OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lufengpitec

El lufengpitec (Lufengpithecus) és un gènere de simis extints dins la subfamília Ponginae.
El nom del gènere prové del comtat de Lufeng de Yunnan a la Xina on s'han trobat els fòssils.
Aquest gènere té quatre espècies: Lufengpithecus lufengensis, Lufengpithecus yuanmouensis, Lufengpithecus keiyuanensis i Lufengpithecus chiangmuanensis.
Lufengpithecus lufengensis data del Miocè tardà, en un primer moment es pensava que representava dues espècies independents: Sivapithecus yunnanensis, considerat un ancestre dels orangutans, i Ramapithecus lufengensis, considerat com a ancestre dels humans. Quan el 1980 es comprovà que els fòssils de "Ramapithecus" eren en realitat les femelles del Sivapithecus i s'hagué de crear un nou gènere i la nova espècie Lufengpithecus lufengensis per acomodar la gran col·lecció d'homínids fòssils desenterrats a Lufeng en la dècada de 1970. Aquesta espècie presenta un gran dimorfisme sexual comparable al que es troba en els simis cercopitecs.
En la dècada de 1980 i 1990 fòssils similars als anteriors foren obtinguts en excavacions al comtat de Yuanmou també a Yunnan que s'atribueixen a la nova espècie anomenada L. yuanmouensis. Les restes que s'han trobat inclouen moltes dents fragments de mandíbula i del maxil·lar i l'esquelet facial d'un jove comparable en edat dental amb el famós austrolopitec nen de Taung de Sud-àfrica.
Material recollit en la dècada de 1950 a Keiyuan (Yunnan) que s'atribuí a l'espècie Drypopithecus keiyuanensis ha quedat assignat L. keiyuanensis.
Un sol fragment de mandíbula trobat a Sichuan, Xina, s'assignà al gènere Homo, s'ha arguït que és similar a Lufengpithecus suggerint que aquest gènere podria haver sobreviscut tan recentment com fa dos milions d'anys coincidint amb Gigantopithecus i antics orangutans d'aquesta regió (Etler et al. 2001). Com que els Sivapithecus, els Lufengpithecus tenien l'esmalt dels queixals gruixut i, especialment en les femelles, canins poc desenvolupats. Alguns premolars tenien una lleugera segona corona que mostrava un canvi des del paper de dents talladores que tenien en altres espècies de simis.
Una espècie relacionada, Lufengpithecus chiangmuanensis, s'ha trobat recentment a Tailàndia. Aquesta espècie només s'han trobat algunes dents però sembla tenir una morfologia intermèdia entre Sivapithecus i els orangutans recents.
# Castell de Santacara

El castell de Santacara (en basc, Santakarako gaztelua) és un castell en la localitat de Santacara (Navarra) declarat bé d'interès cultural. Del castell només en resta una torre, fet que també sigui conegut com la Torre de Santacara.

## Història

Va ser construït al segle xiii. En el segle xv el rei Ferran el Catòlic va manar destruir-lo després de la conquesta del Regne de Navarra per les tropes castellanes del Duc d'Alba el 1512. Després de l'ocupació militar, el Cardenal Cisneros va ordenar per decret destruir totes les torres dels castells de Navarra. El Castell de Santacara va ser demolit juntament amb altres castells emblemàtics de Navarra, com el Castell de Xavier o el Palau reial d'Olite.

## Estat de conservació i protecció

Es troba en un estat de ruïnes i només resta en peu una torre. El pas dels anys i la reutilització dels blocs de pedra del castell per a la construcció d'altres habitatges han provocat que l'estat actual sigui ruïnos. Des de l'any 2010 el Castell es troba en estat de recuperació.
L'edifici va ser protegit com a bé d'interès cultural en la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949, i la Llei 16/1985 sobre el Patrimoni Històric Español.
# Ángel García Cabezali

Ángel García Cabezali (Madrid, 3 de febrer de 1993), conegut simplement com a Ángel, és un futbolista professional madrileny que juga com a lateral esquerre a la Cultural Leonesa.

## Carrera de club

Ángel va entrar al planter del Reial Madrid CF el 2003, després de curtes estades al Club Bonanza i al Rozal Madrid CF. Va debutar com a sènior al Reial Madrid C el 2012, a Segona Divisió B.
El 7 d'agost de 2014 Ángel va marxar al Reial Valladolid, per jugar amb el filial també a la tercera divisió. El 9 de setembre de l'any següent va debutar amb el primer equip, jugant com a titular en una derrota per 1–2 fora de casa contra el Reial Oviedo, a la Copa del Rei.
Ángel va debutar a Segona Divisió l'11 d'octubre de 2015, jugant com a titular i marcant un gol pel seu equip en una derrota a casa per 2–3 contra el mateix rival. El 8 de juny de 2016 fou definitivament promocionat al primer equip, i va renovar el seu contracte fins al 2018.
El 4 de gener de 2018, Ángel va marxar a la Cultural y Deportiva Leonesa també de la segona divisió.

## Referències

* ↑ «El centrocampista Ángel García se incorpora al Promesas» (en castellà). Web del Valladolid, 07-08-2014. [Consulta: 9 setembre 2015].
* ↑ «El Oviedo sufre ante un Valladolid con diez» (en castellà). Marca, 09-09-2015. [Consulta: 9 setembre 2015].
* ↑ «Ángel, primer "fichaje" del nuevo proyecto blanquivioleta» (en castellà). Real Valladolid, 08-06-2016. [Consulta: 13 juny 2016].
* ↑ «Ángel García, nuevo jugador de la Cultural y Deportiva Leonesa» (en castellà). Cultural Leonesa, 04-01-2018. Arxivat de l'original el 8 de gener 2018. [Consulta: 8 gener 2018].

## Enllaços externs

* Ángel a BDFutbol
* Ángel, Fitxa a Soccerway
# Salts als Jocs Europeus de 2015 – 10 metres plataforma femení

Salts als Jocs Europeus de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | Dones |
La prova de 10 metres plataforma es va disputar el dia 18 de juny al Bakú Aquatics Center.

## Resultats

La preliminar es va disputar a la 13:20 i la final a les 20:30 hora local(UTM +4).
 * Classificat
 * Reserva
| Posició | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltador | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Lois Toulson | Regne Unit | 389.20 | 2 | 456.70 | 1 |
| 02 | Anna Chuinyshena | Rússia | 386.80 | 3 | 429.15 | 2 |
| 03 | Elena Wassen | Alemanya | 383.00 | 4 | 410.40 | 3 |
| 4 | Shanice Lobb | Regne Unit | 377.40 | 5 | 397.70 | 4 |
| 5 | Yulia Timoshinina | Rússia | 409.60 | 1 | 363.40 | 5 |
| 6 | Fraenze Jahn | Alemanya | 341.05 | 7 | 356.70 | 6 |
| 7 | Vlada Tatsenko | Ucraïna | 338.85 | 9 | 343.15 | 7 |
| 8 | Anne Vilde Tuxen | Noruega | 333.10 | 10 | 333.15 | 8 |
| 9 | Ellen Ek | Suècia | 347.50 | 6 | 330.50 | 9 |
| 10 | Saija Paavola | Finlàndia | 340.70 | 8 | 323.25 | 10 |
| 11 | Olga Bikovskaya | Azerbaidjan | 323.30 | 11 | 305.75 | 11 |
| 12 | Ellen Sirkka | Finlàndia | 320.50 | 12 | 302.00 | 12 |
| 13 | Valeriia Liulko | Ucraïna | 315.00 | 13 | | |
| 14 | Krystsina Sheshka | Belarús | 313.95 | 14 | | |
| 15 | Ioanna Cirjan | Romania | 301.85 | 15 | | |
| 16 | Dominika Mirowska | Polònia | 297.60 | 16 | | |
| 17 | Tamar Sitchinava | Geòrgia | 295.40 | 17 | | |
| 18 | Kimberley Lee | Països Baixos | 291.90 | 18 | | |
| 19 | Julie Synnoeve | Noruega | 290.15 | 19 | | |
| 20 | Maissam Naji | França | 285.60 | 20 | | |
| 21 | Ioana Pastiu | Romania | 279.80 | 21 | | |
| 22 | Noor Lanen | Països Baixos | 276.85 | 22 | | |
| 23 | Anna Taciak | Polònia | 265.05 | 23 | | |
| 24 | Ines Hummel | França | 263.85 | 24 | | |

## Referències

* ↑ http://www.baku2015.com/diving/event/men-platform/phase=dvm100100/index.html Arxivat 2016-11-02 a Wayback Machine.
# Instituto de Estudios Gallegos Padre Sarmiento

Instituto de Estudios Gallegos Padre Sarmiento (IEGPS) és un centre de recerca, creat el 1943, del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC). Des de l'any 2000, és un centre de caràcter mixt, o titularitat compartida, del CSIC i de la Xunta de Galícia.

## Història

El 30 de novembre de 1943, després de la desaparició del Seminari d'Estudis Gallecs, es va acordar la creació de l'Institut d'Estudis Gallecs Pare Sarmiento, adscrit al Patronat d'Humanitats Marcelino Menéndez Pelayo del CSIC.
El IEGPS es va constituir formalment el 15 de febrer de 1944, batejat amb el nom d'un dels més eminents il·lustrats gallecs, i va passar a albergar-se en successives seus a Santiago de Compostel·la.

## Publicacions

Les seves investigacions es difonen a través de la revista Quadernos de Estudios Gallegos, de periodicitat anual -una de les revistes científiques en humanitats més antigues de Galícia-, i també per mitjà de les seves dues col·leccions de llibres: "Estudios" i "Monografías".

## Biblioteca

Disposa d'una de les biblioteques especialitzades més importants de Galícia. Els seus fons antics, molt especialment la premsa local i la bibliografia històrica espanyola, sobre tot en gallec i el portuguès, són molt significatius. També té una important secció de manuscrits, on destaquen alguns dels arxius més importants de la història contemporània a Galícia.

## Direcció

Al llarg de la seva trajectòria l'IEGPS va estar dirigit per Francisco Javier Sánchez Cantón, Xosé Fernando Filgueira Valverde i Francisco Javier Riu Barja. Des de 1994 el seu director és Eduardo Pardo de Guevara y Valdés.

## Referències

* 1 2 3 David Santiago, Juan «El CSIC comienza los actos del 75 aniversario del IEGPS». El Correo Gallego, 20-10-2018. Arxivat de l'original el 2019-01-24 [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ «Cuadernos de estudios gallegos». Dialnet [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ «Instituto de Estudios Gallegos Padre Sarmiento». Galiciana. Patrimonio Dixital de Galicia. Xunta de Galicia [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ Gómez, Joel «La biblioteca del Padre Sarmiento crece en fondos y lo hará en la Red». La Voz de Galicia, 01-03-2014 [Consulta: 23 gener 2019].

## Enllaços externs

* Instituto de Estudios Gallegos Padre Sarmiento
# Luffa acutangula

El dringi de l'Índia o fregall de Cuba (Luffa acutangula) és una espècie de planta enfiladissa de la família Cucurbitaceae.
Les seves fulles són lobulades i poden arribar a fer 20 cm de radi. Les flors són grogues, creixent en raïms algunes i altres solitàries. El fruit és cilíndric i mesura de mitjana de 20 a 25 cm de llarg, de color verd amb línies més fosques que el recorren longitudinalment.
Del fruit s'utilitza el mesocarpi, usat principalment per a higiene personal. També anomenada "esponja vegetal". A causa de les seves característiques fibroses, el fruit és usat com exfoliant.
Per al seu desenvolupament necessita una bona exposició solar, i és molt sensible a les gelades.

## Referències

* ↑ Colmeiro, Miguel: «Diccionario de los diversos nombres vulgares de muchas plantas usuales ó notables del antiguo y nuevo mundo», Madrid, 1871.
* ↑ Dash, N. S., (2005), Corpus linguistics and language technology: with reference to Indian languages, Mittal Publication, India, p. 188.
* ↑ Niir Board, Compendium of medicinal plants, National Institute of Industrial Research, India, p. 358.
* ↑ Ong, H. C., (2008), Vegetables for health and healing, Utusan Publications & Distributors Sdn Bhd, Kuala Lumpur, p. 30.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-06-14. [Consulta: 28 desembre 2020].
# Cerint (ciutat)

Cerint (grec antic: Κήρινθος) fou una ciutat de l'antiga Grècia situada a la costa nord-est de l'illa d'Eubea, a la vora d'un riu anomenat Budoros. Es deia que l'havia fundada Cotos, un atenès. Homer l'esmenta al Catàleg de les naus de la Ilíada.
Estrabó diu que a la seva l'època encara existia, però era un poblet molt petit. També l'esmenta Plini el Vell, que diu que havia estat una de les ciutats importants de l'illa en temps passats. En parla així mateix Claudi Ptolemeu.
Apol·loni de Rodes diu que era la pàtria de Cantos d'Eubea, un dels argonautes.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 538
* ↑ Estrabó. Geografia, X, 1,3; X, 1,5
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, IV, 64
* ↑ Smith, William (ed.). «Cerinthus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 gener 2021].
* ↑ Apol·loni de Rodes. Argonàutiques, I, 79
# Pirmí de Reichenau

Pirmí (Narbonès o Aragó?, ca. 700 - Hornbach, Alemanya, 753) o Pirmini, fou un monjo benedictí, missioner a terres germàniques i fundador de diversos monestirs. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Podria haver nascut a la rodalia de Narbona o, d'origen visigot, podria provenir del nord d'Hispània (alguns santorals en diuen "aragonès"), ja que arran de la invasió musulmana, molta gent d'aquelles terres es refugià al sud de l'actual França. També s'ha conjecturat que podria haver estat irlandès o de la regió de París.
Es troba, cap al 718, a Anvers (llavors part del regne d'Austràsia) on era abat del monestir de Quortolodora i, amb els seus deixebles, ministre de l'església del castell, het Steen. El comte Rohingus va convidar-lo que anés a Thommen, prop de Sankt Vith (Ardenes).
Es va guanyar el favor de Carles Martel, que l'envià a reconstruir l'abadia de Disentis, a Suïssa. En 724, fou nomenat abat de Mittelzell, a l'illa d Reichenau, que poc abans havia fundat. Per raons polítiques, fou desterrat a Alsàcia: morí el 753 a l'abadia de Hornbach, que també va fundar i on fou enterrat.
La tasca missionera es desenvolupà sobretot a Alsàcia, la regió septentrional del Rin i la del Danubi; hi va predicar i convertir gran nombre de persones, i hi va fundar tot un seguit de monestirs: Amorbach, Gengenbach, Murbach, Wissembourg, Marmoutier Neuweiler i Hornbach, a més d'organitzar d'altres com l'abadia de Niederaltaich, que havia fundat el comte Odiló de Baviera.

## Obres

Un dels llibres de Pirmí fou especialment influent: els Dicta Abbatis Pirminii, de singulis libris canonicis Scarapsus, recull de citacions de les Sagrades Escriptures i escrits dels Pares de l'Església per a ésser emprats en els sermons de predicació. Escrit entre 710-724, dona el text més antic conservat de l'actual Credo dels Apòstols.
* Pirmí i Odiló de Baviera planten un roure a l'abadia; fresc del s. XVIII a Niederaltaich
* Escultura moderna a Reichenau
* Monestir de Mittelzell (Reichenau), fundat per Pirmí
* Església de Hornbach, lloc de mort i enterrament del sant

## Notes

* ↑ Des del segle xii és l'església de Santa Walpurga.

## Referències

* ↑ Woltmann, Alfred Friedrich Gottfried Albert. Geschichte der deutschen Kunst im Elsass (en alemany), 1876, p. 35.
# Piula d'esperons d'Abissínia

La piula d'esperons d'Abissínia (Macronyx flavicollis) és un ocell de la família dels motacíl·lids (Motacillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies a les terres altes a l'oest i centre de Etiòpia.

## Referències

* ↑ «Piula d'esperons d'Abissínia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Salts als Jocs Europeus de 2015

Salts als Jocs Europeus de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | Dones |
Les proves de Salts als Jocs Europeus estan programades per disputar-se del 23 al 27 de juny de 2015 al Baku Aquatics Center. En un primer moment la natació no anava a formar part dels jocs, però en negociacions posteriors es va acordar la participació dels nedadors júniors, és a dir, saltadors entre 14 i 18 anys. Les úniques variacions respecte a les competicions absolutes són l'eliminació dels 10 metres plataforma sincronitzats i la prova per equips.

## Medallistes
### Homes

| Event | Or | Plata | Bronze |
| 1 m trampolí | Nikita Shleikher Rússia | Ilia Molchanov Rússia | James Heatly Regne Unit |
| 3 m trampolí | James Heatly Regne Unit | Ruslan Adriano Cristofori Itàlia | Ilia Molchanov Rússia |
| 10 m plataforma | Matty Lee Regne Unit | Nikita Shleikher Rússia | Alexis Jandard França |
| 3 m trampolí sincronitzat | Rússia Ilia Molchanov Nikita Nikolaev | Regne Unit James Heatly Ross Haslam | Alemanya Frithjof Seidel Nico Herzog |

### Dones

| Event | Or | Plata | Bronze |
| 1 m trampolí | Maria Polykova Rússia | Louisa Stawczynski Alemanya | Diana Shelestyuk Ucraïna |
| 3 m trampolí | Katherine Torrance Regne Unit | Ekaterina Nekrasova Rússia | Saskia Oettinghaus Alemanya |
| 10 m plataforma | Lois Toulson Regne Unit | Anna Chuinyshena Rússia | Elena Wassen Alemanya |
| 3 m trampolí sincronitzat | Alemanya Louisa Stawczynski Saskia Oettinghaus | Rússia Maria Polykova Elena Chernykh | Ucraïna Diana Shelestyuk Marharita Dzhusova |
# Iván de la Nuez Carrillo

Iván de la Nuez Carrillo (l'Havana, 1964) és un assagista, crític d'art i comissari d'exposicions cubà establert a Barcelona. Ha estat cap del Departament d'Activitats Culturals del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (del 2009 al 2011) i director d'Exposicions a La Virreina Centre de la Imatge (2000-2009). Entre els seus llibres destaquen: La Balsa perpetua: soledad y conexiones de la cultura cubana (Barcelona, 1998), El Mapa de sal: un postcomunista en el paisaje global (Barcelona, 2001) i Fantasía roja: los intelectuales de izquierdas y la revolución cubana (Barcelona, 2006). Ha comissariat/co-comissariat les exposicions Cuba: l'illa possible (1995), Inundacions (1999), Parc humà (2001), Banket. Metabolisme i comunicació (2002), Poscapital (2005), De Facto. Retrospectiva de Joan Fontcuberta (2008), Dentro y fuera de nosotros. Retrospectiva de Javier Codesal (2009), La Crisis es Crítica (2009) i Atopia. Art i ciutat al segle XXI (2010). És col·laborador habitual en diversos mitjans. El 2016 va fer una estada a la Residència Faber, d'Olot.

## Obra publicada

* 1998 : La Balsa perpetua: soledad y conexiones de la cultura cubana. Barcelona.
* 2001 : El Mapa de sal: un poscomunista en el paisaje global. Barcelona.
* 2006 : Fantasía roja: los intelectuales de izquierdas y la revolución cubana. Barcelona.
* 2018 : Teoría de la retaguardia. Cómo sobrevivir al arte contemporáneo (y a casi todo lo demás). Barcelona : Consonni. 125 p.
* 2020: Cubantropía. Editorial Periférica

## Referències

* ↑ «Iván de la Nuez». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «Iván de la Nuez | Faber Residency». faberresidency.cat. Arxivat de l'original el 2017-01-31. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ Iván de la Nuez: "España está llena de museos vacíos a los que el público ha dado la espalda", en el diario ElConfidencial.com, 11 de noviembre de 2018.
* ↑ «Cubantropía: una brújula post» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-06-13. [Consulta: 13 juny 2020].
# Get Christie Love!

Get Christie Love! (emesa a Espanya com Busquen a Christie Love) va ser una sèrie de televisió estatunidenca emesa en la temporada 1974-1975 inspirada en la novel·la The Ledger de l'autora Dorothy Uhnak, va tenir el seu origen en una pel·lícula directament rodada per a televisió amb el mateix títol i emesa el 22 de gener de 1974.
La detective Olga Ford del NYPD va exercir com a assessora tècnica de la sèrie.
En 2017 es va anunciar que ABC estava desenvolupant un reinici de la sèrie dels productors Courtney Kemp i Vin Diesel.

## Argument

Get Christie Love! fou emesa originalment el gener de 1974 com a ABC Movie of the Week, inspirat en les pel·lícules d'heroïna Blaxploitation dels anys 70 com Cleopatra Jones (1973) de Tamara Dobson, i Coffy (1973) i Foxy Brown (1974) de Pam Grier. El personatge del títol tenia una frase ganxo; en aplegar un criminal, Love declarà: "Estàs arrestat, Sugah!"
La pel·lícula va ser un èxit i, per tant, va generar una sèrie de televisió de curta durada a la xarxa ABC. Es van emetre 22 episodis de l'11 de setembre de 1974 al 5 d'abril de 1975, amb Charles Cioffi com a supervisor de Love, el Tt. Matt Reardon, que després va ser substituït per Jack Kelly com a capità Arthur Ryan.
Finançada amb un pressupost escàs i força sanejat per complir la moral religiosa de Graves (ella s'havia unit als testimonis de Jehovà des de l'emissió del pilot, i finalment es va retirar de la indústria d'entreteniment per centrar-se en la seva fe), la sèrie es va cancel·lar al cap d'un any. En un episodi es van trobar molts dels ex-companys de Laugh-In de Teresa Graves, com Judy Carne, Jo Anne Worley, i Arte Johnson, en particular interpretant un atacant boig. Una altra estrella convidada destacada va ser Jaclyn Smith, que va aparèixer en un episodi titulat "A Fashion Heist".
El paper protagonista de TV va convertir Graves en la segona dona afroamericana protagonista d'un drama de la televisió estatunidenca, després de Diahann Carroll a Julia.

## Repartiment

* Teresa Graves: Christie Love
* Charles Cioffi: Matt Reardon
* Jack Kelly: Tinent Ryan

## Premis

L'actriu protagonista va rebre el Premi TP d'Or en la seva edició de 1976 com a millor actriu estrangera.

## Referències

* ↑ The Complete Directory to Prime Time Network and Cable TV Shows 1946-Present. Ballantine Books, 2003, p. 459. ISBN 0-345-45542-8.
* ↑ «'Power' Creator Courtney Kemp Gets ABC To 'Get Christie Love'», 26-09-2017. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «‘Get Christie Love’ Series Reboot From ‘Power’ Creator Courtney Kemp & Vin Diesel Set At ABC With Big Commitment», 26-09-2017. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «'Get Christie Love' Reboot in the Works at ABC». [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «"Get Christie Love!" A High Fashion Heist (TV Episode 1975)».

## Enllaços externs

* Get Christie Love! at The Classic TV Archive
* Get Christie Love! es pot descarregar gratis a Internet Archive [més]
* Top 10 Kick-Ass TV Divas Arxivat 2006-04-12 a Wayback Machine.
* Get Christie Love! Arxivat 2017-05-07 a Wayback Machine. a tv.com
# Cerisano

Cerisano és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis de Castrolibero, Falconara Albanese, Fiumefreddo Bruzio, Marano Principato i Mendicino a la mateixa província.
Població censada al municipi de Cerisano :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Cerisano» (en italià).