OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Festa Regional de Llombardia

La festa regional de Llombardia és la festa regional de Llombardia i es commemora la victòria dels comuns de la Lliga Llombarda contra l'emperador Frederic I, que volea llevar autonomia als comuns llombards, en la batalla de Legnano del 29 de maig 1176.
Reconeguda de la Regió Llombardia del 2013 amb els vots de la Lliga Nord, del Poble de la Llibertat, de Germans d'Itàlia - Aliança Nacional i del Moviment 5 Estrelles, la esquerra nacionalista del Partit Democràtic i els seus aliats han votat en contra, dient que el dia el "molt polític" i que seria millor el primer dia dels cinc dies de Milà o de la primera convocació del Consell Regional de Llombardia.
En la província argentina de Santa Fé, on molts llombards han emigrat, és reconegut com dia de l'emigrant llombard.
És celebrada oficialment per la Regió, que sovint obre el seu Palau als ciutadans i ens dona productes típics de Llombardia, i en ocasions de grups llombardista i identitaris en tota la Llombardia històrica.

## Referències

* (italià) La Regione: il 29 maggio sarà la festa della Lombardia
* (italià) Simboli e ricorrenze istituzionali - Regione Lombardia
# Funcions el·líptiques de Jacobi

Les funcions el·líptiques de Jacobi introduïdes pel matemàtic prussià Carl Gustav Jacob Jacobi al voltant de 1830 són un conjunt de funcions el·líptiques i funcions theta, importants històricament, i tenen diverses aplicacions (com en la resolució de l'equació del pèndol).
Les funcions el·líptiques tenen diverses analogies amb les trigonomètriques, incloent la notació (sn, cn , etc.) que té analogia amb les trigonomètriques ( sin i cos ).

## Enllaços externs

* Jacobi Elliptic Functions
# Pont del Diable (Sant Joan de Fòrcs)

El Pont del Diable (en occità Pont del Diable) és una construcció d'arquitectura romànica situada al terme municipal de Sant Joan de Fòrcs (Llenguadoc). Es troba a la fi de la gorja de l'Erau, al voltant de 4km al nord-oest d'Anhana. La seua construcció resultà d'un acord entre l'abadia d'Anhana i l'abadia de Gel·lona, probablement a la primera meitat del segle xi. Segons les últimes recerques portades a terme per la Universitat de Montpeller, la construcció va tindre lloc l'any 873, tal com es desprèn del cartulari de Gel·lona. Al voltant de 1770 va ésser augmentat en amplada i alçada. El Ministeri de Cultura francès el classificà com a monument històric el 5 d'abril de 1935. A més, figura com a patrimoni de la Humanitat dels camins de Sant Jaume des de 1998.

## Referències

* ↑ Referència n. IA00028660, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.

## Enllaços externs

* Els camins de Sant Jaume a França a la base dades de Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO
# Esplugues City

El poblat Esplugues City fou un gran plató cinematogràfic construït pels Estudis Cinematogràfics Balcázar a Esplugues de Llobregat. L'empresa, dels germans Alfonso, Francisco i Jaime Jesús, tenia uns estudis de rodatge a la mateixa ciutat, al carrer Sant Antoni Maria Claret, tocant a Cornellà i va buscar un solar on poder gravar les escenes exteriors de les pel·lícules.
El 1964 els germans Balcázar, fundadors de Producciones Cinematográficas Balcázar (1951) i la distribuidora Filmax (1955), van crear a Esplugues uns estudis de producció i doblatge amb cinc platós Arxivat 2020-06-08 a Wayback Machine.. Tenia més de 5.500 m2 de platós.
Va ser el segon poblat amb format permanent que es va construir a Espanya i va destacar per la qualitat del seu disseny. Juan Alberto Soler, prestigiós director artístic de l'època, en va ser l'encarregat. El poblat tenia una superfície de 9.427m2, amb 3 carrers i 40 cases distribuïdes per temes: oest miner (cases de fusta), poblat pròsper (de pedra) i cases mexicanes (materials més pobres). Hi havia saloon, oficina del sheriff, barberia, magatzem, banc i església, i amb edificis només de façana i d'altres construïts també interiorment.
S'hi van rodar 70 pel·lícules des de 1964 fins a 1972, entre les quals destaquen Pistoleros de Arizona (1965), Una pistola para Ringo (1965), Crónica de un atraco (1968) i El más fabuloso golpe del Far West (1970). L'última pel·lícula filmada va ser Le llamaban Calamidad (1972), en què el poble va ser dinamitat i incendiat de veritat, filmant l'escena amb tres càmeres per si alguna fallava, ja que l'escena no es podia repetir.
En realitat hi hagué dos decorats diferents: el primer (1964-1967) estava situat al costat del cementiri parroquial d'Esplugues sobre l'actual traçat de l'autopista B-23 i va haver de ser enderrocat per a la seva construcció. El segon (1967-1972), una mica més petit, es va construir just al costat, en l'actual ubicació de l'IES La Mallola.
Els germans Balcázar quan van veure que el gènere perdia força van voler reconvertir els platós en un parc temàtic, que hauria estat el primer d'Espanya. Van aconseguir els permisos, però no es va arribar a fer realitat.
Un documental Goodbye Ringo, de Pere Marzo recupera la història dels platós

## Referències

* ↑ Mari Carmen Gallego «Esplugues recuerda sus años dorados como plató de 'spaghetti western'» (en castellà). La Vanguardia, 20-01-2014 [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ «Article Ajuntament d'Esplugues». Arxivat de l'original el 2020-06-08. [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ «El plató de cine 'Esplugas City' en el recuerdo — Portal de la Ciutat d'Esplugues de Llobregat». Arxivat de l'original el 2021-04-14. [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Esplugues City article a la Vanguardia».
* ↑ Antifaz, El Kioskero Del. «Esplugues City... marcado por la ley», 09-03-2011. [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ Luengo, Andrés «L'Oest, al costat de casa». Presència, 25-08-2006, pàg. 16-19.
* ↑ «Fitxa pel·lícula a Catalan Films».

## Enllaços externs

* «Commemoració 50è aniversari d'Esplugues City». Arxivat de l'original el 2020-06-08. [Consulta: 5 maig 2018].
# Lemniscomys macculus

Lemniscomys macculus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 500 i 1.300 msnm a Etiòpia, Kenya, la República Democràtica del Congo, el Sudan del Sud i Uganda. Els seus hàbitats naturals són les zones semiàrides, els herbassars oberts i, rarament, els herbassars espessos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Van der Straeten, E.; Lavréntxenko, L.; Abdel-Rahman, E. H. Lemniscomys macculus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 setembre 2017.
# Pingtung

Pingtung (pinyin: Píngdōng Shì; Pe̍h-ōe-jī: Pîn-tong-chhī) és una ciutat comarcal de la república de la Xina, seu del comtat de la comarca de Pingtung, a l'illa de Taiwan, a la República de la Xina.

## Història

L'àrea de l'actual ciutat de Pingtung era originalment un poble dels aborígens de les planes taiwaneses que van anomenar "Akau", que significa "el bosc". Després de l'expulsió dels neerlandesos, el poble es va convertir en una ciutat-mercat xinesa anomenada "A-kau" (xinès: 阿猴; Pe̍h-ōe-jī: A-kâu).

### Imperi del Japó

El 1901, durant l'època de la dominació japonesa, Akō Chō (japonès: 阿猴廳) va ser una de les vint oficines administratives locals. El 1909, aquesta unitat es va fusionar amb Banshoryō Chō ("guerrers anglesos") i Kōshun Chō ("directors") per formar Akō Chō ("Cort Divisional"). El nom es va canviar a ciutat de Heitō (屏東街), governat sota la prefectura de Takao. El 1933, la ciutat va rebre l'estatus de ciutat.

### República de la Xina

Després del lliurament de Taiwan a la República de la Xina per part del Japó el 25 d'octubre de 1945, la ciutat de Pingtung es va establir com a ciutat provincial de la província de Taiwan el desembre del mateix any. A la República de la Xina, Pingtung va ser una ciutat independent del 1945 al 1951 i només es va incorporar posteriorment a la comarca de Pingtung, que es va fundar el 1950.

## Geografia

Pingtung es troba a la riba esquerra oriental del riu Gaoping, que forma la frontera entre la ciutat de Kaohsiung i Pingtung i desemboca al mar de la Xina Meridional, a uns 20 km al sud. La plana de Pingtung s'estén al voltant de Pingtung i limita a l'est amb els contraforts del sud de la serralada central de Taiwan.
La ciutat forma part de la megaciutat de Kaohsiung, a gairebé 20 km a l'oest. Molts residents treballen a Kaohsiung i s´hi desplacen diàriament en tren. Té una estació de tren a la secció sud de la ruta de l'anell ferroviari al voltant de l'illa de Taiwan i un intercanviador a la carretera 3, que connecta amb les metròpolis de l'oest de Taiwan i amb Taipei al nord. Es preveu una connexió entre Pingtung i la xarxa de metro de Kaohsiung. Entre 1994 i 2011 també hi va haver un aeroport civil a Pingtung, però va ser tancat pel seu poc trànsit.

### Clima

Pingtung es troba als tròpics i té un clima tropical monsònic. El mes més càlid és juliol i el mes més fred és gener. L'estació càlida dura des de mitjans de març fins a finals de novembre amb una temperatura mitjana diürna de més de 30 graus centígrads. La temporada més fresca comença a mitjans de desembre i dura fins a finals de febrer, i presenta dies relativament càlids i nits fresques amb temperatures que oscil·len entre els 15 i els 27 graus centígrads. El comtat de Pingtung és el comtat més calorós de Taiwan i la ciutat de Pingtung és coneguda per les altes temperatures diürnes durant tot l'any.
# Pitiàcies

Les Pitiàcies és una família de fitóftores, que inclou fongs fitopatògens (sobretot al gènere Phytophthora) encara que també hi ha patògens d'animals i plantes al gènere Pythium.

## Cicle de vida

* Poden tindre una vida terrestre, una aquàtica o una combinació d'ambdós (amfíbia).
* Són paràsits mortals, causen greus malalties a plantes i animals, quan són terrestres.
* Predomini de la fase diploide (2N), amb un curt estadi haploide que s'inicia al començament de la reproducció sexual com de l'asexual, per tal de poder fusionar els gàmetes. Generalment els membres d'aquesta família presenten homotalisme.

## Reproducció

Segons l'espècie les zoòspores poden madurar dins de l'esporangi, en aquest cas només hi hauria zoòspores secundàries, o presentar zoòspores primàries mòbils.

## Importància econòmica

Algunes espècies de Pythium poden causar la germinació de certes llavors.

## Referències

* C.J. Alexopolous, Charles W. Mims, M. Blackwell et. al., Introducción a la Micología, 4th ed. (John Wiley and Sons, Hoboken NJ, 2004) ISBN 0-471-52229-5
# Festa Major del Putxet

La festa major del Putxet se celebra la primera quinzena de juny al barri del Putxet, al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona. Gran part de les activitats de la festa major es fan al turó del Putxet, convertit en parc i obert al públic des del 1970. Durant els tres dies que dura la festa, s'hi fan fires, torneigs i campionats, activitats infantils, àpats comunitaris i balls i concerts. Com que la festa major és molt nova, la cultura popular encara hi és poc arrelada. Un dels actes més destacats és durant la primera vetllada de la festa major, el divendres al vespre, quan es fa una cantada d'havaneres dins el recinte del parc.
La festa major del Putxet es va començar a celebrar el 1996 per iniciativa de l'Associació d'Amics i Veïns del Putxet. Aquesta entitat, que encara ara s'encarrega d'organitzar la festa, té per finalitat promoure i cohesionar la vida social i cultural del barri.

## Referències

* ↑ «El Putxet (Barcelona)». Oficina d'Onomàstica de l'Institut d'Estudis Catalans, 22-06-2009. [Consulta: 16 febrer 2020].
* 1 2 3 4 «Festa Major del Putxet». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Leiocassis doriae

Leiocassis doriae és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Four Corners

«Four Corners» té aquests significats:
* Regió de Four Corners, regió a l'oest dels Estats Units amb a cavall de quatre estats (Utah, Colorado, Nou Mèxic i Arizona)
* Four Corners (Comtat de Contra Costa), entitat de població a l'estat de Califòrnia (EUA)
* Four Corners (Montana), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana
* Four Corners (Oregon), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon
* Four Corners (Texas), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
* Four Corners (programa de televisió), programa documental australià emès per ABC TV
# Ponent Mon

Ponent Mon va ser una editorial de còmics amb seu a Rasquera (Tarragona) Va ser fundada per Amiram Reuveni i Paco Camarasa l'any 2003.
Va publicar unes obres interessants d'autors de la tendència coneguda com a La Nouvelle Manga, un encreuament de la tradició europea d'historieta amb els exponents més adults del manga japonès i que tenia en Frédéric Boilet o Nicolas de Crécy alguns dels seus màxims exponents. D'ençà, el seu ventall s'ha obert i ha editat també autors d'altres estils, com Patrick Prugne, bona part dels treballs d'un dels inspiradors del gènere, Jiro Taniguchi, les obres de ninotaires japonesos d'avantguarda com Hideo Yamamoto o clàssics del còmic nord-americà com el Cerebus de Dave Sim. La gran majoria del fons editorial és en castellà. Va editar l'any 2007 el volum Barri Llunyà de Jiro Taniguchi en català.

## Referències

* ↑ «Ponent Mon - Ficha de entidad» (en castellà). Tebeosfera. [Consulta: 15 juliol 2019].
* ↑ Lana, Julio A. Gracia; Suñer, Ana Asión. Nuevas visiones sobre el cómic: un enfoque interdisciplinar (en castellà). Saragossa: Prensas de la Universidad de Zaragoza, 2018-10-09, p. 33 ss.. ISBN 9788417633080.
* ↑ Játiva, Jesús. «Entrevista a Amiram Reuveni, editor de Ponent Mon» (en castellà). Zona Manga, 30-12-2016. [Consulta: 15 juliol 2019].

## Enllaços externs

* AA.VV. «Ressenyes d'obres editades per Ponent Mon» (en castellà). Cronicas Literarias. Arxivat de l'original el 2019-07-15 [Consulta: 15 juliol 2019].
* Kisacullen. «¡Ponent Mon nos sorprende con sus licencias!» (en castellà). Mission Tokyo, 30-09-2017. [Consulta: 15 juliol 2019].
# Pitjapapers

Un pitjapapers o petjapapers és un estri destinat a exercir un pes sobre folis, cartes o un altre tipus de papers per immobilitzar-los.

## Història

Els petjapapers van néixer amb la Revolució industrial quan les oficines van començar a utilitzar documents de diversos tipus com factures o cartes que es dipositaven sobre les taules. Al comptar els edificis amb finestres que s'obrien periòdicament, es va fer necessari comptar amb un objecte pesat que pressionés sobre ells i impedir que volessin amb el vent. El que va començar sent un element merament funcional, potser una pedra o un tros de metall, va evolucionar cap a objectes d'acurada estètica. Cap als anys 1840, a França va emergir una indústria que transformaria els simples petjapapers en obres d'art per a l'escriptori. Cap a aquesta època els artesans italians de Murano realitzaven obres artístiques en vidre heretades de la tradició romana. Els francesos van aportar a la seva tècnica les propietats òptiques del vidre que van aplicar a les seves realitzacions. Així, van introduir objectes decoratius dins d'esferes de manera que la seva imatge es veia amplificada.
Actualment, els petjapapers es comercialitzen en gran varietat de formes i colors tenint en comú tan sols un pes suficient per subjectar les piles de papers.

## Col·leccionisme

Els petjapapers antics s'han convertit en objectes de col·leccionisme, existint gran nombre d'associacions i cercles de col·leccionisme en diferents països.
Els col·leccionistes poden especialitzar-se en un o diversos tipus de petjapapers, entre els quals destaquen:
* Les esferes de petites boles de colors que formen composicions cromàtiques amb diverses disposicions.
* Els que representen flors, plantes o animals realitzats a partir de peces de vidre de colors a les quals s'ha donat forma i agrupat aplicant una font de calor.
Els principals períodes identificats pels col·leccionistes són:
* Clàssic. Dura des 1840 fins a 1880 i se centra principalment en determinades ciutats de França, Regne Unit i Estats Units.
* Folklòric i publicitari. Es va desenvolupar des de l'any 1880 fins a la II Guerra Mundial. En aquest període es produeix el declivi de les grans fàbriques de vidre i el naixement d'explotacions familiars més petites.
* Contemporani. A partir de la II Guerra Mundial, es va estendre la fabricació de petjapapers d'estudi. Els artistes treballen sols en els seus estudis reproduint tècniques d'elaboració del període clàssic.

## Galeria

* Petjapapers de vidre
* petjapapers clàssic
* Joia en forma de petjapapers de realitzada per Louis Dufaux pare en el 1840.
* Petjapapers en forma d'elefant
* Petjapapers de bronze de la dinastia Han

## Referències

* ↑ petjapapers a Optimot
* ↑ DCVB-pitjapapers
* ↑ GEC - pitjapapers
* ↑ Coleccionismo de pisapapeles de cristal

## Vegeu també

* Guillotina

## Enllaços externs

* Yang, Ping-Chang; Mahmood, Tahrin North American Journal of Medical Sciences, 4, 9, 2012, pàg. 429. DOI: 10.4103/1947-2714.100998. ISSN: 1947-2714. PMC: 3456489. PMID: 23050259.
# Ca l'Ollé (Tiana)

Ca l'Ollé és una casa de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil originàriament amb planta baixa i pis, encara que en l'actualitat s'hi han afegit una planta superior i un terrat. En destaca la balconada central suportada per dues columnes jòniques que s'eleven sobre plints, amb la barana treballada de pedra. Al conjunt contrasta negativament l'heterogeneïtat dels elements arquitectònics, fruit de les diverses reformes: les obertures de la planta baixa estan cobertes, a la part alta, per rajoles; les del primer pis estan formades per arcs de mig punt i columnes adossades purament decoratives, mentre que la planta superior està construïda en estil actual, sense decoració. Al davant de la façana principal hi ha un jardí petit.

## Història

La construcció inicial fou realitzada a l'inici del segle xx. La decoració del primer pis data de 1920 i fou obra de Josep París. Darrerament, l'any 1975 s'hi afegí la nova edificació superior, en una reforma de Jacint París.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Ollé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Llista de chasmata d'Ariel

    En aquest article només es mostra els noms oficials aprovats per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).
Aquesta és una llista de chasmata amb nom d'Ariel. Les chasmata d'Ariel porten els noms d'esperits lleugers (individuals i de classe).
La latitud i la longitud es donen com a coordenades planetocèntriques amb longitud est (+ Est; 0-360).
| Chasma | Coordenades | Diàmetre (km) | Epònim | Ref. |
| Brownie Chasma | 16° 00′ S, 337° 36′ E﻿ / ﻿16°S,337.6°E﻿ / -16; 337.6 | 343 | Esperits bons alemanys que viuen al bosc. | WGPSN |
| Kachina Chasmata | 33° 42′ S, 246° 00′ E﻿ / ﻿33.7°S,246°E﻿ / -33.7; 246 | 622 | Esperits bons de Pueblo (Estats Units d'Amèrica) que porten pluja o altres benediccions. | WGPSN |
| Kewpie Chasma | 28° 18′ S, 326° 54′ E﻿ / ﻿28.3°S,326.9°E﻿ / -28.3; 326.9 | 467 | Esperits pintorescs de nadons britànics. | WGPSN |
| Korrigan Chasma | 27° 36′ S, 347° 30′ E﻿ / ﻿27.6°S,347.5°E﻿ / -27.6; 347.5 | 365 | Esperits de vent francesos que curen malalties. | WGPSN |
| Kra Chasma | 32° 06′ S, 354° 12′ E﻿ / ﻿32.1°S,354.2°E﻿ / -32.1; 354.2 | 142 | Esperits vitals (Costa d'Or). | WGPSN |
| Pixie Chasma | 20° 24′ S, 5° 06′ E﻿ / ﻿20.4°S,5.1°E﻿ / -20.4; 5.1 | 278 | Esperits britànics que viuen a les roques. | WGPSN |
| Sylph Chasma | 48° 36′ S, 353° 00′ E﻿ / ﻿48.6°S,353°E﻿ / -48.6; 353 | 349 | Esperits de l'aire britànics que influeixen en el temperament dels homes. | WGPSN |

## Referències

* ↑ Nomenclature Search Results: Ariel > Chasma / chasmata. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ Categories for Naming Features on Planets and Satellites. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ «Coordinate Systems for Planets and Satellites» (en anglès).
# Pont del Diable (Isòvol)

* Per a altres significats, vegeu «Pont del Diable».
El Pont del Diable és un antic pont d'un camí ral al riu Segre a prop d'Isòvol. La construcció és en estat ruinós però es planifica la restauració de l'entorn. És un bé patrimonial inventariat. Segons la llegenda, el diable va construir-lo en canvi de l'ànima d'una noia.

## Referències

* ↑ «Què visitar». Ajuntament d'Isòvol. [Consulta: 5 març 2017].
* ↑ «Pont d'Isòvol - Pont del Diable». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Pont del Diable (Isòvol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Diable i els ponts». Tarraco Wiki. Arxivat de l'original el 2017-03-06. [Consulta: 6/3*2017].
# Berwyn Heights

Berwyn Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 2.942 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Berwyn Heights tenia 2.942 habitants, 1.022 habitatges, i 713 famílies. La densitat de població era de 1.747,6 habitants per km².
Dels 1.022 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.744 $ i la renda mediana per família de 69.013 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.525 $ mentre que les dones 34.831 $. La renda per capita de la població era de 25.793 $. Entorn del 0,9% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Berwyn Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Berwyn Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.