OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sterling (Oklahoma)

Sterling és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 762 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sterling tenia 762 habitants, 316 habitatges, i 223 famílies. La densitat de població era de 367,8 habitants per km².
Dels 316 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.583 $ i la renda mediana per família de 29.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.841 $ mentre que les dones 24.167 $. La renda per capita de la població era de 12.707 $. Entorn del 17,7% de les famílies i el 20,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sterling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Köhlfleet

El Köhlfleet és un braç del delta de l'Elba a l'oest d'Hamburg a Alemanya. Històricament connectava l'Elba meridional, l'Elba septentrional, l'Alte Süderelbe i el Köhlbrand, un altre braç, que avui capta tot el caball de l'Elba meridional.
Separava les dues illes fluvials de Finkenwerder i Waltershof. A la riba de Finkenwerder hi havia el port pesquer d'alta mar, construït el 1903. Fins als anys 1950 va tenir un paper important per l'aprovisionament de la ciutat d'Hamburg, sobretot als anys difícils del postguerra. Amb la industrialització de la pesca, des dels anys 1960 el port va caure en desús. El 1915 es va decidir incloure Waltersfleet com terra d'expansió del Port d'Hamburg. A mitjan segle xx es va terraplenar i urbanitzar la part meridional del Köhlfleet per construir els molls de Dradenau i Sandau i la sortida de l'autopista A7 cap al port. A la desembocadura a l'Elba es troba la casa dels pràctics de port, l'anomenat «Lotsenhaus Seemannshöft» (Arquitecte: Fritz Schumacher) amb un petit port per transportar els pràctics cap als vaixells. També hi ha un port de petroli i de fusta. Del costat de Finkenwerder ja no hi ha cap activitat portuària, excepte l'atracador dels transbordadors de les molt populars línies 62 (Hamburg-Landungsbrücken-Finkenwerder) i 64 (Findenwerder-Teufelsbrück) i un petit port històric de cúters.
Hi desemboquen l'Alte Süderelbe, el Haaken, l'Aue i el Schleusenfleet.

## Referències

* ↑ Wagner, Kurt. Die Seefischer von Finkenwerder (en alemany). München: Sutton Verlag, 2013, p. 10. ISBN 9783954002771.
* ↑ Schneider, Egon. Die Insel Finkenwerder: Ein Beitrag zur geographischen Landeskunde (en alemany). Rostock: Rats- und Universitäts-Buchdruckerei Adlers Erben, 1918, p. 13-17.
* ↑ Hipp, Hermann. Freie und Hansestadt Hamburg : Geschichte, Kultur und Stadtbaukunst an Elbe und Alster (en alemany). Colònia: DuMont, 1996, p. 284-285. ISBN 9783770115907.
# Junyent (Odèn)

Junyent és una masia enclavada al terme municipal d'Odèn.
Està situada a 910 m d'altitud, al vessant meridional de la serra de Cavallera en un planell que està 130 m de desnivell per damunt de la riera de Canalda que transcorre al sud de la masia. A l'oest de la masia hi transcorre el riu d'Odèn (a 175 m de distància a vol d'ocell) a l'altre vessant del qual hi ha, a la mateixa altitud, la masia d'Orrit mentre que el Torrent de Junyent ho fa per l'est (a 425 m de distància a vol d'ocell) amb l'enrunada masia de Soldevila a l'altre vessant a una altitud 30 m per sobre. Per la banda nord, el cingle de Cavallera la separa de la masia del mateix nom.
Aquesta situació entre tres torrents i una cinglera li confereix una profunda impressió d'aïllament. Paradoxalment, el topònim significa "que uneix, ajuntador" i prové del mot llatí iŭngĕnte.
# Wolfe City

Wolfe City és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.566 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wolfe City tenia 1.566 habitants, 615 habitatges, i 413 famílies. La densitat de població era de 419,9 habitants per km².
Dels 615 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 16,5% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.786 $ i la renda mediana per família de 37.692 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.462 $ mentre que les dones 19.336 $. La renda per capita de la població era de 13.317 $. Aproximadament el 16,5% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wolfe City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wolfe City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Moto Club Sant Hilari

El Moto Club Sant Hilari és una entitat esportiva catalana dedicada al motociclisme que fou fundada a Sant Hilari Sacalm, Selva, el 1974. Ha organitzat diverses proves del Campionat de Catalunya de motocròs, per a les quals disposa del Circuit Els Cortals, actiu des de 1979.

## Referències

* ↑ «Moto Club Sant Hilari». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial
# Kuito

Kuito o Cuito (fins 1975 Silva Porto) és un municipi de la província de Bié. Té una extensió de 4.814 km² i 424.169 habitants. Comprèn les comunes de Chicala, Kambândua, Kunje, Kuito i Trumba. Limita al nord amb els municipis de Cunhinga i Catabola, a l'est amb el municipi de Camacupa, al sud amb el municipi de Chitembo, i a l'oest amb el municipi de Chinguar. Es troba a 709 km de Luanda i 709 kilòmetres de Huambo.
Fins 1975 portava el nom de l'explorador portuguès António Francisco da Silva Porto i té una estació del Caminho de Ferro de Benguela.

## Història

La ciutat de Kuito fou construïda al centre històric del regne Ovimbundu. El governador Ovimbundu va ser nomenat Viye i es va casar amb una dona anomenada Songo Cahanda. Junts van construir la ciutat i més tard els portuguesos nomenarien el província de Bié per ells. Els Ovimbundu eren coneguts per la venda de captius de les tribus veïnes als comerciants europeus d'esclaus que van fer que la zona un lloc ideal per al negoci dels esclaus, i colons van portar a la zona. Els portuguesos "fundaren" la ciutat en 1750. L'anomenaren Silva Porto per António da Silva Porto qui va construir la seva llar embala Belmonte a l'àrea. El clima agradable de Bié va atraure colonitzadors portuguesos i es van instal·lar a Silva Porto a començaments del 1900 quan el Caminho de Ferro de Benguela connectava la ciutat a la costa.
Kuito ha tingut una llarga història de violència a partir del tràfic d'esclaus africans i les guerres tribals. Més tard, en la dècada de 1960 els portuguesos utilitzaren la localitat de Silva Porto com a centre de formació per a la formació de soldats negres de l'Exèrcit Portuguès per enviar-los al nord de l'Àfrica Occidental Portuguesa amb la finalitat de lluitar contra els guerrillers nacionalistes durant el Guerra colonial portuguesa.
Després de la independència de Portugal el 1975, Kuito va viure els seus pitjors moments el 6 de gener de 1993, quan UNITA, durant la Guerra Civil angolesa, va setjar la ciutat més de 9 mesos, i més de 30.000 persones van morir pels efectes de la guerra i de la fam. A ningú se li va permetre entrar o sortir de la ciutat durant 9 mesos i la ciutat va patir greus danys. UNITA finalment va ser expulsada de Kuito i es va fer un segon intent de capturar la ciutat el 1998 usant artilleria i tancs.

## Referències

* ↑ Kuito al web del cens d'Angola
* ↑ T. Ernest Wilson, Angola Beloved p. 32.
* ↑ John Marcum, The Angolan Revolution vol I (1950-1962): The Anatomy of an Explosion. p. 102n.
* ↑ Henry W. Nevison. A Modern Slavery p. 84.
* ↑ Martin James, Historical Dictionary of Angola
# Peyo

Peyo (francès: Pierre Culliford) (Schaerbeek, 25 de juny de 1928 - Brussel·les, 24 de desembre de 1992) pseudonim de Pierre Culliford, va ser un dibuixant de còmics belga.

## Biografia

Va començar els seus estudis a l'Acadèmia Reial de Belles Arts de Brussel·les, però al cap d'uns mesos la va abandonar. Després va començar a treballar a un estudi d'animació, on coneixeria a autors com Morris i Franquin. Més tard va treballar per a agències de publicitat; apassionat de la història de l'edat mitjana crea el seu primer personatge medieval Jan, a qui aviat va buscar un company, passant a ser la sèrie Jan i Trencapins.
L'any 1958 publica per entregues La Flûte a six trous, publicat posteriorment en àlbum amb el títol La flauta dels sis barrufets (La Flûte a six schtroumpfs), en la qual apareixien per primera vegada Els barrufets com a personatges secundaris. L'èxit instantani dels barrufets i el treball de Peyo en les seves versions d'animació, marxandatge, etc. Van obligar amb el temps Peyo a abandonar els seus altres personatges, fins al punt d'arribar a dir que se'n sentia "presoner".
A principis dels anys 60, va fundar un estudi per acollir els seus ajudants com François Walthéry, Roland "Gos" Goossens o fins i tot Marc Wasterlain i va crear la sèrie Benoît Brisefer i Jacky i Celestin. A principis dels anys 70, la producció de Peyo disminuirà considerablement. En primer lloc perquè el 1975, la pel·lícula d'animació La flauta amb sis barrufets va adaptar-se d'un dels seus àlbums. Després, a principis dels anys 80, el cinema americà va adaptar Els Barrufets en sèrie animada, que va mantenir Peyo molt ocupat malgrat els seus problemes de salut recurrents. Poc després de l'aventura americana, va deixar les edicions Dupuis i Spirou per fundar la seva editorial, Cartoon Creation, i la seva revista, Schtroumpf!, que es tanquen ràpidament després de problemes de gestió. El 1992, es va incorporar a les edicions de Le Lombard, però va morir pocs mesos després d'un atac de cor. Des de la seva mort, els seus fills han mantingut viva la seva obra gràcies a la marca "Peyo".

## Obra

Personatges creats per Peyo:
* Els barrufets (Les schtroumpfs)
* Jan i Trencapins (Johan et Pirlouit)
* Benet Tallaferro (Benoit Brisefer)
* Poussy
* Pierrot et la lampe
* Jacky et Celestin

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.163. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Pierre Culliford» (en castellà). www.historiahoy.com.ar, 25-06-2021. Arxivat de l'original el 28 maig 2022. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Behind the Blue: The Story of Peyo» (en anglès). The Comics Journal, 28-08-2018 [Consulta: 29 maig 2022].

## Enllaços externs

* Bibliografia completa (francès)
* Peyo a Lambiek (anglès)
# Junyell

El Junyell o la riera de Junyell és un riu mediterrani de cabal variable, afluent per la dreta del Fluvià. Neix al vessant oriental de la serra de Sant Julià del Mont i travessa el terme de Sant Ferriol, al sud-oest de Besalú.
El nom és sinònim amb junyent i significa «indret on s'unifiquen dos o més corrents d'aigua».
Els 3,5 km des de la capçalera formen la reserva natural fluvial anomenada Capçalera de la riera de Junyella. S'hi troben diverses espècies vegetals d'interès com el boix grèvol (Ilex aquifolium), una espècie protegida a Catalunya; així com diverses espècies de freqüència rara o bastant rara com la herba bormera (Clematis recta), Laurus nobilis, peu de llop (Lycopus europaeus), til·ler de fulla petita (Tilia cordata) i cirerer de guineu (Prunus mahaleb).

## Referències

* ↑ «Junyell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bofarull i Terrades, Manuel. Origen dels noms geogràfics de Catalunya : pobles, rius, muntanyes--. Valls (Tarragona): Cossetània Edicions, 2002, p. 92. ISBN 84-95684-97-7.
* 1 2 «Capaçalera de la riera de Junyell». Agència Catalana de l'Aigua. Arxivat de l'original el 2022-02-07. [Consulta: 8 març 2020].
# Wolf warriors

Wolf warriors és el nom que a principis de la dècada del 2020 van rebre els diplomàtics de la República Popular de la Xina que seguiren un nou estil més agressiu que allò que havia estat tradicional. El nom ve de la pel·lícula Wolf Warrior, inici d'una nissaga cinematogràfica d'acció comparable amb el que fou Rambo als Estats Units d'Amèrica.
L'aparició del terme es produeix a mitjans occidentals arran que la diplomàcia xinesa es mostrara ferma amb països com els Estats Units i Austràlia. Tot i la suposada major agressivitat diplomàtica, la influència exterior xinesa no es produeix ni militar ni diplomàticament, sinó mitjançant el comerç. A més, des de la dècada del 1980, la Xina s'ha caracteritzat per no exportar el seu sistema polític.

## Referències

* 1 2 «La diplomacia china enseña los dientes». La Vanguardia, 25-05-2020. [Consulta: 26 maig 2020].
* ↑ Lucas, Edward. «Wolf Warrior Diplomacy». Center for European Political Analysis, 11-05-2020. [Consulta: 26 maig 2020].
* ↑ «Interpreting China’s ‘Wolf-Warrior Diplomacy‘». The Diplomat, 15-05-2020. [Consulta: 26 maig 2020].
* 1 2 «‘Wolf warrior’ diplomacy a US trait: Global Times editorial». Global Times, 24-05-2020. [Consulta: 26 maig 2020].
# Rann na Feirste

Rann na Feirste (en anglès Ranafast) és una vila d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Es troba a la Gaeltacht de Na Rosa.

## Situació de l'irlandès

Tot i que Anagaire es troba a la Gaeltacht, on l'irlandès és l'única llengua oficial, l'anglès també és força usat.Organitza cursos de llengua irlandesa als mesos d'estiu per a estudiants de les zones del país de parla anglesa. És coneguda com a Coláiste Bhríde.

## Història

Com la resta de la part oriental del comtat de Donegal, té una llarga història d'immigració. En el 1950 molta gent de la zona deixà el territori per a treballar a Anglaterra, Estats Units i Escòcia. Això ha provocat una afluència de persones escoto-irlandeses que retornen l'estiu a Rann na Feirste.

## Arts i cultura
### Música

L'àrea té una rica història de tradició musical, i s'hi ha reunit un extensiu catàleg d'antigues tradicions gaèliques que han estat interpretades per molts famosos cantants. El grup local Skara Brae han estat un dels pioners de la música tradicional irlandesa. Fundat en 1976, el grup aconseguí molts títols a nivell local i nacional. Va guanyar tres cops el Fleadh Cheoil na hÉireann.

### Literatura

Els escriptors locals, germans Séamus Ó Grianna i Seosamh Mac Grianna són dos autors importants en gaèlic. Caisleáin Óir de Séamus i Mo Bhealach Féin de Seosamh són considerats com a referents locals de la literatura irlandesa.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ Placenames (Ceantair Ghaeltachta) Order 2004. El townland a vegades es pronunciat en gaèlic irlandès com a Rinn na Feirste.
# Llengua pastissera

Una llengua pastissera, espàtula llengua o llengua és un estri de cuina usat sobretot en la pastisseria. Consisteix en un mànec amb un cap de silicona o algun altre material flexible amb una cara recta i l'altra corbada. A part de servir per a remenar i barrejar ingredients, permet de netejar bols i superfícies. Gràcies a la seva flexibilitat, s'adapta a les superfícies a netejar i serveix per a recollir pastes o altres substàncies viscoses.

## Referències

* ↑ «Tortell de Reis». Evacuinera, 03-01-2015. Arxivat de l'original el 2019-06-30. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ «Espàtula llengua silicona Lekue». Gadgets & Cuina. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ «Zwilling 37610-000 Llengua pastissera, silicona». The Orange Cut. Arxivat de l'original el 2016-06-21. [Consulta: 18 agost 2015].
# L'Era, Espai de Recursos Agroecològics

L'Era, Espai de Recursos Agroecològics és una associació de recursos i de suport a la producció agrària ecològica i l'agroecologia. Aquesta entitat sense ànim de lucre, amb seu a la ciutat de Manresa (Bages), inicià els seus pasos l'any 1999 al constituir-se amb el nom d'Amics de l'Escola Agrària de Manresa. No fou fins a l'any 2006 que adoptà l'actual nom.
Pretén difondre, entre agricultors, tècnics i consumidors, els beneficis de l'agricultura ecològica; mantenir la cultura agrària i rural pròpia de la terra, fomentant sistemes de gestió adaptats al territori i preservant la biodiversitat agrícola autòctona; fomentar i divulgar estudis sobre el desenvolupament agrari i rural de forme sostenible promoguts per l'Escola Agrària de Manresa i estrènyer vincles entre totes les parts afectades.
El febrer de 2008 va rebre un premi de la Fundación Biodiversidad per la tasca feta amb la seva revista trimestral de divulgació sobre agroecologia, anomenada Agrocultura. L'agost de 2008 fou guardonada amb el Premi Nacional de Cultura Popular per la Generalitat de Catalunya per «donar suport a la producció agrària i la ramaderia ecològica i difondre els plantejaments agroecològics, tant entre agricultors i tècnics, com entre consumidors i persones vinculades a la terra».

## Referències

* 1 2 «Premis Nacionals de Cultura Popular 2008». Generalitat de Catalunya, 2008. [Consulta: 25 desembre 2012].
* ↑ Arnedo, Clara «Llavors del passat, cultius del futur». Descobrir, 217, 01-03-2016, pàg. 103-109.
* ↑ «L'Associació manresana l'Era rep el premi de la Fundación Biodiversidad per la revista 'Agrocultura'». El Punt Avui, 27-02-2008. [Consulta: 21 maig 2020].

## Enllaços externs

* Portal de l'Associació L'Era
# Iskra

Iskra (Искра en rus, l'espurna) va ser una publicació política dels emigrants socialistes russos del POSDR. Va ser dirigit per Lenin, Iuli Màrtov i Gueorgui Plekhànov.
La primera edició va ser publicada a la localitat alemanya de Stuttgart l'1 de desembre de 1900. Altres edicions es van publicar a Múnic entre 1900 i 1902 i a Ginebra des del 1903. Durant l'estada de Lenin a Londres entre 1902 i 1903 la publicació es va editar des d'una petita oficina al número 37 de Clerkenwell Green.
En 1903 després de l'escissió del POSDR, Lenin va deixar la direcció, i el diari quedà sota control menxevic i publicat per Gueorgui Plekhànov fins al 1905. La publicació tenia una tirada de 8.000 exemplar de mitjana.
El lema d'Iskra era "Из искры возгорится пламя" ("Una espurna encendrà una flama"), una línia de la resposta d'Aleksandr Odóievski al poema d'Aleksandr Puixkin adreçat als decabristes presoners a Sibèria.
Alguns dels treballadors de la publicació van participar en la revolució d'octubre de 1917.

## Referències

* ↑ Glancey, Jonathan. G2: Architecture, The Guardian, 21 de juny de 2004
* ↑ The Prophet Armed Isaac Deutscher (1957)
# Drest I

Drest I, també conegut amb el nom de Drest mac Erip, va ser rei dels pictes del 412 al 452.
Drest, fill d'Erip, és el primer rei de les llistes de les diverses versions de la Crònica picta que se'l considera històric i hauria succeït al rei llegendari Talorc mac Achiuir. Els documents diuen d'ell l'haver «regnat 100 anys i participat en 100 batalles». Davant la invasió dels angles, bretons i escots, que va seguir a la retirada dels romans, va aconseguir establir el control de gran part del nord de la Gran Bretanya.
La Crònica picta precisa que el bisbe Sant Patrici hauria arribat a Irlanda durant el 19è any del seu regnat, o sigui el 432 segons la data tradicional estipulada als Annals d'Ulster. La Crònica picta també afirma que va exiliar el seu germà Nechtan a Irlanda. Joan de Fordun el confon amb el seu germà Nechtan quan afirma que Drest va regnar durant 45 anys coïncidint en el temps amb Pal·ladí en comptes de Patrici. Aquesta indicació cronològica permet d'atorgar a aquest monarca un regne d'una durada del voltant de 40 anys. La data del 452 s'acostaria a la de l'any 449, que els Annals de Clonmacnoise marquen com la de la seva mort.

## Referències

* ↑ «Drest I a Ancient History Encyclopedia» (en anglès), 19-10-2014. [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ Annals d'Ulster : AU 432.1
* ↑ Fordun, 1993.
* ↑ Annals de Clonmacnoise AC 449.

## Bibliografia

* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
* Forbes Skene, William. Chronicle of the Picts and the Scots (llibre). Edimburg: H.M General Register House, 1867.
* Fordun, Joan de. Chronicle of the Scottish Nation (llibre) (en anglès). ed. a cura de William Forbes Skene i Felix J.H. Skene. Lampeter: Llanerch Press, 1993. ISBN 1-897853-05-X.
# Ranoji Rao Sindhia

Shrimant Sardar Ranoji Rao Scindia (o Sindhia) Bahadur, fou subadar de Malwa amb seu a Ujjain, fill de Shrimant Jankoji Scindia, Patil (cap de poble) de Kanherkheda, al Dècan (a 26 km de Satara).
Era el porta-estores del peshwa maratha Balaji, al començament del segle XVIII, i va ascendir dins a la jerarquia del peshwa; va rebre un títol de l'emperador i una parenta es va casar amb Raja Sahu, fill i successor de Sambhaji. Per les seves qualitats militars Ranoji va arribar a dirigir la guàrdia reial. Va dirigir les expedicions dels marathes a Malwa (1726) junt amb Malhar Rao Holkar (fundador de la casa d'Indore) i va ser autoritzat pel peshwa per recaptar el chauth (el 25% de les taxes) i el sardeshmukhi (el 10% extra per damunt del chauth), conservant per a si mateix el makossa (la meitat de l'altra 65%) el 1731. Fou nomenat subadar el 1736. Va establir la seva capital a Ujjain i va morir el 19 de juliol de 1745 a Shujalpur on es conserva el seu cenotafi. A la seva mort dominava extenses regions de les quals l'estat de Gwalior fou la continuació.
Es va casar amb Shrimant Akhand Soubhagyavati Nimba Bai Sahib Scindia àlies Maina Bai Sahib i després amb Shrimant Akhand Soubhagyavati Chima Sahib Scindia. Va deixar tres fills legítims: Jayappa, Dattaji i Jotiba, i dos d'il·legitims, Tukaji i Mahadji. Jayappa Rao Sindhia el va succeir.

## Vegeu també

* Jotiba.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia