OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amalia Muñoz

Amalia Muñoz Altamira y Bartha (Barcelona, 1827 - Màlaga, 1910) fou una cantant catalana.
Va néixer el 26 de febrer de 1827 a Barcelona, on residien temporalment els seus pares. Era filla d'una família il·lustre de Sevilla, i des que era jove va ser assídua al teatre, on va començar a sentir passió pel cant. Per això el 1840, els seus pares van enviar-la a estudiar al Conservatori de Milà, on va ser deixebla, en matèria de cant, d'Alberto Mazzucato i Giuseppe Lamberti, i de declamació i mímica amb Francesco Jannetti, a més companya de Fortunata Tedesco i Marietta Gazzaniga, que més endavant van ser conegudes cantants.
El 1844 va debutar al Gran Teatre de Trieste. La seva actuació va fer que l'empresari Negri la contractés i la va portar els principals teatres de Llombardia i Piemont. Després va tornar a Espanya i va passar a actuar al Teatre Principal de València, contractada per l'empresari Heinrich, on va actuar amb èxit durant més d'un any. Després va actuar al Teatre del Circo de Madrid, contractada per José de Salamanca, cantant al costat del tenor Tamberlick i el baríton Ronconi, amb gran èxit. Poc després, va anar a Bilbao a cantar diverses representacions líriques en ocasió d'estar a la ciutat la reina Isabel II.
El 1846 va tornar a Milà contractada de nou per Negri i l'any següent al Teatre Imperial de Sant Petersburg, en qualitat de prima donna soprano absoluta. La seva carrera es va interrompre el 1848, quan es va casar amb el compositor espanyol Antonio José Cappa, que la va fer retirar dels escenaris, tot i que va haver de tornar a principis de 1852 a causa d'un desastre familiar. Van recórrer teatres de França, Bèlgica, Holanda i part d'Alemanya, amb un èxit igual al que havien obtingut anteriorment i va rebre el títol de cantant de cambra de l'emperador d'Àustria.
El seu repertori era molt extens, figurant en les principals òperes italianes en voga a mitjans del segle xix. Les òperes en que va sobresortir amb més ovacions van ser Lucía, Elixire, Maria di Rohan, Belisario, Linda, Barbieri, Saffo, Norma, Giovanna di Castiglia, L'Amante generoso, I Lombardi, Hernani, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 «Amalia Muñoz». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 1. Madrid: Antonio Pérez Dubrull, 1868, p. 304-306.
* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). vol. 37. Barcelona: Hijos de J. Espasa, 1907, p. 414.
# Temple de Nebwenenef

El Temple de Nebwenenef fou un temple construït per l'oficial egipci Nebwenenef, que va obtenir el permís del faraó per erigir el seu propi temple, favor bastant excepcional. Es troba prop de Dra Abu al-Naga i prop del temple de Seti I. En aquest temple es van trobar dos colossos de Ramsès II. La resta del temple està destruïda.
Nebwenenef era sacerdot de Onuris i Hathor a Denderah. Al començar el regnat de Ramsès II era primer profeta d'Amon.
# Coma d'Amitges

«Coma d'Amitges» té aquests significats:
# Corydoras paragua

Corydoras paragua és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras paragua» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knaack, J. 2004. Beschreibung von sechs neuen Arten der Gattung Corydoras Lacépède, 1803 (Teleostei: Siluriformes: Callichthyidae). Zool. Abh., Staat. Mus. Tierk. Dresden v. 54: 55-105.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cristóbal Guerra

Cristóbal Guerra (Sevilla - Cartagena d'Índies, 1504) va ser un mercader i marí que va participar en l'exploració d'Amèrica després del descobriment d'aquesta per Cristòfor Colom a 1492. Juntament amb Peralonso Niño va arribar a l'Illa Margarita a la Costa de les Perles. El seu nom quedaria associat al comerç de perles. Tot i que Peralonso va ser acusat en tornar del viatge de frau a Espanya, Cristóbal va quedar lliure de l'acusació. Al costat del seu germà va participar en dos viatges més per la regió, i va morir en el transcurs de l'últim.
Bartolomé de las Casas relata la gesta de Peralonso:
| « | Uno de los primeros que a par cuasi de Hojeda vinieron a descubrir, fueron un Peralonso Niño y un Cristóbal Guerra, vecinos, el Guerra, de Sevilla, y el Peralonso creo que era del Condado. Este Peralonso Niño vino cierto con el Almirante al descubrimiento de Paria, y debióse de tornar a Castilla en los cinco navíos, y esto está probado con testigos contestes, y yo he visto sus dichos en el susodicho proceso, y uno que dijo que no había ido en aquel viaje a Peralonso Niño con el Almirante, yo sé que contra el Almirante, por derecho del juicio, podía ser repelido, así que Peralonso Niño habida licencia del rey o del obispo para descubrir, con instrucción y mandado que no surgiese con su navío ni saltase en tierra con 50 leguas de la tierra que había descubierto el Almirante. Como no tuviese tantos dineros como habría menester o quizá ningunos, tractó con Luis Guerra, vecino de Sevilla, que tenía hacienda, que le armase un navío; el Luis Guerra se ofreció a hacello y, entre otras condiciones, fue un tanto que su hermano Cristóbal Guerra fuese por capitán de él. Partió, pues, Peralonso Niño por piloto y Cristóbal Guerra por capitán. | » |
| — Bartolomé de las Casas |||

## Referències

* ↑ Conde-Salazar Infiesta, Luís; Lucena Giraldo, Manuel. GeoPlaneta. Atlas de los exploradores españoles, 2009. ISBN 9788408086833.
# Crónicas de un pueblo

Crónicas de un pueblo és una sèrie de Televisió Espanyola emesa a Espanya entre 1971 i 1974 i que narra la vida quotidiana en un poble de Castella. Amb guió de Juan Farias, és la primera sèrie dirigida per Antonio Mercero para TVE.
Narrava la vida quotidiana i els problemes d'un poble de Castella, Puebla Nueva del Rey Sancho, llogaret fictici, ja que en realitat la sèrie va ser gravada en Santorcaz, prop de Madrid. Els principals personatges eren l'alcalde, el capellà, el cap de la Guàrdia Civil i el mestre; altres personatges també protagonistes eren l'agutzil, el carter, el conductor de l'autobús, la boticària i els nens de l'escola.
La sèrie va començar a emetre's el 1971 i va romandre tres anys en antena amb gran èxit.

## Premis

* Antena de Oro 1971.
* Premi Ondas (1972)
* TP d'Or (1972).

## Intèrprets i personatges

* Emilio Rodríguez, D. Antonio, el mestre.
* Fernando Cebrián, D. Pedro, l'alcalde.
* Antonio Mercero, D. Feliciano, el capellà (cap. 2)
* Francisco Vidal, D. Marcelino, el capellà (des del cap. 3)
* María Nevado, Marta, la boticària i regidora, després esposa de l'alcalde.
* Juan Amigo, Tomas, Caporal de la Guàrdia Civil.
* Jesús Guzmán, Braulio, el cartero.
* Antonio P. Costafreda, Goyo, l'agutzil
* Jacinto Martín, Joaquín, l'pmo del bar.
* Rafael Hernández, Dionisio, el conductor d'autobús.
* Tito García, Benito, comerciant en vins, cunyat de Joaquín, i després de la seva mort amo del bar.
* Xan das Bolas, Camilo, pastor i escombriaire
* Paco Marsó, D. Francisco, Metge. (cap. 4, 9, 10 i 12)
* Arturo López, D. Cipriano, Metge. (cap. 6 i 19)
* Francisco Javier Martín “Blaki”, en els primers capítols secretari de l'Ajuntament
i els nens
* Emilio Garcia, Juanito, fill de Dionisio
* Pablo Miyar, Manolo
* Jose M. Aguado, Angelito
* Esther Dobarro, Maria

## Referències

* ↑ «Crónicas de un pueblo». Arxivat de l'original el 2018-05-14. [Consulta: 13 maig 2018].
* ↑ 'Crónicas de un pueblo', el primer gran paso de Antonio Mercero en TVE Arxivat 2018-05-14 a Wayback Machine., el Español, 26 d'abril de 2015
* ↑ Santorcaz Arxivat 2018-05-14 a Wayback Machine. a guia del Ocio d'El País
* ↑ Crónicas de un pueblo a rtve.es
* ↑ «Premios Ondas 1972». Arxivat de l'original el 2018-05-16. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ TP d'Or 1972
* ↑ 'Crónicas de un pueblo', el primer gran paso de Antonio Mercero en TVE Arxivat 2018-05-14 a Wayback Machine., elespanol.com

## Bibliografia

* "Crónicas de un Pueblo", imagen de un Régimen, Rebeca López Melero. A: Aportes: Revista de historia contemporánea, ISSN 0213-5868, ISSN-e 2386-4850, Año nº 20, Nº 57, 2005 (Ejemplar dedicado a: El ecuador del Régimen de Franco: Los años cincuenta), págs. 110-125

## Enllaços externs

* Crónicas de un pueblo a rtve.es a la carta
* Crónicas de un pueblo a laficharosadeltrivial.blogspot
* Crónicas de un pueblo a filmaffinity
# Cuaespinós de cresta cremosa

El cuaespinós de cresta cremosa (Cranioleuca albicapilla) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Andes al centre i sud-est de Perú.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de cresta cremosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Craonne

Craonne és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Craonne era de 64 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 30 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Craonne el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 35 eren actives i 8 eren inactives. De les 35 persones actives 29 estaven ocupades (14 homes i 15 dones) i 6 estaven aturades (5 homes i 1 dona). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Craonne hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Craonne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Craonne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Curets (poble etoli)

En la mitologia grega, els curets (en grec antic: Κουρῆτες) eren un poble que habitava a Etòlia entorn de la ciutat de Pleuró. Ja són esmentats per Homer en la Ilíada (IX 529 ss). Van ser expulsats del seu país per Etol, que havia arribat procedent del Peloponnès. Els etolis i acarnanis eren considerats descendents dels curetes, i també n'hi havia de suposats descendents a Calcis (Eubea).

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 123. ISBN 9788496061972.
# Deessa serp

La deessa serp és una figura clau de la religió minoica, una divinitat a la qual s'han atribuït diversos significats, probablement perquè va acabar sintetitzant diverses figures mitològiques anteriors.

## Dea de la natura

Les figuretes de la deessa serp sovint la representen envoltada de coloms i animals, per la qual cosa s'ha interpretat que seria una predecessora de la Pótnia Theron, la mestressa dels animals, un dels atributs de la Mare Natura. La serp és un animal associat a la terra, de manera que, igual que la terra engendra vida amb les plantes, la dea serp s'associa al principi femení de fertilitat. La serp també simbolitzava per als antics (com proven els mites semites, mesopotàmics i hindús, entre d'altres) la renovació i la resurrecció, pel canvi de pell, i en aquest sentit la deessa es lliga a la natura, que mor i torna a néixer amb el cicle de les estacions. Per acabar, la serp pot relacionar-se amb la màgia, com en l'antic Egipte.

## Dualisme

La dea, malgrat els atributs femenins com els pits descoberts, pot anar acompanyada del labris, una destral que és símbol de masculinitat. Això s'ha interpretat com una prova del dualisme ontològic de la religió minoica, en què cada part masculina tenia la seva contrapart femenina per a indicar l'equilibri de la natura i la parella primordial. Igualment, el nus del vestit de les figuretes trobades als jaciments sol aparèixer al costat de divinitats mascles.

## Deessa líder del panteó

S'ha indicat que la societat minoica conserva restes del matriarcat prehistòric i per això les divinitats femenines ocupen un lloc preeminent dins del panteó minoic. La dea serp manté al seu costat símbols de poder i força, com són les serps, que també es trobaran en divinitats guerreres gregues posteriors, com Atena Pàrtenos. La posició dels braços recorda la de les representacions tradicionals d'Astarte. El fet que s'hagin trobat restes que proven que les sacerdotesses, i no sacerdots, fossin les encarregades de dur a terme les cerimònies religioses reforçaria aquest paper privilegiat de la dona en l'esfera pública i sagrada.

## Referències

* ↑ Ogden, Daniel (2013). Drakon: Dragon Myth and Serpent Cult in the Greek and Roman Worlds. Oxford University Press
# Dació

La dació, que no és una donació, és una fórmula prevista a la Llei del Patrimoni Històric espanyol de 1985 que permet als contribuents pagar els impostos a través d'obres d'art amb un valor històric i artístic reconegut.
A partir de l'any 2002 tots els tributs, tant estatals com autonòmics i locals, es poden pagar a través d'aquesta fórmula. A Catalunya, és la Junta de Qualificació, Valoració i Exportació de Béns del Patrimoni Cultural l'encarregada de valorar les peces que s'ofereixen als museus públics catalans.

## Exemples

L'ús de les dacions com a forma de pagament dels tributs és una pràctica poc habitual. No obstant això, hi ha hagut diversos casos:
* La família Colomer-Munmany va abonar determinats impostos a l'administració catalana fent una dació de diferents objectes relacionats amb el treball de la pell. En concret, la Generalitat va rebre cordovans i guadamassils de notable interès històric que avui formen part de la col·lecció Andreu Colomer Munmany que s'exhibeix al Museu de l'Art de la Pell de Vic.
* Els germans Sagarra-Trias també van complir amb les seves obligacions tributàries a través d'una dació. En aquest cas, la generalitat va incorporar al seu catàleg de patrimoni cultural part d'un retaule atribuït al mestre Girard que consta de quatre compartiments i que data de finals del segle xv.
* El juny de 2006, el MNAC va rebre en dipòsit de la Generalitat de Catalunya quatre peces de l'arquitecte modernista Josep Maria Jujol, cedides com a pagament de part de l'impost de successions, de competència autonòmica. Aquestes obres estan exposades a la col·lecció permanent d'Art Modern.

## Referències

* 1 2 Revista del MNAC Arxivat 2013-05-31 a Wayback Machine., número 4 PDF
* 1 2 Adquisició Jujol. MNAC Arxivat 2011-09-13 a Wayback Machine. PDF
# Crisi iraniana de 1946

* No s'ha de confondre amb Crisi de l'Iran de 1953.
La Crisi iraniana de 1946 també coneguda com la Crisi iraniana-azerí és un conflicte posterior a la Segona Guerra Mundial originat quan la Unió Soviètica va rebutjar abandonar territori iranià ocupat durant el 1941 conjuntament amb l'exèrcit britànic. Després del conflicte, la República Popular de l'Azerbaidjan i la República de Mahabad, es van declarar independents i varen combatre les tropes iranianes amb el suport soviètic. La crisi es va resoldre quan el president de l'Iran Ahmad Qavam i els Estats Units van pressionar de forma conjunta la Unió Soviètica, que va acceptar retirar-se. La crisi es considera un dels primers conflictes de la Guerra Freda.

## Referències

* ↑ All the Shah's Men, Kinzer, p.65-66

## Vegeu també

* República de Mahabad
* Azerbaidjan
Guerra Freda :
Principals països implicats :
Protagonistes :
Esdeveniments :
# Criteri de Leibniz

En anàlisi matemàtica, el criteri de Leibniz és un mètode, que deu el seu nom a Gottfried Leibniz, usat per demostrar la convergència de sèries alternades.
Una sèrie alternada és aquella sèrie matemàtica de la forma:
    $\sum _{n=1}^{\infty }a_{n}(-1)^{n}$ amb a$_n$ ≥ 0.
Llavors, la sèrie convergirà si la successió d'a$_n$ és monòtona decreixent i convergent a zero (s'han de complir ambdues condicions). A més, si
    $\sum _{n=1}^{\infty }a_{n}(-1)^{n}=L$
i
    $S_{k}=\sum _{n=1}^{k}a_{n}(-1)^{n}$
la suma parcial S$_k$ aproxima la suma de la sèrie amb un error:
    $\left|S_{k}-L\right\vert \leq \left|S_{k}-S_{k+1}\right\vert =a_{k+1}$
La inversa, en general, no és certa.

## Referències

* Knopp, Konrad, "Infinite Sequences and Series", Dover publications, Inc., Nueva York, 1956. (3.4) ISBN 0-486-60153-6
* Whittaker, E. T., and Watson, G. N., A Course in Modern Analysis, la cuarta edición, Cambridge University Press, 1963. (2.3) ISBN 0-521-58807-3
# Cristina Moreno Mulet

Cristina Moreno Mulet (Palma, Mallorca, 1974) és secretària de polítiques socials al PSOE i consellera pel grup socialista al Consell Insular de Mallorca des de 2007.
Està diplomada en infermeria per la Universitat de les Illes Balears, de la qual n'és professora associada del departament d'Infermeria i Fisioteràpia des de l'any 2001. L'any 2006 va publicar "Humanizando la sanidad actual. Un retorno a Montaigne" a Taula, quaderns de pensament.

## Referències

* ↑ Cristina Moreno, al web del PSOE
* ↑ Cristina Moreno, al web del Consell Insular de Mallorca
* ↑ Cristina Moreno, a l'Escola d'Infermeria i Fisioteràpia de la UIB (castellà) PDF
* ↑ Cristina Moreno, Legislació i Ètica Professional a la UIB
* ↑ Cristina Moreno, Administració de Serveis d'Infermeria a la UIB
* ↑ "Humanizando la sanidad actual. Un retorno a Montaigne", a Racó.cat PDF
# Ctenium

Ctenium és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Ctenium americanum Spreng.
* Ctenium aromaticum (Walter) Alph. Wood
* Ctenium brachystachyum (Nees) Kunth
* Ctenium brevispicatum J.G. Sm.
* Ctenium camposum A. Chev.
* Ctenium canescens Benth.
* Ctenium chapadense (Trin.) Döll
* Ctenium cirrosum (Nees) Kunth
* Ctenium concinnum Nees
** Ctenium concinnum var. concinnum
** Ctenium concinnum var. indutum Pilg.
** Ctenium concinnum var. minus Pilg.
* Ctenium concissum Swallen
* Ctenium elegans Kunth
** Ctenium elegans var. elegans
** Ctenium elegans var. longispicatus A. Chev.
** Ctenium elegans var. polystachium Vanderyst
* Ctenium floridanum (Hitchc.) Hitchc.
* Ctenium gangitum (L.) Druce
* Ctenium glandulosum Scribn. i J.G. Sm.
* Ctenium indicum Spreng.
* Ctenium ledermannii Pilg.
* Ctenium minus (Pilg.) Clayton
* Ctenium newtonii Hack.
** Ctenium newtonii var. annuum J.-P. Lebrun
** Ctenium newtonii var. majusculum Pilg.
** Ctenium newtonii var. newtonii
** Ctenium newtonii var. productum Pilg.
* Ctenium nubicum De Not.
** Ctenium nubicum var. nubicum
** Ctenium nubicum var. somalense Chiov.
* Ctenium planifolium (J. Presl) Kunth
* Ctenium plumosum (Hitchc.) Swallen
* Ctenium polystachyum Balansa
* Ctenium rupestre J.A. Schmidt
* Ctenium schweinfurthii Pilg.
* Ctenium sechellense Baker
* Ctenium serpentinum Steud.
* Ctenium sesguiflorum Clayton
* Ctenium seychellarum Baker
* Ctenium somalense (Chiov.) Chiov.
* Ctenium trinii Ekman
* Ctenium villosum Berhaut
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Referències

* ↑ Germplasm Resources Information Network, consultada 22.06.08
# Ctenitis

Ctenitis és un gènere de falgueres de la família Dryopteridaceae. Hi ha més de 100 espècies acceptades.

## Referències

* ↑ «Ctenitis — The Plant List». [Consulta: 31 desembre 2019].
# Cteniza

Cteniza és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels ctenízids (Ctenizidae). Fou descrita per primer cop per Pierre André Latreille el 1829.

## Taxonomia

El gener de 2019, segons el World Spider Catalog, aquest gènere tenia reconegudes les següents espècies:
* Cteniza brevidens (Doleschall, 1871) (Sicília, Sardenya)
* Cteniza moggridgei O. P-Cambridge, 1874 (França, Itàlia)
* Cteniza sauvagesi (Rossi, 1788) (Còrsega, Sardenya)
Recentment, Cteniza ferghanensis Kroneberg, 1875 (Àsia central) ha sigut transferida al gènere Ummidia dels halonopròctids (Halonoproctidae), i s'anomena Ummidia ferghanensis.

### Sinonímia

Segons el World Spider Catalog amb data de 30 de gener de 2019, hi ha reconegudes les següents sinonímies:
* Aepycephalus Ausserer, 1871 = Cteniza Latreille, 1829 (Wunderlich, 1995a: 358)
* Sterrhochrotus Simon, 1892 = Cteniza Latreille, 1829 (Raven, 1985a: 159)

## Referències

* ↑ «Cteniza». [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ Latreille, 1829 : Les Arachnides. Le règne animal, nouvelle édition, Paris, vol. 4, p. 206-291
* ↑ Decae, A., Mammola, S., Rizzo, P. & Isaia, M. (2019). Systematics, ecology and distribution of the mygalomorph spider genus Cteniza Latreille, 1829 (Araneae, Mygalomorphae, Ctenizidae). Zootaxa 4550(4): 499-524. doi:10.11646/zootaxa.4550.4.2
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Cteniza Latreille, 1829 en la família Ctenizidae +base de dades Accés el 30 de gener de 2019

## Enllaços externs

* (Accés el 6 d'octubre de 2018)(anglès) World Spider Catalog: Cteniza Latreille, 1829 en la família Ctenizidae +base de dades