OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hexophthalma hahni

Hexophthalma hahni és un gènere d'aranyes araneomorfs de la família dels sicàrids (Sicariidae). Fou descrit per primera vegada per F. Karsch l'any 1878 amb el nom de Hexomma hahnii. Més endavant va ser fusionat dins el gènere Sicarius per Eugène Simon el 1893, anomenant-se Sicarius hahni. L'any 2017, a partir d'un estudi filogenètic de Magalhaes, Brescovit i Santos, es va veure que les espècies sud-africanes de Sicarius eren massa diferents i es va proposar recuperar el gènere Hexophthalma i, per tant, l'espècie s'anomena actualment Hexophthalma hahni.

## Distribució

Aquesta espècie es troba a Namíbia, a Zimbàbue i a Sud-àfrica.

## Verí

Aquestes aranues, com les d'altres espècies de la família Sicariidae, produeixen un verí que conté un agent necrosant de la pell (dermonecròtic); és la esfingomielina D, que només es troba en alguns bacteris patògens. Les espècies del gènere Sicarius semblen tenir un verí menys potent que les de "Hexophthalma". No obstant, la majoria de les espècies de Hexophthalama només han estat estudiades in vitro, i els efectes detallats del seu verí en humans i altres vertebrats són desconeguts.

## Referències

* ↑ Karsch, F. (1878c). Exotisch-araneologisches. Zeitschrift für die Gesammten Naturwissenschaften 51: 322-333, 771-826.
* ↑ Simon, E. (1893a). Histoire naturelle das araignées. Paris 1, 257-488.
* 1 2 3 Magalhães, I.L.F.; Brescovit, A.D.; Santos, A.J. «Phylogeny of Sicariidae spiders (Araneae: Haplogynae), with a monograph on Neotropical Sicarius». Zoological Journal of the Linnean Society, 179, 4, 2017, p. 767–864. DOI: 10.1111/zoj.12442.
* ↑ Lotz, 2018: An update on the spider genus Hexophthalma (Araneae: Sicariidae) in the Afrotropical region, with descriptions of new species. European Journal of Taxonomy, n. 424, p. 1-18 (text íntegre).
* ↑ Binford, Greta J.; Wells, Michael A. «The phylogenetic distribution of sphingomyelinase D activity in venoms of Haplogyne spiders». Comparative Biochemistry and Physiology B, 135, 2003, p. 25–33. DOI: 10.1016/S1096-4959(03)00045-9 [Consulta: 19 juliol 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Vetter, R. 2003. "Causes of Necrotic Wounds other than Brown Recluse Spider Bites".
# Gymnothorax megaspilus

Gymnothorax megaspilus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 59,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oman i Somàlia.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Huai

Huái fou vuitè rei de la dinastia Xia. Possiblement va governar prop de 44 anys, segons els Annals de Bambú, encara que segons els registres de l'historiador Sima Qian va governar durant 26 anys.
Va aconseguir el seu tron l'any de Wuzi. Expliquen les fonts que en el 3r any del seu règim, nou bàrbars forans van acudir a la capital. En el 16è any del seu mandat, va haver-hi una lluita interina dins del seu govern entre dos dels seus ministres Luobo i Fengyi. En el 36è any del seu règim, va crear el poema i la música de Huantu.
# Huahine

Huahine és una de les illes de Sotavent de l'arxipèlag de les illes de la Societat, a la Polinèsia Francesa. És l'illa més oriental del grup, situada a 175 a l'oest de Tahití. També és una comuna de la Polinèsia Francesa.

## Geografia

L'illa està formada per dues penínsules muntanyoses, Huahine Nui (Gran Huahine) i Huahine Iti (Petita Huahine), unides per un estret istme que separa les badies de Maroe i Bourayne. Huahine Nui té una altitud de 669 m al mont Turi, i Huahine Iti culmina a 462 m al mont Pohuerahi. L'illa és encerclada completament per un escull de corall, que està a una mitjana de 2 km de la costa, i forma una llacuna estreta accessible per dos passos a l'est i dos a l'oest. La superfície total és de 75 km².

## Divisió administrativa

Constitueix una comuna de la divisió de les Illes de Sotavent. La població total era de 5.999 habitants al cens del 2007, distribuïda en vuit comunes associades:
* Faie : 388 habitants
* Fare (capital) : 1.440 habitants
* Fitii : 1.145 habitants
* Haapu : 629 habitants
* Maeva : 995 habitants
* Maroe : 509 habitants
* Parea : 501 habitants
* Tefarerii : 392 habitants

## Economia

L'activitat principal és el cultiu de vainilla, la producció de copra, la pesca i el turisme.

## Història

A Huahine es troba una de les més grans concentracions de restes arqueològiques polinèsies datades entre el 850 dC i 1100 dC. El primer europeu a explorar-la va ser l'anglès James Cook, el 1769. Antigament era anomenada Matairea, que significa «brisa joiosa». El nom Huahine significa literalment «sexe de dona». Probablement es podria traduir com «dona prenyada», ja que el perfil del mont Tavaiura fa pensar en una dona embarassada ajaguda. Domingo Bonaechea, el 1775, la va anomenar La Hermosa. Avui es coneix amb el malnom de «l'illa de la dona».
# Huai Kha Khaeng

El Santuari de vida salvatge de Huai Kha Khaeng (tailandès: เขตรักษาพันธุ์สัตว์ป่าห้วยขาแข้ง) és una àrea protegida de Tailàndia. Està situada a la Serralada de Dawna,a la Província de Kanchanaburi,de Tak i de Uthai Thani
Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1991

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/591
# Hans Schäfer

Hans Schäfer (19 d'octubre de 1927 - 7 de novembre de 2017) fou un futbolista alemany de la dècada de 1950.
Fou 39 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1954, a la Copa del Món de futbol de 1958 i a la Copa del Món de futbol de 1962.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de 1. FC Köln entre 1948 i 1965.

## Referències

* ↑ Jarjour, Marcel. «Trauer um Weltmeister FC-Legende Hans Schäfer gestorben» (en alemany), 07-11-2017. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2017.
* ↑ Matthias Arnhold. «Hans Schäfer - International Appearances». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 18-04-2004. [Consulta: 24 abril 2013].
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «Hans Schäfer». worldfootball.net. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ Matthias Arnhold. «Johann Schäfer - Matches and Goals in Bundesliga». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 11-04-2013. [Consulta: 24 abril 2013].
* ↑ Hans Schäfer Fitxa a Fussballdaten
Hans Schäfer amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1954
1 Turek •
2 Laband •
3 Kohlmeyer •
4 Bauer •
5 Erhardt •
6 Eckel •
7 Posipal •
8 Mai •
9 Mebus •
10 Liebrich •
11 Metzner •
12 Rahn •
13 Morlock •
14 Klodt •
15 O. Walter •
16 F. Walter •
17 Herrmann •
18 Biesinger •
19 Pfaff •
20 Schäfer •
21 Kubsch •
22 Kwiatkowski •
Seleccionador: Herberger
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1958
1 Herkenrath •
2 Erhardt •
3 Juskowiak •
4 Eckel •
5 Wewers •
6 Szymaniak •
7 Stollenwerk •
8 Rahn •
9 Walter •
10 Schmidt •
11 Schäfer •
12 Seeler •
13 Klodt •
14 Cieslarczyk •
15 Kelbassa •
16 Sturm •
17 Schnellinger •
18 Hoffmann •
19 Peters •
20 Nuber •
21 Sawitzki •
22 Kwiatkowski •
Seleccionador: Herberger
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1962
1 Tilkowski •
2 Erhardt •
3 Schnellinger •
4 Schulz •
5 Wilden •
6 Szymaniak •
7 Koslowski •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Brülls •
11 Schäfer •
12 Nowak •
13 Kurbjuhn •
14 Werner •
15 Giesemann •
16 Sturm •
17 Kraus •
18 Herrmann •
19 Strehl •
20 Vollmar •
21 Sawitzki •
22 Fahrian •
Seleccionador: Herberger :
# Hugo Hofstetter

Hugo Hofstetter (Altkirch, Alt Rin, 13 de febrer de 1994) és un ciclista francès professional des del 2016. Actualment corre a l'equip Arkéa-Samsic. Destaca la victòria a l'UCI Europa Tour de 2018 i a Le Samyn del 2020.

## Palmarès

* 2014
** Vencedor d'una etapa als Boucles nationales du printemps
* 2015
** Campió de França en ruta sub-23
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Eure-et-Loir
* 2018
** Campió de l'UCI Europa Tour
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Ain
* 2020
** 1r a Le Samyn
* 2022
** 1r a la Tro Bro Leon

### Resultats al Tour de França

* 2020. 115è de la classificació general
* 2022. 82è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 111è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Helena Šikolová

Helena Šikolová (Jablonec nad Nisou, 25 de març de 1949) és una esquiadora txeca, especialista en esquí de fons, que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1970. Fou la primera txeca en guanyar una medalla olímpica en esquí de fons. És mare de la també esquiadora Helena Balatková-Erbenová, esportista olímpica el 2002 i 2006 i sogra de Lukáš Bauer.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Sapporo, on disputà tres proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla de bronze en la prova dels 5 quilòmetres, rere Galina Kulakova i Marjatta Kajosmaa, mentre en els relleus 3x5 quilòmetres fou sisena i en els 10 quilòmetres setena.
En el seu palmarès també destaca el campionat txecoslovac dels 5 km de 1970.

## Referències

* ↑ Kulhánek, Otto. Malá encyklopedie lyžování (en czech). Prague: Olympia, 1987.
* 1 2 3 «Olympedia – Helena Šikolová». [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «?asopis Policista ?. 4/2006|MVCR.cz». www.mvcr.cz. Arxivat de l'original el 22 June 2007. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ «SIKOLOVA Helena - Athlete Information». [Consulta: 6 gener 2023].
# Helena de Waldeck-Pyrmont

Helena de Waldeck-Pyrmont (Arolsen, 1861 - Hinterris, Àustria, 1922), duquessa d'Albany, filla dels prínceps sobirans del territori de Waldeck a l'actual estat de Hessen i de la ciutat de Pyrmont a l'actual land de Baixa Saxònia i es casà amb el príncep Leopold del Regne Unit, descendents seus són l'actual rei Carles XVI Gustau de Suècia o l'actual cap de la casa reial de Saxònia-Coburg Gotha.
Nascuda a Arolsen el dia 17 de febrer de 1861 era filla del príncep Jordi Víctor de Waldeck-Pyrmont i de la princesa Helena Guillermina de Nassau-Weilburg. La seva germana fou Emma de Waldeck-Pyrmont.
Casada el 27 d'abril de 1882 a la Capella de Saint James de Windsor amb el príncep Leopold del Regne Unit, duc d'Albany, tingué dos fills:
* Alícia del Regne Unit nascuda a Londres el 1883 i morta a la mateixa ciutat el 1981. Es casà amb el príncep Alexandre de Teck.
* Carles Eduard del Regne Unit nascut Surrey el 1884 i mort a Coburg el 1954. Es casà l'any 1905 amb la princesa Victòria Adelaida de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg.
L'any 1884 el seu espòs, que patia d'hemofília, moria al Yacht Club de Canes. Es va enviduar només dos anys després de casar-se i amb un fill al ventre. Mai no es va tornar a casar
Després de la caiguda de l'Imperi Alemany de 1918 va anar a viure a Àustria, concretament a les valls del Tirol.
# Helena del Regne Unit

Helena del Regne Unit, princesa de Schleswig-Holstein (Londres 1846 - 1923). Filla de la reina Victòria I del Regne Unit i del príncep Albert de Saxònia-Coburg Gotha. Des de la mort del seu pare l'any 1861 es mantingué al costat de la seva mare tenint un paper important a la cort britànica. Fou coneguda amb el nom de Lenchen.
L'any 1866 es casà amb el príncep Cristià de Schleswig-Holstein fill del duc Cristià August II de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg i de la comtessa Lluïsa Sofia Danneskjold-Samsøe. El casament implicà una enorme disputa en el si de la família reial britànica, mentre la princesa reial Victòria del Regne Unit, reina de Prússia i el seu espòs el futur kàiser Frederic III de Prússia recolzaven el matrimoni, ja que el duc Augustenburg era el principal candidat a ocupar el tron de Schleswig i Holstein en contra de Bismark (aquí tot es barrejava amb els antogonismes interns de la casa reial prussiana; la princesa de Gal·les Alexandra de Dinamarca i el seu espòs el futur rei Eduard VII del Regne Unit estaven en contra de les demandes dels Augustenburg perquè creien que els ducats eren danesos i en conseqüència del pare de la princesa de Gal·les. La parella que es conegué a Coburg el 1866 es casà a la Capella Privada de Castell de Windsor el mateix any i tingueren quatre fill que arribaren a la vida adulta:
* Sa Altesa el príncep Cristià Victor de Schleswig-Holstein nascut l'any 1867 a Londres i mort l'any 1900.
* SA Albert de Schleswig-Holstein nascut a Londres el 1868 i mort el 1931.
* SA Helena Victòria de Schleswig-Holstein nascuda a Windsor el 1870 i morta a Londres el 1948.
* SA la Maria Lluïsa de Schleswig-Holstein, princesa d'Anhalt nascuda a Windsor el 1872 i morta a Londres el 1956, es casà el 1891 amb el príncep Eribert d'Anhalt del qual es divorcià el 1900 a causa de la seva homosexualitat.
Va portar una vida bastant retirada de la vida pública però mantingué uns certs deures reials vinculats amb associacions a les quals pertanyia com la de "Dones cristianes britàniques". Morí el 1923 a Londres i fou enterrada a Castell de Windsor.
# Château-Thébaud

Château-Thébaud (en bretó Kastell-Tepaod, en gal·ló Chastèu-Tebaud ) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.731 habitants. Limita amb els municipis de Vertou, Maisdon-sur-Sèvre, Saint-Fiacre-sur-Maine, Le Bignon, Aigrefeuille-sur-Maine i Montbert.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.293 | 1.377 | 1.573 | 2.144 | 2.357 | 2.484 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Bousseau | |
| 2008- | Jean Paul Loyer | |

## Galeria d'imatges

* L'església Saint-Martin
* L'alcaldia
# Sant Antoni d'Horta de Sant Joan

* No s'ha de confondre amb Sant Antoni Abat d'Horta de Sant Joan.
Sant Antoni d'Horta de Sant Joan és una capella de Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Hi ha una ermita amb el mateix nom a 500 metres, allunyada de la carretera.

## Descripció

Capella de dimensions reduïdes (2,5 x 3,5 m aprox.) amb planta rectangular i coberta a dues aigües de lloses de pedra. La façana principal té la porta d'entrada, d'arc de mig punt adovellat, sobre de la qual sembla que hi va haver en temps una rosassa. Ran del brancal esquerre de la portada hi ha una obertura amb un petit lavabo que comunica amb una pica interior.
L'interior és cobert amb una volta de canó de pedra. No hi ha cap mena d'ornament.

## Referències

* 1 2 «Sant Antoni d'Horta de Sant Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].
# Casa Culubret-Picamal

La Casa Culubret-Picamal és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici, amb planta irregular, consta de planta baixa i quatre pisos. La construcció respon a la fita arquitectònica que ha de constituir una obra ubicada en una de les cantonades més cèntriques i concorregudes de la ciutat. Així, I. Bosch projectà un volum central, gairebé semicircular, que suavitza la transició de carrers i dues seccions més, una major que l'altre, que segueixen les pautes tradicionals i donen, al carrer Hortes les primeres, i al de Santa Clara la més petita.
La forta personalitat de l'edifici acaba per destacar-se amb una original decoració a base de petites estrelles que puntuen tot el parament. A la part superior, conformant una censura visual de gran potència, un ràfec sostingut per mènsules acaba per determinar les línies bàsiques que observa en l'edifici, el ràfec destacat no deixa de ser una constant a l'obra de l'arquitecte gironí, com també es pot apreciar en el Teatre Ultònia. Estilísticament sembla difícil adscriure l'arquitectura a un moviment concret, i només assenyalar un evident eclecticisme que permet la plasmació més prototípics del monumentalisme encara que adaptat als corrents culturals del país.

## Referències

* 1 2 «Casa Culubret-Picamal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Casa Culubret-Picamal, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Maria Carme Rams Margalef

Maria Carme Rams Margalef (Amposta, Montsià, 5 de febrer de 1948 - Tarragona, Tarragonès, 11 d'agost de 2021) fou una jugadora de voleibol i d'handbol catalana.
Començà practicant el voleibol amb el Club Medina de Barcelona, amb el qual va proclamar-se campiona d'Espanya la temporada 1970-71 així com també fou internacional amb la selecció espanyola de voleibol. Posteriorment, practicà l'handbol i jugà durant set temporades a l'Atlético de Madrid entre 1972 i 1979, aconseguint tres títols de Lliga femenina i disputà dues vegades la Copa d'Europa. Capitana de l'equip, durant aquest període fou escollida millor jugadora d'Espanya el 1975 i 1976. La temporada 1979-80 competí amb el Club Rancho de Castelldefels i es proclamà campiona de la Copa de la Reina el 1981. Internacional amb la selecció espanyola d'handbol en quaranta ocasions, participà al Campionat del Món de 1977 i als Jocs del Mediterrani de 1979, on aconseguí la medalla d'argent. Va retirar-se al final de la temporada 1980-81 i, posteriorment, formà part de la junta directiva de la Federació Espanyola d'Handbol durant el mandat de Roberto Ternero.
Entre d'altres reconeixements, fou guardonada amb la medalla al mèrit en handbol de la RFEBM (1977), el premi com a jugadora pionera del segle XX de la Federació Catalana d'Handbol (1999) i rebé la insígnia d'or i brillants de l'Atlético de Madrid (1978). Durant la cerimònia d'inauguració dels Jocs Mediterranis de Tarragona 2018 fou una de les portadores la bandera del Comitè Internacional.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Copa espanyola de voleibol femenina: 1970-71
* 3 Lliga espanyola d'handbol femenina: 1975-76, 1976-77 i 1977-78
* 1 Copa espanyola d'handbol femenina: 1980-81

### Individual

* 2 Millor jugadora d'Espanya d'handbol: 1975 i 1976

## Referències

* ↑ «Maria Carme Rams Margalef». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Mor l'ampostina Carme Rams, pionera en l'handbol femení | Aguaita.cat». Aguaita.cat, 11-08-2021. [Consulta: 1r setembre 2021].
* 1 2 Joan, Francesc. «Fallece Carme Rams, legendaria jugadora de balonmano» (en castellà). Diari de Tarragona, 11-08-2021. [Consulta: 1r setembre 2021].
# Transsudat

Transsudat vs. exsudat :
| | Transsudat | Exsudat |
| Causes principals | Increment pressió hidrostàtica, Disminució pressió oncòtica | Inflamació |
| Aparença | Clara | Tèrbola |
| Pes específic | < 1,012 | > 1,020 |
| Contingut proteic | < 25 g/L | > 35 g/L |
| proteïna del fluid proteïna del sèrum | < 0.5 | > 0.5 |
| Diferència entre l'albúmina del fluid i la de la sang | > 1.2 g/dL | < 1.2 g/dL |
| LDH en el fluid    límit superior en el sèrum | < 0.6 o < $^2$⁄$_3$ | > 0.6 o > $^2$⁄$_3$ |
| Colesterol | < 45 mg/dL | > 45 mg/dL |
| Vegeu també: Prova de Rivalta |||
El transsudat és el líquid extravascular, amb baix contingut en proteïnes i un baix pes específic (<1,012). Compta amb recomptes baixos de cèl·lules nucleades (menys de 500 a 1000/μL) i els tipus de cèl·lules primàries són les cèl·lules mononuclears: macròfags, limfòcits i cèl·lules mesotelials. Per exemple, un ultrafiltrat de plasma sanguini és transsudat. És el resultat de l'augment de la pressió hidroestàtica del fluid o a una disminució la pressió oncòtica en el plasma.

## Referències

* 1 2 The University of Utah • Spencer S. Eccles Health Sciences Library > WebPath images > «Inflammation».
* 1 2 3 Heffner, J.; Brown, L.; Barbieri, C «Diagnostic value of tests that discriminate between exudative and transudative pleural effusions. Primary Study Investigators». Chest, 111, 4, 1997, pàg. 970–80. DOI: 10.1378/chest.111.4.970. PMID: 9106577.
* 1 2 Light R.; Macgregor M.; Luchsinger P.; Ball W «Pleural effusions: the diagnostic separation of transudates and exudates». Ann Intern Med, 77, 4, 1972, pàg. 507–13. PMID: 4642731.
* ↑ Roth, B.J.; O'Meara, T.F.; Gragun, W.H «The serum-effusion albumin gradient in the evaluation of pleural effusions». Chest, 98, 3, 1990, pàg. 546–9. DOI: 10.1378/chest.98.3.546. PMID: 2152757.
# Kot Puli

Kot Putli fou una antiga pargana que era part del territori del rajà de Khetri, sense tribut; estava separada de la resta del territori i situada a 27° 42′ N, 76° 12′ E﻿ / ﻿27.700°N,76.200°E﻿ / 27.700; 76.200 a uns 95 km al nord-est de Jaipur (ciutat) i prop del riu Sabi o Sahibi, riu que marcava la frontera amb Alwar. Agafava el nom de les dos viles principals, Kot (vila) i Putli (poble). La població el 1901 era de 8.439 habitants. A Kot hi havia un fort i altres posicions defensives.
La pargana fou concedida el 1803 per Lord Gerard Lake a Raja Abhai Singh de Khetri, com istimrari amb pagament anual de 20.000 rúpies, en recompensa de serveis militars als britànics especialment un enfrontament entre britànics del coronel Monson i marathes de Daulat Rao Sindhia al riu Chambal. El 1806 la pargana fou concedida lliure de renda a perpetuïtat. El 1857 tropes de Jaipur van ocupar Khetri i van assetjar Kot que també van ocupar així com tota la pargana, però els britànics van rebutjar l'acció i en fou ordenada la restitució. El 1889 es va fer una inspecció especial a petició del raja. El principal producte era el marbre blanc obtingut a Bhainslana, a uns 13 km de Kot.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# La Creueta (Sant Ramon)

La Creueta és una obra del poble de Gospí, al municipi de Sant Ramon (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una creu processional situada al peu d'un dels camins que surt del nucli de Gospí.
Originàriament només hi havia la pedra inferior de grans dimensions, a la qual hi ha gravada en forma d'incisió una creu molt rudimentària, posteriorment els habitants del nucli hi van col·locar la pedra superior tallada en forma de creu.

## Història

Antigament els habitant del nucli anaven en processó des de l'església parroquial de Sant Martí fins a aquest punt per demanar bona collita.

## Referències

* 1 2 3 «La Creueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Krasnoarmeisk

Krasnoarmeisk - Красноармейск (rus) - és una ciutat de l'óblast de Saràtov, a Rússia.

## Geografia

Krasnoarmeisk es troba a 13 km a l'oest del Volga, a 61 km al sud-oest de Saràtov i a 752 km al sud-est de Moscou.

## Història

Una colònia anomenada Baltser fou creada pels alemanys el 1764-1766. El 1914 es reanomenà com Goli Karamix. Aconseguí l'estatus de ciutat el 1918 i reanomenada de nou Baltser el 1927. El 1942, durant el procés d'eliminació de topònims alemanys, la vila rebé el nom de Krasnoarmeisk (que en rus és l'adjectiu d'Exèrcit Roig).