OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de consellers reials

Llista de consellers del Consell Reial de la Corona d'Aragó

## Consell de la Procuradoria de 1162

El Consell de la Procuradoria o de regència es formà a la mort del comte de Barcelona i príncep d'Aragó Ramon Berenguer IV «el Sant». Estava format pels antics consellers del difunt comte Ramon Berenguer IV i va aconsellar el jove rei Alfons II d'Aragó fins que aquest no es casà, assolint la majoria d'edat legal per a governar.
* El bisbe de Saragossa, Pere Tarroja
* El bisbe de Barcelona, Guillem de Torroja
* El bisbe de Tarassona, Martín de Vergua
* El majordom del regne d'Aragó, Blasco Romeo
* El senescal de Barcelona, Guillem Ramon I de Montcada «el Gran Senescal»
* Guillem III de Cervera
* Ponç de Mataplana
* Guillem IV de Castellvell
* Guilhèm VII de Montpeller

## Consell de la Procuradoria de 1216

El Consell de la Procuradoria o de regència es formà a la mort del rei d'Aragó i comte de Barcelona Pere II d'Aragó «el Catòlic». Fou organitzat definitivament pel Papa Innocenci III amb la butlla del 23 de gener del 1216.
Regne d'Aragó:
* Bisbe de Tarassona, García Fortín I
* Ximeno Cornel I
* Pero d'Ahones
Catalunya:
* Arquebisbe de Tarragona, Aspàreg de la Barca
* Mestre de l'Orde del Temple, Guillem de Mont-rodon
* Guillem I de Cardona
* Guillem IV de Cervera

## Consell Reial de 1219

* Arquebisbe de Tarragona, Aspàreg de la Barca
* Ximeno Cornel I
* Guillem IV de Cervera

## Bibliografia

* Sánchez Casabón, Ana Isabel «Los cargos de mayordomo, senescal y dapifer en el reinado de Alfonso II de Aragón». Aragón en la Edad Media, Nº 8, 1989, pàg. 599-610. ISSN: 0213-2486. (castellà)
# Joymax

Joymax és un desenvolupador de videojocs sud-coreà. Joymax va publicar inicialment jocs per a PC i després es va expandir a altres plataformes (inclosos els dispositius mòbils). Joymax dirigeix un centre de dades al Regne Unit i un centre d'atenció al client a les Filipines
Són els creadors de Silkroad Online i Karma Online. També van allotjar la versió anglesa de Digimon Masters fins al 2016.
Segons vàries fonts, el 25 de maig de 2021 Joymax va passar a dir-se Wemade Max Co Ltd.

## Referències

* ↑ «Joymax merges with WeMade Entertainment | Massively», 08-11-2011. Arxivat de l'original el 2011-11-08. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «Silkroad Online en Español llegara en el segundo trimestre de 2010» (en castellà), 22-02-2010. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «Joymax is going to change name of company» (en anglès). [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «Joymax company name change» (en anglès), 29-03-2021. [Consulta: 22 maig 2022].
# CFC (desambiguació)

CFC (desambiguació) té els següents significats:
* Clorofluorocarboni, compost químic
* Castro Family Crew, grup de hip-hop xilè
* Caracas Fútbol Club, club veneçolà de futbol
# CFF

CFF té els següents significats:
* Chemins de Fer Fédéraux, principal companyia ferroviària de Suïssa
* Federació Croata de Futbol (del seu nom en anglès Croatian Football Federation), màxim organisme del futbol a Croàcia
* Factor de forma d'ordinador (del seu nom en anglès Computer Form Factor), conjunt d'estàndards sobre les plaques base dels ordinadors
* Compact Font Format, format de compactació de tipus desenvolupat per Adobe Systems
# CFK

CFK té els següents significats:
* Cristina Fernández de Kirchner, política i advocada que fou presidenta de l'Argentina
* Charles Foster Kane, personatge principal de la pel·lícula Ciutadà Kane
* CFK Kickers Praga (de l'acrònim en txec Český Footballistický Kroužek), club de futbol històric de la ciutat de Praga (República Txeca)
# CJM

CJM té els següents significats:
* Col·legi de Jesús-Maria, centre educatiu privat de Barcelona
* Col·legi Japonès de Madrid, col·legi de sistema educatiu japonès amb seu a Madrid
* CJM Bourges Basket (de l'acrònim de Cercle Jean-Macé), club de bàsquet de la ciutat de Bourges (França)
* Canadian Journal of Mathematics, revista científica especialitzada en temes de matemàtiques
# CJP

CJP té els següents significats:
* Canadian Journal of Physics, revista científica especialitzada en temes de física
* Canadian Journal of Psychiatry, revista científica especialitzada en temes de psiquiatria
* Canadian Journal of Philosophy, revista científica especialitzada en temes de filosofia
* CJP també és el codi UCI del Cyclingteam Jo Piels, equip ciclista dels Països Baixos
# Calavera (Joan de Joanes)

Calavera o Memento mori és una pintura del pintor valencià Joan de Joanes conservada en l'actualitat al Museu de Belles Arts de la ciutat de València.

## Autoria

Aquesta obra pertany a la col·lecció de la Reial Acadèmia de Sant Carles de València (els fons de la qual s'exposen al Museu de Belles Arts), a la qual va arribar mitjançant donació del canonge Antonio Roca Pertusa el 16 d'octubre del 1801. Malgrat que en l'inventari en què hom va deixar constància de la donació es feia referència explícita al fet que l'obra era de Joanes, durant el segle xix les catalogacions del museu la van atribuir a Antonio de Pereda. Elías Tormo Monzó va pensar que es tractava d'una obra d'origen alemany, mentre que Lluís Tramoyeres, que coneixia l'inventari en què es referia la donació, la va catalogar com a obra de Joan de Joanes, la qual cosa han confirmat els estudis de Fernando Benito Doménech sobre el pintor valencià.

## Anàlisi de l'obra

La pintura és un exemple del tema del memento mori, que pretén suscitar en l'espectador el pensament de la mort com a final inevitable de tots els éssers humans. La part superior l'ocupa un crani o calavera, il·luminat sobre un fons fosc. El crani apareix «aïllat a la manera d'una tètrica natura morta». El concepte pictòric revela la influència de la pintura flamenca i es va estendre per tot Europa durant el primer quart del segle xvi. Segons Fernando Benito Doménech, la introducció del tema a València podria ser deguda a l'arribada d'obres flamenques dutes per na Mencía de Mendoza, filla del marqués de Zenete, qui havia estat protectora del pintor Jan Gossaert van Mabuse, autor d'un exemple rellevant de memento mori dins del seu Díptic Carondelet (1517), avui al Museu del Louvre. Na Mencía va casar en segones núpcies amb Ferran d'Aragó, duc de Calàbria i es va instal·lar a València, on Joan de Joanes degué conéixer les obres de la col·lecció que havia aplegat durant la seua etapa a Flandes amb el seu primer marit, Enric de Nassau.
No només el tema, sinó també la tècnica deixen veure la influència de la pintura flamenca, palesa en el dibuix i el tractament de la llum. A la meitat inferior de la taula, trobem una citació del llibre bíblic de l'Eclesiastés («IN OMNIBVS OPERIBVS TVUIS MEMORAE NOVISSIMA TVA ET IN AETERNVM NON PECCABIS»), que significa: «En totes les teues obres, recordat de les acaballes i mai no pecaràs». La citació degué ser popular en la València de l'època gràcies a la presència en els sermons de Sant Vicent Ferrer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Benito Doménech, Fernando; José Gómez Frechina. La impronta florentina y flamenca en Valencia. València: Generalitat Valenciana, 2005, p. 158. ISBN 9788448245566.
* ↑ «Calavera (Memento mori)». Museu de Belles Arts de València. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2019. [Consulta: 5 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa del quadre al web del Museu de Belles Arts de València Arxivat 2019-07-05 a Wayback Machine.
# Calau rogenc de les Filipines

El calau rogenc de les Filipines (Buceros hydrocorax) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) que habita els boscos de les Filipines.

## Taxonomia

S'han descrit tres subespècies:
* B. h. hydrocoraxLinnaeus, 1766. De les Filipines septentrionals.
* B. h. semigaleatus Tweeddale, 1878. De les Filipines centrals.
* B. h. mindanensis Tweeddale, 1877. De les Filipines meridionals.
Modernament a algunes classificacions s'ha considerat que en realitat es tracta de dues espècies, quedant la subespècie tipus com una espècie i les altres dues com una diferent.
* calau rogenc septentrional (Buceros hydrocorax).
* calau rogenc meridional (Buceros mindanensis).

## Referències

* ↑ «Calau rogenc de les Filipines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 18/03/2013 (català)
# Calau terrestre meridional

El calau terrestre meridional (Bucorvus leadbeateri) és una espècie d'ocell de la família dels bucòrvids (Bucorvidae) que habita boscos poc densos, sabanes i estepes d'Àfrica Meridional, des de Ruanda i Burundi, sud de la República Democràtica del Congo, Angola i sud de Kenya, cap al sud, pel nord de Namíbia i de Botswana, Tanzània, Zàmbia, Malawi i sud de Moçambic fins a l'est de Sud-àfrica.
# Broma telefònica

Una broma telefònica és una broma feta mitjançant un telèfon. Les bromes telefòniques van començar a tenir seguidors a Amèrica durant molts anys, quan formaven part de cassets comerciats entre músics i enginyers de so, començant en els anys 1970. Entre les bromes telefòniques més famoses i primerenques hi ha les del Tube Bar, que se centraven en Louis «Red» Deutsch. El comediant Jerry Lewis és considerat un gran bromista, i les gravacions de les seves bromes, que daten dels 1960 o possiblement abans, encara circulen avui dia.
Força persones importants han estat víctimes de bromistes telefònics, com ara Elisabet II, que va ser enganyada pel DJ canadenc Pierre Brassard, qui feia veure que era el Primer Ministre Jean Chrétien. Li va demanar de gravar un discurs que donés suport a la unitat canadenca davant del referèndum d'independència del Quebec de 1995. Radio El Zol, una estació de ràdio de Miami, va fer dos altres exemples notables de bromes telefòniques. En una, van trucar al llavors president veneçolà Hugo Chávez, i van parlar amb ell fent-se passar pel president cubà Fidel Castro. Posteriorment, van trucar a Castro fent-se passar per Chávez. Castro va començar a insultar els treballadors de la ràdio després que els bromistes revelessin qui eren.

## Referències

* ↑ «Hoaxing: A national pastime». BBC News. BBC, 25-01-2000 [Consulta: 15 setembre 2007]. «In 1995, Canadian DJ Pierre Brassard got through to Buckingham Palace pretending to be Canadian Prime Minister Jean Chrétien. He chatted to the Queen for 15 minutes on air – eliciting a promise that she would try to influence Quebec's referendum on proposals to break away from Canada – and she never realised it was a hoax.»
* ↑ «Chavez falls for Castro hoax». BBC News. BBC, 08-01-2003 [Consulta: 15 setembre 2007]. «A radio station in the American state of Florida has played a practical joke on President Hugo Chavez of Venezuela with a hoax phone call he believed was from his friend and ally, the Cuban leader Fidel Castro. Two presenters at Radio El Zol, in Miami, called Mr. Chavez on a private line and used taped extracts of Mr Castro's voice to make him think it was the communist leader himself on the phone.»
* ↑ Transcript of Castro's prank call
# Cabrières

«Cabrières» té aquests significats:
* Cabrières (Erau), municipi francès de l'Erau a la regió de Llenguadoc-Rosselló
* Cabrières (Gard), municipi francès del Gard a la regió de Llenguadoc-Rosselló
* Lieuran-Cabrières, municipi francès de l'Erau a la regió de Llenguadoc-Rosselló
* Cabrières-d'Aigues, municipi francès al departament de Valclusa a la regió de Provença – Alps – Costa Blava
# Calcurmolita

La calcurmolita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en al·lusió a la seva composició química, contenint CALCi, URani i MOLibdè.

## Característiques

La calcurmolita és un sulfat de fórmula química (Ca,Na)₂(UO₂)₃Mo₂(O,OH)$_{11}$·nH₂O. Es troba en forma de cristalls prismàtics, de fins a 1,5 mil·límetres, en paquets o agregats en forma de plaques radials. També es troba com a crostes d'agregats esfèrics de cristalls en forma de plaques.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la calcurmolita pertany a «07.HB - Urani i uranil molibdats i wolframats, Amb U$^{6+}$» juntament amb els següents minerals: tengchongita i uranotungstita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari que es troba a la zona d'oxidació inferior dels dipòsits de molibdè i urani. Sol trobar-se associada a altres minerals com: uraninita, uranofana, uranospinita, hal·loysita, betpakdalita, jarosita, ferrimolibdita, umohoïta, yingjiangita, studtita, kivuïta, tengchongita o autunita. Va ser descoberta l'any 1962 a l'àrea de Sokh-Karasu, al dipòsit de molibdè de Kadzharan (Província de Siunik, Armènia).

## Referències

* ↑ «Calcurmolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juliol 2016].
* 1 2 «Calcurmolite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 4 juliol 2016].
# Calculocochlea oliveri

Calculocochlea oliveri Juárez-Ruiz, Matamales-Andreu et Kadolsky, 2020, el "caragol còdol d'en Pep Oliver" és una espècie de caragol terrestre endèmica i extingida de l'Oligocè de Mallorca (Illes Balears, Mediterrània occidental). Tots els exemplars documentats provenen de la Formació Cala Blanca, d'indrets on s'ha datat dins el Rupelià superior. El material tipus consisteix en l'holotip (MNIB-SHNB CG 050A) i un paratip (MNIB-SHNB CG 068) dipositats a la Societat d'Història Natural de les Balears, i un altre paratip (MBCN 23354) dipositat al Museu Balear de Ciències Naturals.
És un gasteròpode amb una closca de mida mitjana (43 mm d'altura) i espira elevada, ornamentada sols amb fines línies de creixement. Les voltes juvenils tenen uns marges angulosos, mentre que la darrera volta és més arrodonida. No presenta el peristoma reflectit, la qual cosa fa dubtar de la seva classificació dins els vidalièl·lids.
Calculocochlea oliveri va viure prop de zones humides, prop de rius i basses, en un context climàtic tropical, però relativament sec i fred.

## Referències

* 1 2 3 4 Juárez-Ruiz, Josep; Matamales-Andreu, Rafel; Kadolsky, Dietrich «Shape and habitat disparity in Palaeogene land snails (Stylommatophora, Orthalicoidea, Vidaliellidae) of southwestern Europe: two new bulimoid genera from the Palaeogene of Mallorca (Balearic Islands, western Mediterranean)» (en anglès). Journal of Iberian Geology, 46, 2, 01-06-2020, pàg. 195–207. DOI: 10.1007/s41513-020-00121-4. ISSN: 1886-7995.
* ↑ Martín-Closas, Carles; Ramos Guerrero, Emilio «Palaeogene Charophytes of the Balearic Islands (Spain)». Geologica Acta, 3, 1, 2005, pàg. 39-58. ISSN: 1695-6133.
# Can Barril

Can Barril és una obra de Girona declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

L'edifici principal conserva finestres d'estil gòtic i clàssic, amb diversos motius decoratius i escultòrics com l'escut del llinatge Barril, així com les dates inscrites 1582, 1586, 1592 i 1594. A la façana sud del primer pis de la masia hi ha dues obertures que conserven permòdols per al sosteniment mantellets, a manera de merlets. La façana principal, encarada a l'est, disposa d'una porta d'arc de mig punt, adovellada, i finestres clàssiques amb una petita tronera circular. En aquesta façana també destaca l'existència d'un contrafort atalussat, a la dreta de la porta, i d'un contrafort prismàtic a l'angle sud.
La masia conserva com a mínim una torre de planta quadrada, d'uns 5 m. de costat, al lateral oest de la façana sud, a la qual se li adossen altres edificacions més modernes. La torre és de tres pisos, amb una finestra renaixentista al primer pis, una gòtica al segon pis, i en el tercer pis disposa d'una obertura amb permòdols per mantellets en cadascuna de les façanes. L'estudi de Montserrat Molí permet pensar que hi hauria hagut més d'una torre, de la qual poden romandre restes en les edificacions visibles o en el subsòl.

## Història

Segons consta en documentació estudiada per Montserrat Molí Frigola, Miquel Barril I, mestre de cases, projectà a l'entorn dels anys 1429-30 la construcció d'una “casa de pagès” per a la seva família, a Palau-Sacosta. La casa es construeix amb pedra procedent de les Pedreres de Girona i és projectada “amb torres i porxos perquè sigui un símbol i el refugi de tota la família”. Posteriorment a finals del segle xvi, Jeroni Barril decideix “reconstruir i fortificar el seu casal”, que és projectat entre els anys 1578-1594. L'edifici conservat recull les diverses fases constructives fins recentment.

## Referències

* 1 2 3 «Can Barril». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Can Barril, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Can Fora Vila

Can Fora Vila és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, situat en un terreny alçat, protegit per una paret coronada per una balaustrada en pedra, orientat al sud-oest, situat al nucli de Sant Feliu de Buixalleu, molt pròxim a l'ermita de Sant Romà.
L'edifici principal, consta de planta baixa i dos pisos. A la planta baixa, hi ha la porta d'entrada sobre la qual hi ha una balcó-terrassa, amb balaustrada feta de maó i pedra, que fa de porxo, i que es troba sostingut per dues columnes llises. A banda i banda de la porta, dues finestres en arc de llinda, protegides per reixes de ferro forjat semicircular, amb ampit a la finestra i coronament de la reixa, amb un semi-con. Sobre els semi-cons que coronen les reixes, hi ha dues xifres: a l'esquerra 18 i a la dreta 87, que proposen la data 1887 com a data de construcció de l'edifici, i que es repeteix en el porxo, amb la data 1887, i la inscipció "J. Pol 1926".
Al primer i segon pis, hi ha tres obertures en arc de llinda.
La façana està arrebossada i pintada de color blanc.
Al jardí, hi ha una petita construcció d'un colomar cobert amb teules àrabs vidriades de diversos colors, al que s'hi accedeix per una escala amb decoracions d'estil modernista, que ha perdut la barana.
Al costat esquerre, hi ha un edifici que hauria estat la masoveria. Consta de planta baixa i pis, i està cobert per un teulat amb teula àrab, que com a mínim el 1948 estaria construïda, com indica la data del rellotge de sol oval.

## Història

Hi ha tres inscripcions que daten la construcció de l'edifici: 1887, 1926, 1948. Potser el més interessant és contextualitzar l'element arquitectònic dins una influència modernista, donat l'esperit col·lectiu en què va arribar a Catalunya aquest moviment. S'observa una tendència orientalitzant en les rajoles que decoren l'edifici, les quals donen un aspecte al conjunt d'arquitectura policroma.
La casa, doncs, si bé és moderna mostra una ornamentació àrab i un perfil modernista que la fan peculiar i personal dins el contexte rural en què es troba.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Fora Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Campionats del món de ciclocròs de 2007

Els Campionats del món de ciclocròs de 2007 foren la 58a edició dels mundials de la modalitat de ciclocròs i es disputaren el 27 i 28 de gener de 2007 a Hooglede, Flandes Occidental, Bèlgica. Foren quatre les proves disputades.

## Resultats
### Homes

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Erwin Vervecken | Jonathan Page | Enrico Franzoi |
| Sub-23 | Lars Boom | Niels Albert | Romain Villa |
| Júniors | Joeri Adams | Daniel Summerhill | Jiří Polnický |

### Dones

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Elit | Maryline Salvetat | Katherine Compton | Laurence Leboucher |

## Classificacions
### Cursa masculina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Erwin Vervecken | Bèlgica | 1.05.35 |
| | Jonathan Page | Estats Units | + 0.02 |
| | Enrico Franzoi | Itàlia | + 0.16 |
| 4. | Bart Wellens | Bèlgica | + 0.25 |
| 5. | Kevin Pauwels | Bèlgica | + 0.31 |
| 6. | Richard Groenendaal | Països Baixos | + 0.34 |
| 7. | Gerben de Knegt | Països Baixos | + 1.12 |
| 8. | John Gadret | França | + 1.26 |
| 9. | Christian Heule | Suïssa | + 1.35 |
| 10. | Thijs Al | Països Baixos | + 1.40 |

### Cursa femenina

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Maryline Salvetat | França | 42.57 |
| | Katherine Compton | Estats Units | + 0.01 |
| | Laurence Leboucher | França | + 0.09 |
| 4. | Daphny van den Brand | Països Baixos | + 0.31 |
| 5. | Hanka Kupfernagel | Alemanya | + 0.41 |
| 6. | Christel Ferrier-Bruneau | França | + 0.43 |
| 7. | Marianne Vos | Països Baixos | + 1.12 |
| 8. | Brigit Hollman | Alemanya | + 1.39 |
| 9. | Helen Wyman | Regne Unit | + 2.36 |
| 10. | Linda van Rijen | Països Baixos | + 2.42 |

### Cursa masculina sub-23

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Lars Boom | Països Baixos | 53.55 |
| | Niels Albert | Bèlgica | +1.22 |
| | Romain Villa | França | +1.44 |
| 4. | Zdeněk Štybar | Txèquia | +2.30 |
| 5. | Philipp Walsleben | Alemanya | +2.49 |
| 6. | Frantisek Kloucek | Txèquia | +2.56 |
| 7. | Jonathan Lopez | França | +3.04 |
| 8. | Rob Peeters | Bèlgica | +3.10 |
| 9. | Rafael Visinelli | Itàlia | +3.22 |
| 10. | Ricardo van der Velde | Països Baixos | +3.25 |

### Cursa masculina júnior

| Pos. | Ciclista | País | Temps |
| | Joeri Adams | Bèlgica | 41.18 |
| | Daniel Summerhill | Estats Units | m.t |
| | Jiří Polnický | Txèquia | +0.01 |
| 4. | Ramon Sinkeldam | Països Baixos | +0.02 |
| 5. | Ole Quast | Alemanya | +0.11 |
| 6. | Arnaud Jouffroy | França | +0.32 |
| 7. | Alessandro Calderan | Itàlia | +0.44 |
| 8. | Rob van der Velde | Països Baixos | +0.58 |
| 9. | Marek Konwa | Polònia | + 1.06 |
| 10. | Peter Sagan | Eslovàquia | + 1.10 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | França | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Estats Units | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 5 | Txèquia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* Web de l'UCI
* Resultats a les-sports.info
# Bèlflor

Bèlflor (en francès Belflou) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.