OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mercat Municipal de Xirivella

El Mercat Municipal de Xirivella és un edifici que es troba al centre de Xirivella (Horta Sud), concretament al carrer de Sant Antoni, i que està declarat entre els Béns immobles de rellevància local.

## Descripció

És un edifici rectangular de rajola revestida amb pedra construït en dues altures, a sota les paradetes i a sobre la il·luminació. La coberta del primer cos és de quatre vessants en teula àrab i sobre aquest s'alça el segon cos amb coberta dedues vessants, també en teula àrab. Dels quatre accessos destaca el principal amb un arc carpanell rebaixat i porta de ferro. La planta superior està envoltada de finestres quadrades. Una sanefa decorativa envolta l'edifici.

## Història

Va ser construït amb estil senzill i racionalista per José Mª Gimeno Sandujas el 1958. Quan va estar acabat va substituir el mercat del carrer de Sant Antoni. Al voltant del 2005 es va reformar la coberta, restaurar i pintar tota la instal·lació. L'entorn urbanístic ha estat reformat a la dècada del 2010 amb un cost de més de 200.000 euros. En el mateix període es van dur a terme diverses iniciatives per a promocionar el mercat, com el sorteig de 50 carros de la compra el 2014, o una nit de tapes el 2018.

## Referències

* 1 2 3 «Mercat Municipal». Patrimoni. Generalitat Valenciana. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «Mercados:Ajuntament de Xirivella:Portal del Comerç Sostenible». Arxivat de l'original el 2018-09-13. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «La Diputació destina 79.758 euros per a adequar l'entorn del mercat municipal de Xirivella», 17-02-2014.
* ↑ «XIRIVELLA. El Ayuntamiento de Xirivella promociona el mercado municipal con el sorteo de 50 carros de la compra». El Periodico de Aqui.
* ↑ ««Primera Noche de Tapas» en el Mercado». Levante-EMV.
# Mercat Municipal (Malgrat de Mar)

El Mercat Municipal és una obra de Malgrat de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un mercat de petites dimensions on es ven el peix i la carn. S'hi accedeix a través del carrer Bellaire i el carrer Carme, molt a prop de l'ajuntament i de ca n'Esclaper, al centre de la vila. Cal destacar el seu interior amb les parades de marbre i de ferro forjat de principis del segle xx. L'edifici és de planta rectangular de coberta doble, aguantada per columnes de ferro. Amb el temps se li han anat incorporant noves edificacions per tal d'ampliar-lo.

## Referències

* ↑ «Mercat Municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Mercat Municipal de Calella

El Mercat Municipal de Calella és un edifici del municipi de Calella (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici construït l'any 1927, d'estil noucentista, per Jeroni Martorell i Terrats. D'una sola nau, l'edifici sembla reproduir les façanes barroques d'algunes masies de la zona, amb elements decoratius fets de terra cuita. De la mateixa manera, les finestres reprodueixen, en grans dimensions les cobertures de les golfes o cellers de les masies. El porxo de l'entrada dona a l'edifici el caràcter cívic d'espai comú que representa un mercat. Anteriorment, a 1927, el mercat se celebrava al mateix lloc, a la Plaça del Rei, a l'aire lliure.

## Referències

* ↑ «Mercat Municipal de Calella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2015].

## Enllaços externs

* Mercat Municipal de Calella Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Micrographia

Micrographia és l'obra escrita pel científic anglès Robert Hooke l'any 1665, quan tenia 28 anys, en la qual apareixen per primera vegada dibuixos d'imatges preses amb microscòpia òptica. És la primera publicació important de la Royal Society, també va ser el primer best-seller científic, despertant un gran interès públic en la nova disciplina de la Microscòpia. També és notable per haver encunyat el terme cèl·lula.
El llibre conté la descripció detallada de cinquanta-set observacions fetes amb el microscopi que el propi Hooke va fabricar, i tres observacions telescòpiques. Va ser rebut amb entusiasme per part de la comunitat científica europea i va ser un regal de la Royal Society de Londres per fascinar el monarca anglès.

## Estructura

L'obra recull observacions sobre tot tipus d'objectes quotidians, estudiats de manera no sistemàtica, i ordenats segons un criteri de complexitat creixent, des dels objectes més simples als més complexos.
* Observacions sobre objectes artificials.
* Observacions sobre elements inerts: En aquest grup destaquen les descripcions del gel i de la neu.
* Observacions del món vegetal: En aquest grup destaca la descripció del suro, dels fòssils i del carbó vegetal.
* Observacions sobre el regne Animal: 26 descripcions d'animals i parts d'animals, com els polls o l'ull compost de la mosca.
* Tres observacions telescòpiques.

## Interès de l'obra

L'obra va ser escrita en un llenguatge planer, humorístic en alguns casos, i els dibuixos presentaven per primera vegada, amb una qualitat artística notable, aspectes desconeguts fins llavors de la naturalesa microscòpica. Va obrir camí en l'ocupació d'instruments per a la descripció científica de la naturalesa i les aportacions noves que va realitzar en diversos camps.
En Micrographia apareix per primera vegada el terme cèl·lula, quan en referir-se als porus observats en una làmina de suro, aquests li van recordar les cel·les dels monjos. També va descriure per primera vegada l'estructura del gel, la neu, i els cristalls d'orina.
La interpretació sobre les observacions microscòpiques dels fòssils es consideren com una de les primeres proposicions de la Teoria de l'evolució biològica.

## Enllaços externs

* Edición digital completa de Micrographia
* Edición facsímil de la National Library of Medicine
# Molí de Dalt del Vidal

El Molí de Dalt del Vidal és una obra de Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un edifici de quatre façanes i antigament quatre plantes. A la façana sud, hi havia dues obertures a la part superior de la façana. A la façana est, hi havia una entrada amb arc de mig punt adovellat. A la façana nord, hi havia les restes d'una altra entrada a la planta baixa, hi havia dues finestres a les plantes següents. A la façana oest, hi havia una gran obertura fruit del deteriorament de la façana, hi havia una finestra a la part superior de la façana. No conservaba la coberta. Estava rodejada de gran vegetació i arbres.

## Referències

* ↑ «Molí de Dalt del Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Molí de Dalt (la Nou de Berguedà)

Molí de Dalt és un molí fariner i masia de Malanyeu, municipi de La Nou de Berguedà (Berguedà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un construcció del segle xvii que segueix l'esquema d'una masia clàssica, tot i que adaptada a les exigències pròpies d'un casal moliner. La façana, orientada a llevant, té el carener paral·lel, amb finestres allindanades amb fusta. A migdia té adossat un cos rectangular cobert a una vessant. Recentment restaurat i adaptat com a segona residència.

## Història

Des del segle X es tenen notícies de l'existència de molins al terme parroquial de Sant Sadurní de Malanyeu. El lloc era, des de l'alta edat mitjana, propietat del monestir de Santa Maria de Ripoll, que mantingué els seus dominis fins a la desamortització. En els capbreus del monestir, dels segles xvii i XVIII, s'esmenten dos molins fariners a Malanyeu, un dels quals és el Molí de Dalt.

## Referències

* 1 2 «Molí de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Molí de Dalt de Vila-rodona

El Molí de Dalt de Vila-rodona és com es coneix l'edifici del carrer Major 16 de Vila-rodona (Alt Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici conegut com a Molí de la Vila, o Molí de Dalt, està format per dos cases unides i construïdes amb tècnica de fàbrica tradicional de murs de càrrega de pedra aglomerada amb morter de calç; forjats de bigues de fusta amb revoltons; i teulada de teula àrab a dues vessants. Es desenvolupa en quatre plantes: A la baixa hi ha uns grans espais amb cinc portes que donen al carrer Major i una estança soterrània, on encara s'observa el canal i l'habitacle de la roda i moles de l'antic molí. A la planta primera hi ha un gran espai diàfan, on hi va haver el bar saló del Sindicat Agrícola; a la segona hi ha un habitatge; i la tercera les golfes, en un sol espai diàfan. L'edifici dona pel darrere a una placeta on hi ha un espai descobert on hi havia hagut el cinema, teatre i sala de ball del Sindicat, avui dia hort i espai clos a cel obert.

## Història

El Molí de Dalt de la Vila era el molí fariner més important de la població. Aprofitava la séquia que deriva les aigües del riu Gaia, a l'alçada d'Aiguamúrcia, i que, tenia una bassa en la zona del molí, amb un canal en fort pendent que movia les moles situades als baixos de l'edifici. A hores d'ara es conserva encara el canal i el salt, tot soterrat, i l'espai on hi havia la roda del molí i les moles. Posteriorment l'edifici va ser remodelat per acollir la seu del Sindicat Agrícola de Vila-rodona, una entitat que agrupava els pagesos, de caràcter conservador i adherida a la Lliga Regionalista. L'edifici disposava, als anys 1930, d'una gran sala on hi havia el cafè i un annex amb una altra gran sala amb escenari on es feien balls, representacions i cinema; a la segona planta hi havien les oficines del Sindicat. L'edifici va ser venut, el 5 de juny de 1975, per la Cooperativa Agrícola i Caixa Rural de Vila-rodona a una família d'immigrants aragonesos, els Gràcia, que el va restaurar, tot enderrocant la gran sala que amenaçava ruïna i construint un habitatge al segon pis i separant els dos edificis que l'integraven originàriament. L'edifici va ser destinat, a partir de l'any 1972, a centre de recollida de productes agrícoles de l'horta de Vila-rodona, que es portaven cada dia a vendre al Mercat Central de Barcelona. En aquells temps l'edifici era també conegut com a Cal Verduler, malnom d'Eusebi Gràcia Sánchez. Aquest nom va caure en desús en cessar aquesta activitat i es va recuperar el tradicional de Molí de la Vila, tal com es pot llegir en una placa ceràmica a la façana. Algunes persones es refereixen encara a l'edifici com a Casal Vell pel fet que va ser la seu del Sindicat Agrícola.
En Josep Santesmases i Ollé en el llibre «El segle xix a Vila-rodona» p.p. 148-151 ens parla d'aquest molí i d'un altre dit de la Molina i en mostra una fotografia de l'interior del carvacà.

## Referències

* ↑ «Molí de Dalt de Vila-rodona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Molí de Dalt del Senyor

El Molí de Dalt del Senyor és una obra de Guimerà (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí del Senyor es troba a l'interior de Guimerà a la dreta del riu Corb. Es presenta com una casa més, Cal Tous. L'interior del molí és cobert amb volta de pedra picada ogival i sense presentar cap signe de picapedrers. Està situat a l'única torre de la muralla que resta dempeus de la població. L'accés a la casa es fa mitjançant una porta d'arc de mig punt dovellada. A les llindes d'aquesta casa s'observen les inscripcions amb les dates de 1620 i 1678. Just a la plaça de davant del molí en resta la meitat d'aquest primitiu molí.

## Història

Antigament aquest molí fou la casa del senyor de la vila. El 1910 aquest molí deixà de moldre.

## Referències

* 1 2 3 «Molí de Dalt del Senyor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Mont Gordon

El Mont Gordon (en anglès Mount Gordon) és un con d'escòria que es troba a les muntanyes Wrangell, a l'est de l'estat d'Alaska, als Estats Units. S'eleva fins als 2.755 msnm. Està situat entre la glacera Nabesna i l'estratovolcà mont Drum. És el més destacat d'un grup de cons d'escòria del Plistocè i Holocè, la majoria dels quals tenen menys de 100 metres d'alçada. Es desconeix l'edat exacta del Mont Gordon.

## Referències

* ↑ «Gordon», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
* ↑ Mount Gordon a Alaska Volcano Observatory
# Modern Vampires of the City

Modern Vampires of the City és el tercer àlbum d'estudi de la banda d'indie rock americana Vampire Weekend, publicat el 14 de maig de 2013 sota la discogràfica XL Recordings. Després del llançament del seu segon àlbum, Contra, l'any 2010, la banda anà de gira i escrigué nou material durant les proves de so de la qual. Després un període en què el quartet emprengué diferents projectes musicals, es reuniren el 2011 per començar a treballar en el seu tercer àlbum d'estudi. Sense cap data límit al cap, la banda fitxà un productor per primer cop, Ariel Rechtshaid.
El material s'enregistrà a diferents llocs, inclosa la ciutat de Nova York, Los Angeles i Martha's Vineyard. Amb Modern Vampires of the City, la banda pretén distanciar-se del so amb què s'associaren en els seus dos àlbums anteriors. El so d'aquest és sobretot experimental, resultat d'un seguit de tècniques d'enregistrament poc convencionals, entre d'altres el pitch shifting. L'art de la portada és una fotografia de Neal Boenzi que data del 1966, presa el dia amb més pol·lució de la història de Nova York, en el qual la contaminació de l'aire matà almenys 169 persones. L'àlbum debutà a la primera posició de la US Billboard 200, convertint-se en el segon àlbum consecutiu de la banda en fer-ho, i vengué 134.000 còpies la primera setmana. Fins avui, se n'han extret quatre senzills: «Diane Young», «Ya Hey», «Unbelievers» i «Step».
Modern Vampires of the City fou aclamat pels crítics. Moltes publicacions l'anomenaren el millor àlbum del 2013, incloent Rolling Stone, Pitchfork Media i Robert Christgau. A més, guanyà un Premi Grammy al Millor Àlbum de Música Alternativa.

## Llista de pistes

Totes les lletres escrites per Ezra Koenig, excepte on s'indiqui, totes les cançons foren compostes per Rostam Batmanglij i Koenig, excepte on s'indiqui.

## Personal
### Vampire Weekend

* Ezra Koenig – primera veu, piano a «Unbelievers»
* Rostam Batmanglij – piano, guitarres, banjo, segones veus i veus harmòniques, programació de bateria i sintetitzadors, teclats, shaker, primera veu a «Young Lion»
* Chris Baio – baix elèctric
* Chris Tomson – bateria

### Personal addicional

* Ariel Rechtshaid – programació addicional de bateria i sintetitzadors a «Obvious Bicycle», «Unbelievers», «Diane Young» i «Hudson», baix addicional a «Everlasting Arms», producció, enginyeria
* Jeff Curtin – bateria addicional a «Diane Young», enginyeria
* Brendan Ryan – acordió a «Unbelievers»
* Johnny Cuomo – ¿flistle? a «Unbelievers»
* Danny T. Levin – trompeta a «Unbelievers» i «Hudson»
* Elizabeth Lea – trombó a «Unbelievers» i «Hudson»
* Seth Shafer – tuba a «Unbelievers» i «Hudson»
* Adam Schatz – saxòfon a «Diane Young»
* Angel Deradoorian – segones veus a «Obvious Bicycle», «Worship You» i «Young Lion», arranjaments vocals addicionals
* Fanny Franklin – segones veus a «Finger Back»

## Guardons
### Premis

* 2014: Grammy al millor àlbum de música alternativa

## Referències

* ↑ «モダン・ヴァンパイアズ・オブ・ザ・シティ» (en japonès). Amazon.co.jp. [Consulta: 7 setembre 2014].
# Natividad Relucio-Clavano

Natividad Relucio-Clavano (1 d'octubre de 1932, Manila – 4 d'octubre de 2007, Manila) fou una pediatra filipina. Com la cap de pediatria a l'Hospital Central de Baguio, ella investigà els beneficis de donar el pit respecte la llet maternitzada i aconseguí la reforma de l'atenció donada als nounats i les seues mares.

## Biografia

Clavano nasqué a Manila l'1 d'octubre de 1932 en una família de classe alta: son pare era un home de negocis. Acabà els estudis de medicina a la Universitat de Santo Tomas el 1957. Viatjà a Londres el 1974 per a fer investigació de postgrau; tractà d'estudiar l'asma en els xiquets inicialment, malgrat açò canvià d'objecte de recerca pel seu supervisor, David Cornelius Morley, que la va convèncer perquè investigara les causes de la mortalitat infantil en Filipines. A les Filipines d'aleshores, els nounats rebien llet maternitzada sent apartats de les seues mares després de nàixer i eren col·locats a la sala de bebès on els donaven la llet. Les creences respecte quina llet donar-los començaren a canviar a la medecina occidental i un boicot contra Nestlé es va fer durant la dècada de 1970 i 1980 a favor de donar el pit.
Quan Clavano tornà a Baguio per a treballar, va reformar el model d'atenció als nounats i les seues mares. Els nounats ja no eren alimentats amb llet maternitzada, les mares i els seus bebès se situaven a la mateixa habitació, les mares donaven el pit segons demanda en compte de seguir horaris i les infermeres foren formades per a reconèixer correctament excrements de llet perquè abans ho confonien amb diarrea. Clavano dirigí un estudi sobre 10.000 bebès nascuts a l'Hospital General de Baguio durant la dècada de 1970, comparant els nascuts entre el rang d'anys entre 1973 i 1975 (on la majoria dels nounats foren alimentats amb llet maternitzada) i entre el rang d'anys de 1975 i 1977 (quan la majoria rebien el pit). L'estudi demostrà una reducció significativa de la taxa de mortalitat, sèpsia, diarrea i muguets.
Més tard es convertí en la cap de pediatria d'aquest hospital.
Clavano va defendre que es donara el pit a nivell internacional, i el seu treball de recerca "causà la fundació d'un moviment global", segons Patti Rundall de Baby Milk Action. Ella parlà a una roda de preguntes feta pel senador dels Estats Units d'Amèrica Ted Kennedy el 1978 i les seues investigacions foren utilitzades per la Iniciativa Hospital Amigable amb els Bebès d'UNICEF, la qual promovia donar el pit als hospitals. A les Filipines, ella contribuí a que s'aprovaren la Llei de 1986 del Codi Nacional de la Llet i la Llei de la Lactància i l'Establiment en Sales del 1992. La nomenaren la Comandant de l'Ordre del Cor Daurat el 2006.
Morí d'una malaltia pulmonar als 76 anys a Manila.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Stephen, Pincock «Natividad Relucio Clavano». The Lancet, 370, 2007, pàg. 1753.
* 1 2 3 4 5 Rundall, Patti «Natividad Relucio-Clavano». The Guardian, 14-11-2007 [Consulta: 9 novembre 2017].
# Morc

Morc o Morcus (en llatí Morcus, en grec antic Μόρκος) fou un oficial militar il·liri que l'any 168 aC va ser enviat pel seu rei, Gentius, a recollir els diners i els ostatges que li entregava Perseu de Macedònia a canvi de la seva ajuda en la guerra contra Roma.
Després d'anar a la cort macedònia, va anar a l'illa Rodes on es va allotjar al Pritaneu i va convèncer els rodis de mantenir-se neutrals a la resta de la guerra entre Macedònia, Il·líria i Roma, segons diuen Polibi i Titus Livi.

## Referències

* ↑ Morcus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1113
Viccionari
# Nambuangongo

Nambuangongo és un municipi d'Angola que forma part de la província de Bengo. Té una superfície de 5.604 km² i una població de 110.831 habitants. La seu és a la vila de Muxaluando. Limita al nord amb el municipi d'Ambuíla, a l'est amb el de Quitexe, al sud amb Dembos i a l'oest amb els d'Ambriz i Dande.

## Subdivisions

Nambuangongo comprèn les comunes de:
* Cage Mazumbo (o Kage)
* Canacassala (o Kanacassala)
* Gombe
* Quicunzo
* Quixico
* Muxiluando
* Zala
Hi va tenir lloc un dels episodis més notables de guerra colonial, ja que allí s'hi va formar el FLNA quan fou reconquerida pel comandant portuguès Armando Maçanita el 1961.

## Referències

* ↑ «Censo 2014 do INE de Angola», 2014. Arxivat de l'original el 2017-07-11. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ Município de Nambuangongo necessita de mais de 800 técnicos de saúde Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine. portaldeangola.com, 20 de febrer de 2013
* ↑ Tenente-Coronel Armando Maçanita al web dels excombatents portuguesos
# Namco

Namco Limited (株式会社ナムコ, Kabushiki Gaisha Namuko) és una empresa japonesa desenvolupadora i distribuïdora de programari en el camp dels videojocs. Després d'unir-se a Bandai el setembre de 2005, els dos estudis de producció de videojocs es van unir en Bandai Namco Games el 31 de març de 2006, ara conegut com a Bandai Namco Entertainment.

## Història

Namco va ser fundada en 1955 per l'actual president Masaya Nakamura a Tòquio, Japó.
L'any 2004 la companyia va guanyar 100.600 milions de dòlars dels I.I.O.O. El negoci principal de la companyia és el desenvolupament i la distribució de les màquines recreatives, videojocs per a la llar (videoconsoles), contingut per a la televisió i serveis mòbils. També treballa en altres línies de negoci en tot el món. En 2005 es va fusionar amb Bandai, una de les majors companyies de videojocs del Japó i també productora de videojocs, formant l'holding Bandai-Namco, per a afrontar millor les dificultats i costos, per a programar per a la nova generació de consoles.

## Programari
### Videojocs destacats

Això és únicament un petit llistat dels jocs més famosos desenvolupats per Namco al llarg de la seva història. No intenta ser extensiu, sinó assenyalar jocs importants en la història de la companyia:
* Pac-Man
* Soul Calibur
* Tekken
* Ridge Racer
* Tales of Phantasia
* Tales of Symphonia
* Baten Kaitos
* Xenosaga
* Ace Combat

## Referències

* ↑ «Bandai, Namco to merge in Sept to form Japan's No 3 toy, game group – UPDATE 2». Forbes, 05-02-2005 [Consulta: 3 d’abril 2016]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-08-14. [Consulta: 3 abril 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2006-11-14 a Wayback Machine.
* Namco Ltd.
* Namco America Arxivat 2016-04-11 a Wayback Machine.
* Namco Entertainment Arxivat 2016-07-12 a Wayback Machine.
* Namco Operations Europe Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine.
# NGC 300

NGC 300 és una galàxia espiral localitzada a la constel·lació de l'Escultor. S'hi troba a aproximadament 7 milions d'anys llum de distància, formant part del grup de l'Escultor.

## Descripció física

És una galàxia espiral de tipus (SAd), té un nucli petit i extremadament brillant. Similar en aparença a M33.
* Una imatge de NGC 300 en l'espectre visible (groc-roig) i ultraviolat (blau) presa pel "Galaxy Evolution Explorer (GALEX)". Las estrelles jjóvenes, blaves i brillants apareixen en color blau al braços espirals i les velles, vermelles i menys calentes en groc i prop del nucli galàctic.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ «The surface photometry catalogue of the ESO-Uppsala galaxies». The Messenger, 1989, pàg. 31-34.
* ↑ Armando Gil de Paz «The GALEX Ultraviolet Atlas of Nearby Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-12-2007, pàg. 185–255. DOI: 10.1086/516636.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ NASA / Infrared Processing and Analysis Center. «Notes for object NGC 0300» (en anglés).

## Enllaços externs

* NGC 300 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)