quals kabiyè) cerma–tchourama (cerma, tchourama) lobi–dyan (lobi, dyan) doghose–gan (dogosé, kaansa, khisa) ? dogoso–khe (dogoso, khe) |

## Referències

* ↑ Les Etats-nations face à l'intégration régionale en Afrique de l'Ouest - Le cas de la Côte d'Ivoire. KARTHALA Edition, 1 juny 2009, p. 240.

## Bibliografia

* Emmanuel N. Té. Mensah, Atlas des langues gur de Côte d'Ivoire, Agència de Cooperació Cultural i Tècnica, Niamey ; Universitat d'Abidjan, Institut de Lingüística Aplicada, Abidjan, 1983, 318 pàg.
* N. Nikiema, Orthographe standard et harmonisée des langues gur, El Cap, 2005, 20 pàg.
* André Prost, Contribution à l'étude des langues voltaïques, IFAN, Dakar, 1964, 461 pàg.
* Manfred von Roncador i Gundrun Miehe (i al.), Les langues gur (voltaïques) : bibliographie commentée et inventaire des appellations des langues, Köppe, Colònia, 1998, 283 pàg. (ISBN 3896451111)

## Enllaços externs

* (anglès) Articles sobres les llengües Gur Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine. (Journal of West African Languages)
# Noureddine Diwa

Noureddine Diwa (Tunis, 26 de febrer de 1937 - 20 d'abril de 2020) fou un futbolista tunisià de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de Tunísia. Pel que fa a clubs, destacà al Limoges FC.
Posteriorment fou entrenador:
* 1971-73: AS Djerba
* 1973-74: ES Fahs
* 1978-80: Stade Tunisien (futbol base)
* 1981: Stade Tunisien

## Referències

* ↑ «Noureddine Diwa : Le plus grand footballeur tunisien de tous les temps». webdo.tn. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Mohamed Kilani, « Noureddine Ben Yahmed, dit Diwa, le sorcier », Guide-Foot 1999-2000, éd. Imprimerie des Champs-Élysées, Tunis, 1999, pp. 19-21
* ↑ « Chez les jeunes par Albert Smadja », Tunis-Soir, 17-18 mai 1953
* ↑ (francès) Mustapha Zoubeidi, « Noureddine Diwa, l'inimitable », Infosport, 13 août 2011 Arxivat 2014-03-20 a Wayback Machine.
* ↑ « Ce n'est pas moi Diwa, c’est lui… », La Presse Sport, 31 décembre 1984
* ↑ « Noureddine Diwa : un véritable prodige », L'Action tunisienne, 15 janvier 1985
# Tirsuli

Tirsuli és una muntanya de l'Himàlaia que es troba al districte de Pithoragarh, dins l'estat d'Uttarakhand, Índia. És una de les muntanyes que formen la paret nord-est del Nanda Devi Sanctuary junt al Tirsuli West, l'Hardeol, el Dunagiri, el Changabang i el Kalanka. El cim s'eleva fins als 7.074 msnm i té una prominència de 624 metres.
El 1939 l'exitosa expedició polonesa al Nanda Devi Est abandonà un intent seriós de fer el cim d'aquesta muntanya després que una allau nocturna sepultés al líder Adam Karpinski i l'escalador Stefan Bernadzikiewicz al Camp 3. Un equip indi dirigit per Mohan Singh Kohli, de l'Indian Mountaineering Foundation, depenent del Ministeri de Defensa del govern de l'Índia, va fer intent sense èxit del cim el 1964. Un altre equip, liderat per KP Sharma, i organitzat per l'Himalayan Association, va intentar el cim el 1965, però hagué de fer-se enrere a uns 5.500 metres.
Finalment el Tirsuli fou escalat per primera vegada el 9 d'octubre de 1966 per un altre equip indi dirigit per Chanchal Kumar Mitra i organitzat novament per l'Himalayan Association. Van ascendir per la cara est de la carena sud-est i després van seguir la carena sud-est fins al cim, muntant el darrer camp d'alçada, el camp 5, a uns 6.660 metres. Nirapada Mallik, Shyamal Chakrabarty, Nima Tashi i el xerpa Dorji van fer el cim. Altres membres de l'equip van ser Manik Banerjee, K.K.Khanna, Marcopolo Srimal, el Dr. Jungpangi, el Dr. Amitava Sen, Pinaki Sinha i Sailesh Chakraborty.

## Bibliografia

* Neate, Jill. High Asia : an illustrated history of the 7,000 metre peaks. Seattle: Mountaineers, 1989. ISBN 0-89886-238-8.

## Referències

* ↑ Garhwal-Himalaya Ost (map, 1:150,000), Swiss Foundation of Alpine Research.
* ↑ Veure Garhwal-Himalaya Ost (map, 1:150,000), Swiss Foundation for Alpine Research.
* ↑ «Tirsuli - Peakbagger.com». [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ The Alpine Club's Himalayan Index. The Indian Mountaineering Foundation quarterly Newsletter No.16 gives a slightly different figure.
* ↑ Jill Neate, High Asia: An illustrated history of the 7000 metre peaks, The Mountaineers, 1989, 0-89886-238-8, p. 89.
* ↑ Himalayan Journal Vol. 12, p. 65.
* ↑ Himalayan Association Journal, Vol. 2.
* ↑ Joydeep Sircar, Himalayan handbook, Calcutta, 1979.
* ↑ Himalayan Mountaineering Journal, Vol. 1, No.2, p. 73.
* ↑ Himalayan Journal 27, p. 67.
# Prorhynchus alpinus

Prorhynchus alpinus és una espècie de lecitoepiteliat prorínquid que habita a Àustria.

## Referències

* ↑ Steinböck O, 1924. Die Bedeutung der Hofstenia atroviridis Bock für die Stellung der Alloeocoela im System der Turbellarien. Zool Anz (Jena) 59: 156-166.
# Los Balbases

Los Balbases és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 407 | 391 | 341 | 348 | 354 | 346 |
# Rosey (Saona i Loira)

Rosey és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 163 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1995- | Christian Ménager | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 127 | 127 | 130 | 154 | 173 | 166 | 163 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# The Last Goodbye (Billy Boyd)

* Aquest article tracta sobre la cançó de Billy Boyd. Vegeu-ne altres significats a «The Last Goodbye».
The Last Goodbye és una cançó interpretada per l'actor i músic escocès Billy Boyd, conegut per la seva interpretació de Peregrín Tuc a la trilogia d'El Senyor dels Anells dirigida per Peter Jackson. Aquesta cançó, escrita per Boyd, Jackson, Fran Walsh i Philippa Boyens, apareixia als crèdits de la pel·lícula El hòbbit: La Batalla dels Cinc Exèrcits, servint com a epíleg de l'adaptació cinematogràfica d'El hòbbit i dels setze anys que Jackson va passar rodant i publicant les sis pel·lícules ambientades en la Terra Mitjana de J.R.R. Tolkien.
La cançó va ser enregistrada a Wellington i Auckland (Nova Zelanda), on també es va rodar bona part de les pel·lícules.

## Referències

* ↑ «PETER JACKSON GIVES “THE LAST GOODBYE” TO A FORMER HOBBIT» (en anglès). Nerdist, 21-11-2014. Arxivat de l'original el 2018-06-16. [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ «THE LAST GOODBYE by BILLY BOYD» (en anglès). Song Facts, 2014. [Consulta: 16 gener 2018].

## Enllaços externs

* The Last Goodbye a YouTube
# Lopukhinka

Lopukhinka - Лопухинка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 231 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# José Batlle Perdomo Teixeira

José Batlle Perdomo Teixeira, conegut com a José Perdomo, (Salto, 5 de gener de 1965) és un exfutbolista uruguaià, que ocupava la posició de migcampista.
Inicia la seua carrera al Club Atlético Peñarol. El 1989 dona el salt a Europa al fitxar pel Genoa CFC italià. No destaca al club genovés, i a l'any següent recala al Coventry anglés.
La temporada 90/91 juga la primera divisió espanyola amb el Reial Betis. El 1991 retorna a Sud-amèrica per militar al Gimnasia y Esgrima La Plata i al CA Peñarol.
Després de la seua retirada, ha entrenat diversos equips, com el Villa Española o el Tacuarembó FC.

## Selecció

Perdomo va ser internacional amb l'Uruguai en 27 ocasions, tot marcant dos gols. Hi va participar en les Copes Amèrica de 1987 i 1989 i al Mundial de 1990.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.
# Nombre de Lewis

El Nombre de Lewis és un nombre adimensional que es defineix com el quocient entre la difusivitat tèrmica i la difusivitat de massa. S'empra per caracteritzar els fluxes fluids quan hi ha una transferència simultània de calor i de massa per convecció.
Es defineix com:
    ${\mathit {Le}}={\frac {\alpha }{\mathit {D}}}$
on $\alpha$ és la difusivitat tèrmica i $D$ és la difusivitat de massa.
El nombre de Lewis també pot expressar-se en termes del Nombre de Schmidt i del nombre de Prandtl, tal com:
    ${\mathit {Le}}={\frac {\mathit {Sc}}{\mathit {Pr}}}$.
Deu el seu nom a Warren Kendall Lewis (1882-1975), el qual va ser el primer cap del Departament d'enginyeria química al MIT.
# Farzona

Inoyat Hojieva (en tadjik: Иноят Ҳоҷиева, en persa عنایت حاجی‌اِوا) més coneguda com a Farzona (en tadjik: Фарзона, en persa فرزانه) o Farzaneh Khojandi (en tajik persa فرزانه خجندی) (3 de novembre de 1964, Khujand, Tadjikistan) és una poetessa que escriu en tadjik. Les seves influències són els poetes perses clàssics com Ferdowsi o Rumi, però també poetes contemporànies com Forugh Farrokhzad, amb qui se la compara sovint, anomentant-la la Forugh de Tadjikistan. La seva poesia s'ha descrit com a juganera i enginyosa, utilitzant la rica tradició literària persa d'una forma subversiva i humorística. Està interessada principalment en les emocions humanes i les relacions socials, si bé també tracta sobre temes socials de forma més indirecta. Farzona és valorada com una de les poetes més importants del seu país, on és considerada una poeta nacional. Algunes fonts la consideren una de les millors escriptores en persa de l'actualitat. Té un seguiment destacat en altres països de parla persa, com Iran o Afghanistan, i també a països de l'ex-unió soviètica, on ha estat àmpliament traduïda (Tadjikistan formava part de l'URSS). El 2008, Farzona, juntament amb la poetessa anglesa Jo Shapcott i l'acadèmica iraniana Narguess Farzad van traduir per primer cop, a partir del suport del Poetry Translation Centre, un recull de poemes a l'anglès. Aquell mateix any, juntament amb altres poetes del món i els seus traductors, va realitzar una gira per 11 ciutats angleses per recitar la seva poesia. El 2019 va rebre un reconeixement per part d'una associació de periodistes iranians, que li van atorgar un premi a la seva trajectòria literària.

## Referències

* 1 2 «Tajik poet Farzona receives lifetime achievement award in Iran». Tehran Times, 16-03-2019. [Consulta: 10 maig 2020].(anglès)
* 1 2 3 «Farzaneh Khojandi». Poetry Translation Centre. [Consulta: 10 maig 2020].(anglès)
* 1 2 3 «Farzaneh Khojandi: Persian poetry from Tajikistan». The Guardian. [Consulta: 11 maig 2020].(anglès)
* 1 2 Palin, Michael. OxTravels: Meetings with Remarkable Travel Writers (en anglès). Profile Books, 2011. ISBN 9781846684968.
* ↑ «Translating Farzaneh Khojandi». Poetry Translation Centre, 07-01-2009. [Consulta: 10 maig 2020].(anglès)
* ↑ «Importing a passion for poetry». Poetry Translation Centre, 06-10-2020.(anglès)
# Tirumanai Muttar

Tirumanai Muttar (El riu del collar de perles) és un riu del districte de Salem a Tamil Nadu. Neix a les muntanes Shevaroy i corre passant per la ciutat de Salem (Tamil Nadu) en direcció sud cap a Tiruchengod i Namakal fins a arribar al riu Kaveri en el qual desaigua. La seva aigua s'utilitza per al reg de la zona.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Oficial de Vol

Oficial de Vol (Fg Off a la RAF i a l'IAF, FLGOFF a la RAAF i a la RNZAF, anteriorment F/L a tots els serveis) és un rang d'oficial inferior que es creà al Reial Servei Aeri Naval i continua emprant-se a la Royal Air Force. El rang també és emprat per les forces aèries de diversos països que tenen una influència històrica britànica, incloent diversos països de la Commonwealth. Se situa entre els rangs d'Oficial de Vol i el de Cap d'Esquadró.
Té codi OTAN OF-1, i és equivalent a sotstinent a la Royal Navy i de tinent a l'Exèrcit i als Royal Marines.
El rang equivalent al Women's Auxiliary Air Force (WAAF), al Women's Royal Air Force (WRAF) (fins a 1968) i al Princess Mary's Royal Air Force Nursing Service (PMRAFNS) (fins a 1980) és el de section officer.

## Orígens

El terme "flying officer" va ser emprat originàriament al Royal Flying Corps com un nomenament de vol pels oficials inferiors; no pas com un rang.
L'1 d'abril de 1918 la recent creada RAF adoptà els seus títols d'oficial a partir de l'Exèrcit Britànic, amb els sots-tinents del Reial Servei Aeri Naval i els tinents del Royal Flying Corps esdevenint tinents (lieutenants) a la RAF. Però amb la creació d'una estructura de rangs pròpia per la RAF l'1 d'agost de 1919, els tinents de la RAF van passar a anomenar-se Oficials de Vol, un rang que continua actualment en ús.

## Ús

En molts casos el rang d'oficial de vol és el primer rang que té un oficial de la força aèria després de completar amb èxit el seu entrenament professional. Un oficial de vol pot servir com a pilot d'esquadró, un ajudant, un oficial de seguretat o un oficial administratiu, i habitualment se li encomana personal i/o recursos.
Tot i el títol del rang no implica que sigui tripulant d'una aeronau. Si bé una part dels oficials de vol són tripulants, molts són oficials de terra.

## Insígnia

La insígnia de rang consisteix en una franja estreta en blau sobre una altra en negre. Es llueix a les bocamànigues de la guerrera o a les espatlles de la camisa.

## Altres

* Flying officer RAAF
* Yposminagos Força Aèria Hel·lènica
* Flying officer Força Aèria Índia
* Flying officer Reial Força Aèria Tailandesa
* Flying officer Força Aèria Pakistanesa

## Referències

* ↑ «Ranks and Badges of the Royal Air Force». Royal Air Force, 2011. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 21 abril 2011].
* ↑ Armed Forces Act 2001
# Districte de Tachov

El districte de Tachov - (txec) Okres Tachov - és un districte de la regió de Plzeň, a la República Txeca. La capital és Tachov.

## Llista de municipis

Benešovice - Bezdružice - Bor - Brod nad Tichou - Broumov - Částkov - Cebiv - Černošín - Chodová Planá - Chodský Újezd - Ctiboř - Dlouhý Újezd - Erpužice - Halže - Horní Kozolupy - Hošťka - Kladruby - Kočov - Kokašice - Konstantinovy Lázně - Kostelec - Kšice - Lesná - Lestkov - Lom u Tachova - Milíře - Obora - Olbramov - Ošelín - Planá - Přimda - Prostiboř - Rozvadov - Skapce - Staré Sedliště - Staré Sedlo - Stráž - Stříbro - Studánka - Sulislav - Svojšín - Sytno - Tachov - Tisová - Třemešné - Trpísty - Únehle - Vranov - Záchlumí - Zadní Chodov - Zhoř

## Referències

* ↑ «Czech Republic: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Regionální statistiky» (en txec). Arxivat de l'original el 2022-01-25. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Farwell (Texas)

Farwell és una ciutat a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.364 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Farwell tenia 1.364 habitants, 499 habitatges, i 346 famílies. La densitat de població era de 642,2 habitants per km².
Dels 499 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.808 $ i la renda mediana per família de 34.676 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.448 $ mentre que les dones 21.181 $. La renda per capita de la població era de 15.875 $. Aproximadament el 13,9% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Farwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Farwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Tinamú solitari

El tinamú solitari (Tinamus solitarius) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu a la selva humida de les terres baixes de l'est del Brasil i est del Paraguai fins al nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tinamú solitari». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# La Puríssima de Casa Coix

La Puríssima de Casa Coix és una capella particular de Casa Coix, a la vila d'Alins, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada en el centre de la població. És una capella integrada en el mateix edifici de Casa Coix.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* La Puríssima de Casa Coix en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pseudomonas putida

Pseudomonas putida és un bacteri del sòl gram negatiu i saprotròfic. Està dins del grup P. putida.
Aquest va ser el primer organisme patentat del món i per això va originar un litigi al Tribunal Suprem dels Estats Units que el seu inventor Ananda M. Chakrabarty, guanyà. El metabolisme d'aquest bacteri s'ha demostrat capaç de degradar solvents orgànics com el toluè. Aquesta habilitat le fa apte per actuar contra la contaminació a través del procés de bioremediació, o per biodegradar petroli. També es fa servir com biofertilitzant per la seva capacitat de solubilitzar el fòsfor. En fitopatologia es fa servir contra malalties de les plantes recent germinades com les que provoquen els fongs Pythium i Fusarium.

## Referències

* ↑ Anzai, et al.; Kim, H; Park, JY; Wakabayashi, H; Oyaizu, H «Phylogenetic affiliation of the pseudomonads based on 16S rRNA sequence». Int J Syst Evol Microbiol, 50 (Pt 4), 2000, Jul, pàg. 1563–89. PMID: 10939664.
* ↑ Marques S, Ramos JL. (1993) Transcriptional control of the Pseudomonas putida TOL plasmid catabolic pathways. Molecular Microbiology 9(5):923-9. PMID: 7934920
# Lumpemburgesia

Lumpemburgesia és un terme d'inspiració marxista usat primordialment en el context de les elits colonials i neocolonials de l'Amèrica Llatina, per referir a aquells que es van tornar dependents i que donaven suport als poders colonials. El terme és un híbrid que prové del mot alemany lumpen (captaire) i de la paraula burgesia.

## Teoria

El terme lumpenburgesia es va atribuir a André Gunder Frank l'any 1972 per descriure un tipus de classe alta (mercaders, advocats, industrials, etc.), que té poca autoconsciència o base econòmica i dona suport als seus amos colonials. El terme s'utilitza especialment quan es parla de l'Amèrica Llatina.
Frank va decidir crear aquest neologisme del terme lumpen (descastats) i burgesia perquè, segons deia, tot i que les elits colonials i neocolonials de l'Amèrica Llatina i la burgesia europea s'assemblaven en molts aspectes, tenien una gran diferència. Les burgesies llatinoamericanes tenien la mentalitat del lumpenproletariat marxista, que podien ser fàcilment manipulables per afavorir el sistema capitalista, fins i tot mitjançant el delicte. De manera semblant, les elits colonials, tot i no involucrar-se en activitats delictives, contribuïen negativament en l'economia local ajudant els explotadors estrangers. Els recursos i els béns de les colònies eren desitjades per les potències colonials i per aconseguir-les incloïen les elits locals en el seu sistema, convertint-los en intermediaris entre els rics compradors colonials i els pobres productors locals. Així, el benestar de les elits locals depenia cada vegada més de l'explotació i el comerç, prenent el superàvit de la producció de les colònies i extraient el guany i transferint els béns als compradors colonials a Europa. Frank va descriure aquest tipus de sistema econòmic com lumpendesenvolupament i els països afectats per ell com a lumpenestats.

## Vegeu també

* Teoria de la dependència

## Referències

* ↑ Frank, Andre Gunther. Lumpenbourgeoisie and Lumpendevelopment: Dependency, Class and Politics in Latin America, 1972.