OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# New South Wales Horse Artillery in Action

New South Wales Horse Artillery in Action va ser un curtmetratge documental.
Marius Sestier va fer dues pel·lícules de l'exercici d'artilleria de cavalls de Nova Gal·les del Sud a Victoria Barracks (Sydney).
Sestier juntament amb Henry Walter Barnett havien fet aproximadament 19 pel·lícules a Sydney i Melbourne entre octubre i novembre de 1896, essent aquestes les primeres pel·lícules gravades a Austràlia.

## Referències

* 1 2 «Marius Sestier in Australia». [Consulta: 18 octubre 2020].
* ↑ «THE LUMIERE CINEMATOGRAPHE.». The Daily Telegraph [New South Wales, Australia], 05-12-1896, p. 11 [Consulta: 18 octubre 2020].

## Enllaços externs

* New South Wales Horse Artillery in Action a Internet Movie Database (anglès)
# Matinera cuacurta

La matinera cuacurta (Pellorneum malaccense) és una espècie d'ocell de la família dels pel·lornèids (Pellorneidae) que habita boscos i matolls de la Península Malaia, Sumatra, Borneo i altres illes properes.

## Referències

* ↑ Lepage, Denis. «Avibase - la base de dades mundial d'ocells». [Consulta: 1r març 2021].
# Bosch (cràter)

Bosch és un petit cràter d'impacte situat prop del Pol Nord de la Lluna. Està situat just al nord-est del cràter Rojdéstvenski W.
És un element desfigurat, amb un brocal afectat pels impactes que l'envolten. Presenta un perfil angulós, amb una sèrie d'esquerdes que interrompen el seu contorn.
El cràter va rebre el seu nom juntament amb altres 18 cràters el 22 de gener de 2009 per decisió de la UAI. Va ser nomenat en memòria del químic alemany Carl Bosch (1874-1940), guanyador del Premi Nobel en 1931.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Bosch (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 28 novembre 2018].
# UTC+03:00

UTC+03:00 és una zona horària d'UTC amb 3 hores més tard que l'UTC. El seu codi DTG és C-Charlie.

## Zones horàries

* Arabic Standard Time (AST)
* East Africa Time (EAT)
* Kaliningrad Standard Time (MSK-1)
Horaris d'estiu
* Eastern Europe Summer Time (EEST) (en català: Hora d'Europa Oriental d'Estiu)
* Israel Daylight Time (IDT)

## Franges
### Temps estàndard (l'any sencer)
#### East Africa Time

* Comores
* Djibouti
* Eritrea
* Etiòpia
* França
** Mayotte
** Illes Esparses de l'Oceà Índic (incloses les illes deshabitades: Bassas da India, Illa Europa, Illa Juan de Nova)
* Kenya
* Madagascar
* Somàlia
* Sudan
* Sudan del Sud
* Tanzània
* Uganda

#### Kaliningrad Time

* Rússia
** Kaliningrad

#### Arabia Standard Time

* Aràbia Saudita
* Bahrain
* Iemen
* Iraq
* Jordània
* Kuwait
* Qatar
* Síria
* Turquia

### Temps d'estiu (estiu a l'hemisferi nord)

Aquestes zones utilitzen el UTC+02:00 a l'hivern i el UTC+03:00 a l'estiu.

#### Eastern Europe Summer Time

* Bulgària
* Estònia
* Finlàndia
* Grècia
* Letònia
* Lituània
* Moldàvia
* Romania
* Ucraïna
* Xipre

## Geografia

UTC+03 és la zona horària nàutica que comprèn l'alta mar entre 37,5°E i 52,5°E de longitud. En el temps solar aquest fus horari és el corresponent el meridià 45° est.
Anecdòticament, el punt fronterer entre Finlàndia, Noruega i Rússia és l'únic lloc d'Europa en què tres zones horàries es troben (UTC+1, UTC+2 i UTC+3).

## Història

Kaliningrad (Rússia) seguia al Kaliningrad Time (USZ1) idèntica que Hora d'Europa Oriental, UTC+2 a l'hivern i UTC+3 a l'estiu, però al 27 de març del 2011 és l'últim vegada que es canviava a UTC+2 a UTC+3. S'elimina l'horari d'estiu i tot l'any usarà UTC+3.
Udmúrtia i l'óblast de Samara també situats a Rússia utilitzaven fins al 28 de març de 2010 l'UTC+4, ara utilitzen l'UTC+3.
Geòrgia va canviar de l'UTC+04 a l'UTC+03 al 27 de juny del 2004, però va tornar a l'UTC+04 al 27 de març de 2005.
L'Hora de Moscou és l'UTC+04 tot l'any des del 27 de març del 2011.

## Referències

* ↑ 24timezones.com Current time in Kaliningrad (anglès) Consultat al 28/08/2011
* ↑ www.worldtimezone.com Rússia 2010 Hora d'estiu Notícies (anglès)
* ↑ Canvi d'horari a Georgia BBC (anglès)
* ↑ timeandate.com (anglès)
# Gai Celi Caldus (cònsol 94 aC)

Gai Celi Caldus (llatí: Gaius Cælius Caldus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Cèlia, una família romana d'origen plebeu.
Era contemporani de Luci Licini Cras, l'orador. Ningú de la seva família no havia aconseguit encara cap de les magistratures importants, i per la seva activitat i eloqüència, encara que com a orador no semblava massa destacat, va intentar ser qüestor, però no en va ser elegit. Poc després, l'any 107 aC, va ser nomenat tribú de la plebs. Durant el seu mandat com a tribú es va establir la Lex Caelia tabellaria que anava dirigida contra el legat Gai Popil·li, i que regulava la manera de votar a les corts de justícia pels casos d'alta traïció (majestas). Els vots s'havien de donar mitjançant tauletes (tabellae). Ciceró afirma que Caldus va lamentar tota la seva vida d'haver proposat aquesta llei, ja que va ser vergonyosa per a la república.
L'any 94 aC va ser elegit cònsol amb Luci Domici Ahenobarb buscant un competidor d'alt rang tot i que ell era un homo novus, un novell en política. Després del seu consolat va obtenir Hispania (una de les Hispànies) com a província, probablement la Citerior o Tarraconense.
Durant la guerra civil entre Màrius i Sul·la l'any 83 aC va donar suport a Màrius i juntament amb Gai Carrines i Luci Juni Brutus va intentar evitar que Gneu Pompeu aportés les seves legions a Sul·la, però com que no van actuar conjuntament, Pompeu va atacar l'exèrcit de Juni Brutus i no van poder impedir el pas de les legions pompeianes.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 561.
# Banda base

Banda base, en telecomunicacions, és un senyal l'espectre freqüencial del qual està localitzat al voltant de l'origen o freqüència zero (f=0), vegeu Fig 1. Els senyals de banda base fan referència a senyals sense cap tipus de modulació, és a dir, són els senyals originals.

## Diversos usos
### Amplada de banda base

Representa la freqüència més alta del senyal banda base.

### Transmissió en banda base

Emissió d'un senyal sense cap mena de modulació. Exemples és el mot BASE en les tecnologies Ethernet: 10BASE5, 100BASE-TX i 1000BASE-SX.

### Modulació d'un senyal banda base

A la Fig.2 es pot observar el senyal banda base a l'esquerra i la seva modulació mitjançant un freqüència portadora a la dreta.

## Vegeu també

* Modulació (telecomunicacions)
* Banda ampla
* Banda estreta

## Referències

* ↑ «Baseband Definition» (en anglès). https://techterms.com.+[Consulta: 4 juny 2017].
* ↑ «What is baseband? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). SearchNetworking, 05-06-2017.
* ↑ «Baseband Signals in Communications Systems |Multimedia Engineering» (en anglès). http://www.mediaeng.com.+[Consulta: 4 juny 2017].
# Unió de la Joventut Revolucionària de Laos

La Unió de la Joventut Revolucionària de Laos (en laosià: ຄົນລາວ ຊາວ ຫນຸ່ມ ປະ ຊາ ຊົນ ປະ ຕິ ວັດ ສະ ຫະ ພັນ) és una organització de masses de Laos, dedicada a mobilitzar als joves d'arreu del país per tal de contribuir al desenvolupament nacional. És la branca jove del Partit Popular Revolucionari de Laos. L'associació té el seu origen l'any 1955 i va ser fundada com l'associació de joves combatents i ara té uns 243.500 membres registrats, amb edats compreses entre els 15 i els 30 anys.
La Unió de la Joventut Revolucionària de Laos posa especial enfasis en els camps de la informació, els mitjans de comunicació, l'entreteniment, l'art i la música. L'organització opera a nivell provincial, municipal, a nivell de districte i de poble, i col·labora amb paises estrangers i organitzacions internacionals en una àmplia gamma d'activitats i de programes.
L'organització té un departament d'impremta i de mitjans electrònics que publica la revista Nok Hien Bin (el petit ocell) i el diari Noum Lao i també desenvolupa programes de televisió i ràdio per als joves.
# Matzingen

Matzingen és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), situat al districte de Frauenfeld.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Cal Gilet

Cal Gilet és una casa de Sedó, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici que formava part d'una antiga casa senyorial. Actualment ocupa la part dreta. Consta de quatre plantes. A la planta baixa, a la façana est (la que dona a la plaça), hi ha una entrada amb arc escarser amb porta de fusta de doble batent que dona al garatge. A la planta següent hi ha un balcó amb barana de ferro. A la planta següent hi ha un altre balcó també amb barana de ferro. Al darrer pis hi ha una finestra amb ampit.
La façana nord (la que dona al carrer Maguerola) consta de dues parts: una de més antiga que va del centre a l'esquerra i una de més nova a l'altre extrem. A la part més antiga hi ha una entrada, a sobre té una petita finestra. A l'esquerra té una altra finestra. A la part superior de la façana hi ha una tribuna i una finestra. A la part més nova, la que està arrebossada, a la planta baixa, hi ha una finestra, a la planta següent n'hi ha tres i a la següent una altra.

## Història

En origen la casa que avui coneixem era la part dreta d'un casal senyorial de la darreria del segle xvi manat construir per Joan Carbonell, mercader de Sedó, vers el 1558. A la segona meitat del segle xviii el casal fou dividit en tres cossos, ocupant la part dreta la casa que actualment es coneix com a Cal Gilet.
En els primers anys fou habitat pel propietari Joan Carbonell i la seva família; en passar a la filla d'aquest deixà de ser la residència principal de la família i als inicis del segle xviii apareix habitada per masovers, tenint un ús exclusivament residencial i agrícola. A la darreria del segle xviii pogué combinar aquesta funció amb la de ferreria i durant el primer quart de segle XX i fins a l'esclat de la Guerra Civil funcionà com a Cafè i Sala de ball.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Gilet - Cal Plaça - Cal Patiràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Pere d'Ambuesa

Pere d'Ambuesa va ser un arquitecte actiu en la primera meitat del segle xvii a la ciutat de València. Pertany a una família de pedrapiquers d'origen francés, dins de la qual hi eren també el seu pare Joan d'Ambuessa i Joan Cambra.
Va intervenir en obres de relleu de l'àmbit valencià i aragonés, com ara el monestir de Sant Miquel dels Reis de València, l'església parroquial i el convent del Carme de Rubiols de Mora (Terol) i les esglésies parroquials valencianes de Llíria i Ademús.

## Bibliografia

* Llaguno y Amirola, Eugenio (1829). «Noticias de los arquitectos y arquitectura de España desde su restauración», p. 184. Publicado en la Imprenta Real.
* Eslava Blasco, Raúl: Ademuz y su patrimonio histórico-artístico. Ademuz, 2007. Pp. 42-46. ISBN 978-84-606-4251-0 (castellà)
# Umm-Ruman

Umm-Ruman Zàynab bint Àmir al-Kinaniyya (àrab: أم رومان زينب بنت عامر الكنانية, Umm Rūmān Zaynab bint ʿĀmir al-Kināniyya), més coneguda simplement com a Umm-Ruman al-Kinaniyya o Umm-Ruman (? - 628), va ser una de les companyes del profeta Muhàmmad de la tribu de Kinana. Fou la segona esposa d'Abu-Bakr as-Siddiq i la mare d'Àïxa bint Abi-Bakr, l'esposa favorita del Profeta.

## Biografia

Umm-Ruman va néixer a les Muntanyes Sarat d'Aràbia. Es va casar amb un jove de la seva tribu anomenat Abd-Al·lah ibn al-Hàrith, amb qui va tenir tres fills, Tufayl, Asmà i Abd-Al·lah.
En algun moment, Umm-Ruman i la seva família es van traslladar a viure a la Meca, on el seu marit va esdevenir company d'Abu-Bakr as-Siddiq, qui al seu torn estava casat amb Qutayla bint Abd-al-Uzza. Al cap de poc, Umm-Ruman es va quedar vídua i sola. En veure la seva precària situació, Abu-Bakr es va casar amb ella. Amb Abu-Bakr va tenir dos fills, Àïxa bint Abi-Bakr i Abd-ar-Rahman ibn Abi-Bakr.

## Referències

* ↑ Ghandafar, MA. Great Woman of Islam. Dar-us-Salam Publications.
# Bernabé Rivera (Uruguai)

Bernabé Rivera és una localitat del departament d'Artigas, al nord de l'Uruguai. Es troba 18 quilòmetres al nord de la ruta 30 i 28 quilòmetres al nord-oest de la ciutat d'Artigas, la capital del departament. Al nord limita amb la Cuchilla del Yacaré i al sud amb el rierol Tres Cruces. Va rebre la categoria de «poble» (pueblo) el 26 de maig de 1924 pel decret 7.720.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Bernabé Rivera tenia una població aproximada de 524 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 688 |
| 1975 | 540 |
| 1985 | 461 |
| 1996 | 421 |
| 2004 | 524 |
| 2011 | 380 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament d'Artigas» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / B» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. [Consulta: 4 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Bernabé Rivera (castellà)
# Unisport FC de Bafang

El Unisport Football Club de Bafang és un club de futbol camerunès de la ciutat de Douala.

## Palmarès

* Lliga camerunesa de futbol:
** 1996
* Copa camerunesa de futbol:
** 2012

## Referències

* ↑ «OBSERVATIONS FROM THE CAMEROONIAN MTN ELITE ONE 2013» (en anglès). WEST AFRICAN FOOTBALL, 28-07-2013.
* ↑ «Elite One : DAC-UNISPORT (1-1)».
* ↑ «Unisport s'offre Coton sport de Garoua (1-0) - Camfoot.com». archive.is, 29-07-2013.
* ↑ Schöggl, Hans; Peuple Sawa. «Cameroom - List of Champions». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 20-07-2010. [Consulta: 31 març 2011].
* ↑ Schöggl, Hans. «Cameroom - List of Cup Finals». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 25-03-2011. [Consulta: 31 març 2011].
# Matèria bariònica

En cosmologia es considera matèria bariònica tota forma de matèria constituïda per barions i leptons (a excepció de determinats tipus de neutrins). És a dir, és la matèria que forma tot el que ens envolta i podem veure, inclosos nosaltres mateixos.
Segons càlculs recents, la matèria bariònica constitueix solament el 4% de la densitat de l'univers. Un 23% està format per matèria fosca i el 73% restant per l'energia fosca.

## Referències

* ↑ «Sale el más preciso mapa de la distribución de la materia oscura en el Universo». www.agencia.FAPESP.br. [Consulta: 11 abril 2018].
# Cal Ginc

Cal Ginc és un masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. Arxivat de l'original el 2021-12-29. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Pere d'Alferic

Pere d'Alferic (? - ?, 1312 - Poblet) fou un dels abats del Monestir de Poblet entre els anys 1302 i 1312. Va intervenir a les Corts de Montblanc l'any 1307 i les de Barcelona el 1311, així com en els concilis de Tarragona del 1305 i 1309. Va ser el fundador del priorat de Natzaret a Barcelona el 1311, en rebre de Sibil·la de Saga el mas d'en Moneder als afores de la ciutat.

## Referències

* «Pere d'Alferic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gendre

El gendre o fill polític (del llatí, generu, d'idèntic significat) és, respecte d'una persona, el marit de el/la seu/seva fill/filla

## Història

En el Dret romà, quan el sogre adoptava com a fill al seu gendre, el marit i la muller quedaven en condició de germans. Aquesta situació es denominava tècnicament incestum superveniens, és a dir, incest sobrevingut i suposava la immediata dissolució del matrimoni.
La relació gendre-sogre presenta històricament un doble caràcter: harmònic o conflictiu. Així, Amílcar Barca i el seu gendre Asdrúbal són un exemple força il·lustratiu d'una avinença immillorable, mentre que Laban i el seu gendre Jacob representen la situació contrària. Amílcar Barca compartia un interès comú amb el seu gendre Asdrúbal: frenar el creixent expansionisme romà, que amenaçava d'anorrear Cartago. En canvi, Laban i el patriarca Jacob perseguien objectius contraposats: Jacob volia casar-se amb Raquel, la filla petita de Laban, perquè se l'estimava de tot cor. El seu sogre era inflexible: "A casa nostra, mai no es casa la petita abans que la gran". Jacob acabà, finalment, tenint dues esposes: Lia i Raquel.
Una circumstància poc corrent és que el sogre sigui més jove que el gendre, com ara el cas de Bernat III de Besalú que tenia quinze anys més que el seu sogre Ramon Berenguer III, comte de Barcelona.

## Els gendres en el refranyer popular

* Hi ha refranys catalans que donen una visió totalment negativa del gendre:
    "Amor de gendre, bugada sense cendra".
    "Val més un fill airat que un gendre ensucrat".
    "Sol d'hivern i amor de gendre, un cop de perna".
* Uns altres són, en canvi, més benèvols:
    "Un bon gendre, un fill més;
    un mal gendre, una filla menys".
    "Que delicat era mon gendre, quan era tendre!".
# Beders

Beders coneguda antigament com a Badés o Bedés és situada a 1.085 metres d'altitud i és una entitat de població pertanyent al municipi de Bellver de Cerdanya, situat a la vall de les serres de Quera i Baltarga al Pirineu català, comarca de la Cerdanya, vegueria del Pirineu (Catalunya).

## Població

L'any 2021 tenia 40 habitants.

## Llocs d'interès

* Església romànica de Santa Cecília del segle xii, nomenada a l'Acta de consagració de la catedral d'Urgell al final del segle X i a l'Acta de consagració de l'Església de Sant Andreu de Baltarga a l'any 891.

## Història

El seu nom prové del basc, sent una derivació de Bide Orri que significa lloc o poble a prop del camí. S'han trobat documents datats de l'any 968 als quals es denominava a aquesta població Biterris .

## Festes i tradicions

La festa major se celebra de segon diumenge de setembre

## Referències

* ↑ «Beders, poble ceretà».
* ↑ «Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis. 250518 Bellver de Cerdanya». [Consulta: 27 desembre 2022].
# V603 de l'Àguila

V603 de l'Àguila (V603 Aquilae) fou una nova brillant que va ocórrer a Àguila l'any 1918. Abastà la magnitud aparent de −1,4, i va ser la nova més brillant dels temps moderns.

## Coordenades

* Ascensió recta: 18h 48m 54,6s
* Declinació: +00° 35’ 03"

## Referències

* ↑ Afirmat a: Luminous Stars in the Northern Milky Way. Pàgina: 0. Data de publicació: 1963.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Dimitri Pourbaix «SB9: The ninth catalogue of spectroscopic binary orbits» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 01-09-2004, pàg. 727–732. DOI: 10.1051/0004-6361:20041213.

## Enllaços externs

* Stelle dell'AquilaArxivat 2012-07-17 a Wayback Machine. (italià)
# Maurice Verdeun

Maurice Verdeun (Bordeus, 2 de febrer de 1929 - Ídem, 13 d'octubre de 2014) va ser un ciclista francès. Com amateur va guanyar la medalla d'or al Campionat del món de velocitat de 1950.

## Palmarès

* 1950
** Campió del món amateur de velocitat
** Campió de França amateur de velocitat
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Cal Gili

* No s'ha de confondre amb Can Gili.
«Cal Gili» té aquests significats:
* Cal Gili (Cardona), masia a Cardona al Bages
* Cal Gili (Montmajor), masia a Montmajor al Bages
* Cal Gili (Mont-roig), casa a Mont-roig de Segarra (els Plans de Sió, la Segarra)
# Pic Gallinàs (Cortsaví)

* Per a altres significats, vegeu «Pic Gallinàs».
El Pic Gallinàs o Pic de Gallinassa o Pic Gallinasse és un pic de 2.460,8 m alt del massís del Canigó situat entre les comunes de Vallmanya, de la comarca del Conflent i de Cortsaví, de la del Vallespir, totes dues a la Catalunya del Nord.
És situat al sector nord-oest del terme de Cortsaví, i al sud del de Vallmanya. A ponent seu hi ha el Pla de les Eugues, i al sud-est, el Cinc Creus.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Fotografies

* Pic de Gallinassa des de La Soca
* Pic de Gallinassa des del vessant sud-est
* Fita del cim del Pic de Gallinassa
* Fita del cim del Pic de Gallinassa al fons el Pic de Cincreus i la plana del Vallespir
* Fita del cim del Pic de Gallinassa al fons a la dreta el Canigó

## Referències

* ↑ El Pic Gallinàs en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Capella de Santovà

La Capella de Santovà o Capella de Sant Teobald és un monument que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la vila de Cardona (Bages).

## Descripció

Capella d'una nau coberta a doble vessant i adossada a la casa- masia del mateix nom (Santovà); la capella comunicava primerament amb la casa mitjançant una porta d'arc de mig punt rebaixat, actualment tapiada.
La façana orientada a ponent té una porta modificada, amb una llinda de doble descàrrega i amb un òcul. Al seu interior es conserva el retaule renaixentista de Sant Eudald.

## Notícies històriques

L'església de Sant Teobald està documentada a partir del segle xv. Se sap que el dia 11 de desembre de 1442, Joan Campany, rector de Cervera i beneficiat de Santa Maria del Mar llegà a st. Teobald un calze i una patena d'estany. A partir de 1473 surt documentada com una mongia i fins al s.XVII rebé força donacions.

## Referències

* «Capella de Sant Tovà (Cardona)». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 abril 2012].
# Bedes

Bedes (en llatí Bedas, en grec antic Βοίδας) fou un escultor grec, fill i deixeble de Lísip de Sició i germà dels també escultors Daip i Eutícrates.
Plini el Vell, a la Naturalis Historia, menciona d'ell una escultura d'un jove pregant, de la qual probablement hi ha una còpia molt ben feta al Museu de Berlín.

## Referències

* ↑ Bedas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 479