OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filles de Jesús (Jesuïtines)

Les Filles de Jesús, en castellà Hijas de Jesús, són un institut religiós femení de dret pontifici, concretament una congregació religiosa de germanes fundada el 1871 a Salamanca i dedicada a l'ensenyament. Anomenades popularment jesuïtines, posposen al seu nom les sigles F.I.
No s'han de confondre amb les Filles de Jesús (Verona), fundades a Verona en 1812, ni amb les Filles de Jesús de Kermaria, fundades en 1834 a la Bretanya i també dedicades a l'educació.

## Història

La congregació fou fundada a Salamanca el 8 de desembre de 1871 per Juana Josefa Cipitria y Barriola (1845-1912), amb l'ajut del sacerdot jesuïta Miguel San José Herranz (1819-1896) i el suport del bisbe de Salamanca Joaquim Lluch i Garriga, carmelita descalç. Juana havia conegut el sacerdot a Valladolid en 1868 i amb ell pensà de formar una congregació dedicada a l'educació cristiana dels nens i joves, ja que considera que és una necessitat urgent en aquell moment.
La fundadora i cinc companyes més van constituir la primera comunitat de la congregació de les Filles de Jesús, el 8 de desembre de 1871 i a l'església jesuïta de La Clerecía; van prendre l'hàbit el 31 de maig de 1872 i professaren els vots el 8 de desembre de 1873. Amb el nom de Càndida Maria de Jesús, la fundadora comença a redactar les constitucions de la nova congregació, a partir de les constitucions de la Companyia de Jesús. Aquesta vinculació amb l'orde jesuïta farà que les Filles de Jesús de Salamanca també sigui conegudes com a jesuïtines.
Les constitucions s'aprovaren el 3 d'abril de 1872 pel bisbe Lluch i Garriga: l'institut va tenir el decretum laudis papal el 6 d'agost de 1901 i les constitucions foren aprovades per la Santa Seu el 1913.
En poc temps, l'institut s'estengué, obrint escoles a: Peñaranda de Bracamonte, Arévalo, Tolosa, Segòvia, Medina del Campo, etc. El 3 d'octubre de 1911 van marxar les primeres germanes fora d'Espanya, al Brasil. Després obriren cases al Japó, Filipines, Xina, Estats Units, Cuba, República Dominicana, Veneçuela, Colòmbia, Brasil, Argentina, Bolívia, etc.

## Activitats i difusió

Les Filles de Jesús es dediquen principalment a l'educació cristiana dels joves, d'acord amb l'espiritualitat jesuïta.
Són presents a l'Argentina, Bolívia, Brasil, Xina, Colòmbia, Cuba, República Dominicana, Filipines, Japó, Itàlia, Moçambic, Espanya, Tailàndia, Taiwan i Veneçuela.
Al final de 2005 l'institut tenia 1.116 religioses en 144 cases.

## Notes

* ↑ Dónde estamos Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine.. URL consultato il 6-7-2009.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007, Vaticà: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Vegeu també

* Càndida Maria de Jesús

## Enllaços externs

* Filles de Jesús - Lloc web oficial
# Fernand Oubradous

Fernand Oubradous (6è districte de París, 19 de febrer de 1903 - Saint-Mandé, 9 de gener de 1986) va ser un intèrpret de fagot, director i compositor francès.
Nascut a París, va estudiar a la seva ciutat natal amb André Bloch. Va compondre una scognomèrie de tractats anomenats Enseignement Complet du Basson en tres parts. Publicat per Alphonse Le Duc. Va ensenyar al Conservatori Nacional Superior de París i al Mozarteum de Salzburg. Va fundar l'Acadèmia Internacional de Niça. Pels anys 1930 dirigí l'Orquestra de la famosa Societat d'Instruments de Vent parisenca, on i tocava el seu company clarinetista François Étienne.

## Referències

* ↑ Pâris, Alain. Dictionnaire des Musiciens: (Les Dictionnaires d'Universalis). Encyclopaedia Universalis, 2015, p. 4299–4300. ISBN 978-2-85229-140-9 [Consulta: 2 abril 2019].
# Flettner

Flettner Flugzeugbau GmbH va ser un fabricant alemany d'helicòpters que va fundar Anton Flettner a Berlín el 1926 i va existir fins al 1945.

## Història

Fundada per a dissenyar i produir aeronaus d'ala rotativa. El disseny d'un avió d'ala rotativa que planejava Anton Flettner va tenir èxit després de molts contratemps al voltant de 1935 amb el Flettner Fl 184 i el Flettner Fl 185. El 1938, Flettner, juntament amb Kurt Hohenemser i Gerd Sissingh, van dissenyar el Flettner Fl 265. Aquest nou tipus d'helicòpter va resoldre el problema de la compensació del parell amb rotors oposats entrellaçats (doble rotor Flettner). El 1940 va desenvolupar el Flettner Fl 282 Kolibri, que es va construir de manera similar al model anterior.

## Referències

* ↑ «Flettner» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Nowarra, Heinz J.. German helicopters, 1928-1945. West Chester, PA: Schiffer Military History, 1990. ISBN 0-88740-289-5.
# Francesc de Sales Aguiló Forteza

Francesc de Sales Aguiló Forteza (Palma 1899 - Bogotà 1956) fou un polític, científic i escriptor mallorquí. Es llicencià en ciències a la Universitat de Barcelona el 1921, on coincidí amb el seu amic Andreu Crespí Salom, amb qui el 1922 fundà a Palma el Col·legi Cervantes, del que en fou director. Ocupà càrrecs directius a l'Associació per la Cultura de Mallorca, a partir de 1924 i fins al 1936, quan en fou el darrer secretari. Fou un activista i organitzador cultural, habitual conferenciant i professor ajudant d'història natural a l'Institut de Palma. El 1928 col·laborà a La Nostra Terra i el 1930 ingressà en el Partit Republicà Federal amb Emili Darder, Bernat Jofre, Andreu Crespí i Pere Oliver Domenge, i amb ell es presentà com a candidat per Palma a les eleccions del 12 d'abril de 1931, però no sortí elegit. Les eleccions es repetiren un cop proclamada la Segona República i fou elegit regidor.
Realitzà una gran activitat cultural i política durant la República, destacant els seus cursets de català. Va esser membre fundador d'Acció Republicana de Mallorca el 1932 i d'Esquerra Republicana Balear el 1934. Fou un dels redactors de l'Avantprojecte d'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears de 1931. Quan esclatà la Revolució d'octubre de 1934, va esser destituït del seu càrrec a l'Ajuntament de Palma, però se'l rehabilità el 1935. Signà el Manifest del Comitè de relacions entre Catalunya i Mallorca i formà part de la Comissió Organitzadora de la Comunitat de Cultura Catalano-Balear. També signà la Resposta als catalans el maig de 1936.
La guerra civil el va sorprendre a Barcelona, de camí a Mdrid on havia de participar a unes oposicions. El juliol de 1937 fou elegit president del Consell Executiu d'ERB a Catalunya. Dirigí Mallorca Nova, on publicà el manifest Per Mallorca i per la Llibertat, arran de l'assassinat d'Emili Darder. El febrer de 1939 marxà a l'exili i fou internat al camp de concentració d'Argelers. Pogués sortir de França, amb el vaixell Delassalle, i passar a la República Dominicana. El 1940 s'establí a Colòmbia on muntà una llibreria (Île de France) i es dedicà a l'ensenyament, primer a Chiquinquirà i després a Bogotà. Publicà diferents articles a la revista Quaderns de l'Exili de Mèxic, com Mallorca, nova fidelitat (1944), on demanà el reconeixement de la possibilitat legal de federació entre Catalunya, País Valencià i Illes Balears, quan ho expressassin democràticament les majories dels pobles respectius, i va ser fundador i secretari general del Patronat de Cultura Catalana. El 1945 fou secretari de la comissió organitzadora dels Jocs Florals de Llengua Catalana a Bogotà.

## Enllaços externs

* Biografia
# Forces Armées Centrafricaines

El Forces Armées Centrafricaines o FACA és un club de futbol de la ciutat de Bangui, República Centreafricana. Va ser fundat el 1986.

## Palmarès

* Lliga centreafricana de futbol:
** 1991, 1995

## Referències

* ↑ Perfil
* ↑ Foundation dates of clubs of the Central African Republic Arxivat 5 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Central African Republic – List of Champions». RSSSF.
# Forces Armades del Paraguai

Les Forces Armades del Paraguai són les forces armades de la República del Paraguai. Permet el reclutament voluntari de fins a menors de 16 anys.

## Referències

* ↑ García Sotelo, Gilda M. Razones y sinrazones sobre las niñas soldados. 1e ed. Madrid: Sepha, 2006, p. 36. ISBN 84-934837-4-5.
# Francesc-Marc Álvaro i Vidal

Francesc-Marc Álvaro i Vidal (Vilanova i la Geltrú, 1967) és un periodista i assagista català. El juny de 2023 es va fer públic que aniria 3r a les llistes d'Esquerra Republicana a les eleccions generals espanyoles de 2023, com a independent.

## Biografia

Francesc-Marc Álvaro es va llicenciar en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona, tot i que abans ja s'havia iniciat en la tasca com a periodista, publicant articles al Diari de Vilanova, entre altres publicacions. Va treballar en el diari Avui i com a cronista d'El Mundo de Catalunya. Per la seva tasca com a periodista, ha obtingut el Premi Nacional de Periodisme (1994), el Premi Recull, el Premi Serra i Moret i el Premi Ibáñez Escofet. Col·labora amb diferents mitjans de comunicació com el diari La Vanguardia, les revistes El Temps i Serra d'Or, la revista digital Esguard, i les ràdios Catalunya Ràdio, Ràdio Barcelona, RAC1 i Ràdio 4. A més, és professor a la Facultat de Ciències de la Comunicació Blanquerna de la Universitat Ramon Llull. Des de juliol de 2022 és el cap de redacció de la revista Serra d'Or.

## Obra

* Què pensa Pasqual Maragall (1998)
* Per què no engeguem la política? (1999)
* Ara sí que toca! Jordi Pujol, el pujolisme i els successors (2003)
* Una política sense país (2005)
* Els assassins de Franco (2005)
* Entre mentida i l'oblit (2012)
* Ara sí que toca! El pujolisme, el procés sobiranista i el cas Pujol (2014)
* Per què hem guanyat (Comanegra, 2015)
* Assaig general d'una revolta (Pòrtic, 2019)

## Referències

* ↑ «Francesc-Marc Álvaro i Vidal». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ «Francesc-Marc Álvaro serà el número 3 de la llista d'ERC al Congrés». RAC1, 14-06-2023. [Consulta: 14 juny 2023].
* ↑ «Francesc-Marc Álvaro i Vidal». www.esferallibres.com. Arxivat de l'original el 2007-06-15. [Consulta: 21 març 2008].
* ↑ «'Esguard', la primera revista en català per a iPad». El Periódico de Catalunya, 12-09-2012.
* ↑ «https://twitter.com/serra_dor/status/1547522913754124288». [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Els assassins de Franco, de Francesc-Marc Álvaro». www.relleu.cat. [Consulta: 21 març 2008].

## Enllaços externs

* Francesc-Marc Álvaro i Vidal - Lloc web oficial
* Entrevista a la revista Relleu
# Francesc (satèl·lit)

Francesc, també conegut com a Urà XXII (designació provisional S/2001 U 3), és el satèl·lit irregular més interior d'Urà. Va ser descobert per Matthew J. Holman, et al. i Brett J. Gladman, et al. el 2003 a partir d'imatges preses el 2001. Va ser anomenat en honor del senyor de l'obra de teatre La tempesta de William Shakespeare.

## Referències

* 1 2 3 4 «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology, 21-07-2006. [Consulta: 6 agost 2006].

## Enllaços externs

* Francisco profile Arxivat 2007-08-01 a Wayback Machine. (anglès)
* David Jewitt pages (anglès)
* Uranus' Known Satellites (per Scott S. Sheppard) (anglès)
* Ephemeris IAU-NSES (anglès)
Viccionari
# Francisca Serra Llabrés

Sor Francisca Serra Llabrés (Establiments, 1921 - Establiments, 20 de febrer de 2015) és una religiosa mallorquina. Pertany a la congregació de les Filles de la Caritat de Sant Vicenç de Paül, i va arribar a mitjans dels anys 50 a Formentera, on la congregació s'havia establert el 1939, una vegada acabada la guerra civil espanyola. La falta de mitjans i de recursos humans, així com les múltiples necessitats que patia la població formenterera, varen motivar que sor Francisca, acompanyada de la resta de les germanes, emprengués una sèrie d'activitats per millorar aquesta situació tan precària.
En primer lloc, va donar cobertura a les mancances assistencials de caràcter sanitari, amb una encomiable tasca d'infermeria i amb la prestació d'ajuda a parts, per suplir la inexistència de metge a l'illa. En segon lloc, varen posar en marxa a l'escola de la Caritat un programa educatiu destinat a la formació d'infants i de joves menors de catorze anys. Així mateix, va iniciar un taller de brodat perquè les noies poguessin tenir un ofici amb què guanyar-se la vida.
També va crear un grup de teatre per millorar l'aprenentatge i per augmentar les possibilitats de comunicació entre les nenes de l'illa. Des del 1980 aquesta iniciativa es va consolidar amb la constitució del grup de teatre S'Esglai. A més, seguint la mateixa línia va fundar el cor parroquial, avui conegut com a Capel·la Antiga. El 2004 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* ↑ Ibiza, Diario de «Sor Francisca, hija adoptiva de Formentera, pionera social». .
# Fundació Joan Oró

La Fundació Joan Oró (FJO) és una institució catalana creada el 1993 a Lleida amb l'objectiu de donar a conèixer l'obra i el llegat de Joan Oró (1923-2004), impulsar la divulgació científica i fomentar la recerca especialment entre el jovent.
L'any 2023 la Fundació Joan Oró promou, en col·laboració amb el Departament de Recerca i Universitats de la Generalitat de Catalunya, l'Any Oró, que commemora el naixement del cèlebre bioquímic que va sintetitzar per primera vegada l'adenina el 1959, una base nitrogenada fonamental de l'ADN i del metabolisme cel·lular en les condicions que regnaven en la Terra primitiva, i que va assessorar la NASA en l'anàlisi de les mostres lunars del programa Apollo i en els experiments que el programa Viking va efectuar a Mart.

## Referències

* ↑ «Telenotícies comarques - La nova seu de la Fundació Joan Oró posa al descobert el llegat del científic». TV3, 17-05-2022. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «La Fundació Joan Oró i la UdL busquen una solució per a la conservació del llegat del doctor Joan Oró». La Manyana. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «L'IRBLleida i la Fundació Joan Oró col·laboraran per fomentar la recerca biomèdica i la figura del científic lleidatà». UA1, 10-05-2021. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «L'Any Oró prepara diferents activitats durant el 2023 per apropar la figura i el llegat científic del bioquímic lleidatà». 324cat, 28-11-2022. [Consulta: 26 maig 2023].
# Fúria Sabínia Tranquil·lina

Fúria Sabínia Tranquil·lina (llatí: Furia Sabinia Tranquillina) fou la filla de Misiteu, prefecte del pretori, i esposa de Gordià III.
Segons les monedes que s'han trobat l'enllaç entre Sabina i Gordià ha estat situat l'any 241, i es desconeix si hi va haver descendència o no. En parla Juli Capitolí a la Historia Augusta i Eutropi.

## Referències

* ↑ Sabinia Furia a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 687
# Francisco Espínola

Francisco Espínola, més conegut com a Paco Espínola (San José de Mayo, 4 d'octubre de 1901 – Montevideo, 26 de juny de 1973), va ser un escriptor, periodista i professor uruguaià pertanyent a la «Generació del centenari».

## Biografia

Nascut a la ciutat uruguaiana de San José de Mayo, Espínola era contrari a la dictadura de Terra i, com a resultat, va ser empresonat durant part del mandat d'aquest president. Va escriure contes per a nens, novel·les i obres de teatre.
Va ser professor de llengua i literatura castellanes a l'Institut Normal de Montevideo des de 1939, i professor de literatura en ensenyament secundari des de 1945, mentre que va exercir la docència en estilística i composició literària a la Facultat d'Humanitats i Ciències de l'Educació de la Universitat de la República.
El 1961 va rebre el Premi Nacional de Lletres.
Espínola va destacar en la seva capacitat de transmetre la literatura també de forma oral. Durant els seus darrers anys de vida, va participar activament com a militant del Partit Comunista de l'Uruguai (PCU).
Va morir el 26 de juny de 1973, abans del cop d'estat d'aquell any que donaria lloc a la dictadura militar que s'estendria fins al 1985.

## Obra

* Raza ciega (contes, pòstum, 2009)
* Saltoncito (novel·la per a nens, 1930)
* Sombras sobre la tierra (novel·la, 1933)
* Qué lástima (conte, 1933)
* La fuga en el espejo (teatre, 1937)
* El rapto y otros cuentos (contes, 1950)
* Milón, el ser del circo (assaig sobre estètica, 1954)
* Don Juan, el Zorro (tres fragments de novel·la, 1968)
* Rodríguez (conte breu)
* Las Ratas (conte breu)
* El hombre pálido (conte breu)

## Referències

* 1 2 LaRepublica.com. «Paco Espínola, su muerte fue un símbolo» (en castellà). [Consulta: 31 març 2012].
* ↑ Llibre informatiu del CD Paco Espínola cuenta. Ayuí / Tacuabé A/M 36 CD. 2001

## Enllaços externs

* Entrevista amb Paco Espínola (castellà)
* Anècdotes de vida de Paco Espínola (Mariana Rabinovich - La República - Montevideo) (castellà)
* Paco Espínola en el record (Hyalmar Blixen) (castellà)
# GCH

GCH té els següents significats:
* Gran Col·lisionador d'Hadrons, accelerador de partícules construït per l'Organització Europea per a la Recerca Nuclear
* Gonadotropina coriònica humana, hormona segregada a l'embrió i la placenta
* Gran Creu Hanoveriana, dignitat concedida als cavallers de gran creu del Orde Reial Güelf
# Francesc Moll i Marquès

Francesc de Borja Moll i Marquès (Palma, 28 d'octubre del 1937) és un editor mallorquí, fill de Francesc de Borja Moll i germà d'Aina Moll i Marquès. El 1962 es llicencià en ciències econòmiques per la Universitat de Barcelona. Del 1963 al 1967 fou gerent del Diario de Mallorca, del 1967 ençà és gerent de l'Editorial Moll i col·laborà amb el seu pare en l'edició del Diccionari Català-Valencià-Balear.
Del 1993 al 2000 fou president del Gremi d'Editors de les Illes Balears i Membre de la junta del Gremi de Llibreters de Mallorca. També és soci de l'OCB, la Societat Arqueològica Lul·liana i ARCA. Ha estat soci cofundador i president del 1978 al 1981 del Grup Balear d'Ornitologia i Defensa de la Naturalesa. El 1978 va ser director general de Medi Ambient de la Conselleria d'Ordenació del Territori del Consell General Interinsular. Per tot això el 2001 va rebre el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Referències

* ↑ «Moll i Marquès, Francesc». Visat. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Francesc Moll i Marquès». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ La Nadala, 2002.

## Enllaços externs

* Entrevista a Francesc Moll Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
# Gai Tori Balb

Gai Tori Balb (en llatí Caius Thorius Balbus) va ser un ciutadà romà de Lanúvium que portava el cognomen Balbus, freqüent en diverses gens.
El coneixem a través de Ciceró, que diu d'ell que no s'havia privat mai de cap plaer, ni tan sols dels més refinats i rars. No s'ha de confondre amb L. Turius, citat també per Ciceró a Brutus (C, 67).
Es conserva una moneda de L. Thorius Balbus que té gravat a l'anvers el cap de Juno Sospita (la sàvia), a la qual es donava culte a Lanúvium des de molt antic. L'anvers porta les lletres I. S. M. R. (és a dir, Junonis Sospitae magnae reginae), i el revers L. THORIUS BAABVS, amb un brau avançant cap endavent. Es considera que el toro fa referència al nom de Thorius, paraula que els romans podrien considerar derivada del grec θούριος, impetuós.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 457-458.
# Gai Sulpici Llong

Gai Sulpici Llong (en llatí: Caius Sulpicius Ser. F. Q. N. Longus) era net de Quint Sulpici Llong i un destacat militar a la guerra contra els samnites. Formava part de la gens Sulpícia, una de les famílies més antigues de Roma.
Se suposa, els Fasti Capitolini estan mutilats en aquest punt, que va ser censor l'any 319 aC i dictador el 312 aC.
L'any 337 aC va ser elegit cònsol junt amb Publi Eli Pet. Va tornar a ser cònsol el 323 aC amb Quint Auli Cerretà; i per tercera vegada el 314 aC amb Marc Peteli Libó Visol, any en què van obtenir una decisiva victòria sobre els samnites prop de Caudium. Els Fasti atribueixen el triomf únicament a Llong.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 806.
# Franklin (Vermont)

Franklin és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.268 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklin tenia 1.268 habitants, 429 habitatges, i 343 famílies. La densitat de població era de 12,7 habitants per km².
Dels 429 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,4% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.926 $ i la renda mediana per família de 40.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.589 $ mentre que les dones 21.776 $. La renda per capita de la població era de 17.222 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Franklin (Nou Hampshire)

Franklin és una ciutat del Comtat de Merrimack a l'estat de Nou Hampshire dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2007 tenia 8.735 habitants. Segons el cens del 2000, Franklin tenia 8.405 habitants, 3.319 habitatges, i 2.193 famílies. La densitat de població era de 117,7 habitants per km².
Dels 3.319 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.613$ i la renda mediana per família de 41.698$. Els homes tenien una renda mediana de 32.318$ mentre que les dones 25.062$. La renda per capita de la població era de 17.155$. Entorn del 8,9% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.