OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa del Món de ciclisme en pista de 1994

La Copa del Món de ciclisme en pista de 1994 va ser la 2a edició de la Copa del Món de ciclisme en pista. Es va celebrar del 18 de maig de 1994 al 22 de setembre de 1994 amb la disputa de quatre proves.

## Proves

| Data | Lloc |
| 18-20 maig 1994 | Bassano del Grappa |
| 2-4 juny 1994 | Copenhaguen |
| 1-3 juliol 1994 | Hyères |
| 20-22 setembre 1994 | Colorado Springs |

## Resultats
### Masculins

* Event
* Copenhaguen |||
* Keirin
* Quilòmetre
* Velocitat
* Velocitat per equips
* Persecució
* Persecució per equips
* Puntuació
* Madison
* Hyères |||
* Keirin
* Quilòmetre
* Velocitat
* Velocitat per equips
* Persecució
* Persecució per equips
* Puntuació
* Madison
* Colorado Springs |||
* Keirin
* Quilòmetre
* Velocitat
* Velocitat per equips
* Persecució
* Persecució per equips
* Puntuació
* Madison
* Bassano del Grappa |||
* Keirin
* Quilòmetre
* Velocitat
* Velocitat per equips
* Persecució
* Persecució per equips
* Puntuació
* Madison

### Femenins

| Event | Guanyadora | Segona | Tercera |
| Bassano del Grappa ||||
| Velocitat | Félicia Ballanger (FRA) | Galina Enioukhina (RUS) | Olga Slyussareva (RUS) |
| Persecució | Jeannie Quigley-Eickhoff (USA) | Svetlana Potemkina (RUS) | Anke Wichmann (GER) |
| Puntuació | Olga Slyussareva (RUS) | Anke Wichmann (GER) | Tatjana Kaverina (RUS) |
| Copenhaguen ||||
| 500 m. contrarellotge | Félicia Ballanger (FRA) | Galina Enioukhina (RUS) | Tanya Dubnicoff (CAN) |
| Velocitat | Galina Enioukhina (RUS) | Ingrid Haringa (NED) | Tanya Dubnicoff (CAN) |
| Persecució | Marion Clignet (FRA) | Jeannie Quigley-Eickhoff (USA) | Barbara Erdin-Ganz (SUI) |
| Puntuació | Evi Gensheimer (GER) | Gunhild Orn (NOR) | Samanta Costa (ITA) |
| Scratch | Galina Enioukhina (RUS) | Elena Loskutova (UKR) | Kristel Werckx (BEL) |
| Hyères ||||
| 500 m. contrarellotge | Félicia Ballanger (FRA) | Tanya Dubnicoff (CAN) | Erika Salumäe (EST) |
| Velocitat | Félicia Ballanger (FRA) | Ingrid Haringa (NED) | Tanya Dubnicoff (CAN) |
| Persecució | Svetlana Potemkina (RUS) | Tea Vikstedt-Nyman (FIN) | Ina-Yoko Teutenberg (GER) |
| Puntuació | Ingrid Haringa (NED) | Evelyne Mueller (SUI) | Nathalie Lancien-Even (FRA) |
| Scratch | Ina-Yoko Teutenberg (GER) | Nathalie Lancien-Even (FRA) | Kristel Werckx (BEL) |
| Colorado Springs ||||
| 500 m. contrarellotge | Félicia Ballanger (FRA) | Tanya Dubnicoff (CAN) | Jeannie Quigley-Eickhoff (USA) |
| Velocitat | Tanya Dubnicoff (CAN) | Félicia Ballanger (FRA) | Nathalie Lancien-Even (FRA) |
| Persecució | Kathryn Watt (AUS) | Jeannie Quigley-Eickhoff (USA) | Anke Wichmann (GER) |
| Puntuació | Kathryn Watt (AUS) | Nathalie Lancien-Even (FRA) | Belem Guerrero (MEX) |
| Scratch | Mira Kasslin (FIN) | Nathalie Lancien-Even (FRA) | Jeannie Quigley-Eickhoff (USA) |

## Classificació

| Rang | País | Total |
| 1 | Alemanya | |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats Femenins
# Conflent Mitjà

El Conflent Mitjà és una subcomarca natural situada al centre del Conflent, al voltant de Vilafranca de Conflent, incloent-hi valls de Fillols, de Cornellà de Conflent i Vernet, de Fullà i Saorra i els pobles d'Aituà i Escaró. Se situa entre les Garrotxes al nord, l'Alt Conflent a l'oest i el Baix Conflent a l'est. Segons el GREC, el Conflent Mitjà és una zona de transició entre la conca del riu Tet, a Prada, i la vall de Tet, molt més estreta i on es forma múltiples gorges. Vilafranca de Conflent conforma el límit oriental (atès que segons la mateixa font Rià i Cirac és al Baix Conflent), i Nyer n'és el municipi més occidental, el qual significa que Mentet, Pi, Serdinyà, Flaçà, Joncet, Jújols, Évol i Oleta són també pertanyents a la subcomarca. Al nord d'Évol rau Talau, el primer poble de les Garrotxes, segons la mateixa font.

## Referències

* 1 2 3 GGCC, Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Conflent
* ↑ «Conflent Mitjà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Coledocolitiasi

La coledocolitiasi és la presència de càlculs biliars al conducte biliar comú (CBD) (per tant, coledoco- + litiasi). Aquests càlculs poden causar icterícia, colangitis i dany a les cèl·lules hepàtiques. Els tractaments inclouen coledocolitotomia i colangiopancreatografia retrògrada endoscòpica (CPRE).

## Signes i símptomes

El signe de Murphy és habitualment negatiu a l'examen físic en coledocolitiasi, ajudant a distingir-lo de la colecistitis. La icterícia de la pell o dels ulls és una troballa física important en l'obstrucció biliar. La icterícia i/o les femtes de color argila poden fer sospitar de coledocolitiasi o fins i tot de pancreatitis de càlculs biliars. Si els símptomes anteriors coincideixen amb febre i calfreds, també es pot considerar el diagnòstic de colangitis ascendent.

## Referències

* ↑ National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases. «Gallstones». Bethesda, Maryland: National Digestive Diseases Information Clearinghouse, National Institutes of Health, United States Department of Health and Human Services, 2007. Arxivat de l'original el 2010-12-05. [Consulta: 6 novembre 2010].
# Coleen Rowley

Coleen Rowley (nascuda el 20 de desembre de 1954) és una antiga agent i denunciant de l'FBI estatunidenca, i va ser una candidata del Democratic-Farmer-Labor Party (DFL) pel congrés dels Estats Units en el segon districte de Minessota, un dels vuits districtes de Minessota, en 2006. Va perdre les eleccions generals amb el titular republicà John Kline.

## Referències

* ↑ «Results from Congressional District 02». Minnesota Secretary of State. [Consulta: 27 desembre 2006].
# Collada de la Tronca

La Collada de la Tronca és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.420,3 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals d'Estoer i de Vallestàvia, tots dos a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situada al sud-oest del terme comunal de Vallestàvia i al sud-est del d'Estoer; és sota mateix, al sud-est, de la Tronca. És al sud-oest del poble de Vallestàvia, a llevant de la farga de la Molina, d'Estoer.

## Referències

* ↑ La Collada de la Tronca en els ortofotomapes de l'IGN
# Jordi Bertomeu i Farnós

Jordi Bertomeu i Farnós (Tortosa, 1968) és un capellà tortosí nomenat Prelat d'Honor de Sa Santedat a raó del seu paper en la persecució de la pedofília a l'església catòlica pel papa Francesc.
Estudia Dret a la Universitat de Barcelona i després obté el batxillerat en teologia. El 1995 és ordenat Prevere. Estudia a la Universitat Gregoriana de Roma i es doctora en dret canònic. Des del 2002 és Vicari judicial de la diòcesi de Tortosa. El 2012 és nomenat oficial de Disciplina de la Congregació per a la Doctrina de la Fe.
Ha publicat un llibre titulat "La participació dels laics en l'exercici de la cúria pastoral parroquial - Expressió d'un nou ministeri de l'església?" en castellà. Es tracta d'un estudi exegètic de l'apartat 517 §2 del codi de dret canònic. Participa, també, amb un capítol al llibre "Nous reptes del dret canònic als cent anys de la primera codificació (1917-2017)" del Cardenal Sistach.

## Referències

* 1 2 Comunicació, Mitjans de. «Monsenyor Jordi Bertomeu Farnós». Arxivat de l'original el 2019-02-19. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ «El Papa nomena el tortosí Jordi Bertomeu Farnós com el seu Prelat d'Honor». EbreDigital, 28-05-2018. [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ «La participacion de los laicos en el ejercicio de la cura pastoral parroquial» (en italià). [Consulta: 19 febrer 2019].
* ↑ «Nuevos Desafíos del Derecho Canónico a Cien Años de la Primera Codificación (1917-2017)Tirant lo Blanch - Editorial Tirant Lo Blanch». [Consulta: 19 febrer 2019].
# Bronzejador

Un bronzejador o embrunidor és un cosmètic per bronzejar la pell sense sol o augmentar l'efecte d'aquest.
El bronzejador no té per què protegir dels raigs UV; per evitar les cremades s'utilitza el protector solar o fotoprotector.

## Referències

* ↑ «bronzejador | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 juliol 2018].

## Vegeu també

* Bronzejat
* After-sun
* Solàrium
# Neolamprologus bifasciatus

Neolamprologus bifasciatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (República Democràtica del Congo)

## Referències

* ↑ Colombé, J. & R. Allgayer 1985. Description de Variabilchromis, Neolamprologus et Paleolamprologus genres nouveaux du Lac Tanganyika, avec redescription des genres Lamprologus Schilthuis, 1891 et Lepidiolamprologus Pellegrin, 1904. Rev. Fr. Cichlido. Núm. 49: 9-28.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Neolamprologus bifasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M.L.J., 1997. A phylogenetic overview of the lamprologine cichlids of Africa (Teleostei, Cichlidae): a morphological perspective. S. Afr. J. Sci. 93:513-523.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sin

«Sin» té aquests significats:
* Arqueologia; Sin o Isin va ser una ciutat estat de Mesopotàmia
* Lingüística; la sīn és una lletra de l'alfabet àrab
* Matemàtiques; Sin o sinus és una funció trigonomètrica
* Mitologia: Sin o Nanna, deïtat sumèria
* Toponímia: Sin és una entitat de població del municipi de Tella-Sin, a l'Aragó
* Cinema: Sin és el títol original de la pel·lícula El color de la venjança
Viccionari
# Dhabla Dhir

Dhabla Dhir fou un estat tributari protegit del tipus girasia garantida. Formava part de l'agència de Bhopal. La superfície era de 26 km² i la població a l'entorn de 1000 persones el 1881.
El sobira o thakur rebia un subsidi o tankha (de 435 lliures) en compensació dels drets sobre la terra que tenien Indore, Gwalior, Dewas i Bhopal. A més a més exercia el domini sobre tres pobles a Shujawalpur amb la garantia dels britànics, pels que pagava una renda o tribut de 140 lliures. El thakur al mateix temps era també thakur de Kankerkhera, i exercia en aquest concepte el domin sobre un altre poble de Shujawalpur, rebent una tankha de 80 lliures i pagant un tribut addicional de 17 lliures amb deducció del 2% per la transferència de la pargana a Gwalior.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Blanca Madison

Blanca Madison és una producció cinematogràfica, barreja de cinema negre, melodrama i musical, dirigida pel gallec Carlos Amil.

## Argument

Bocanegra dirigeix un club a una ciutat atlàntica, ajudada per Nonó, amb qui manté una relació complexa, en la qual Nonó exerceix una actitud amant protectora, materna i no corresponent, que fins i tot la porta a deixar de banda les seves funcions amb Urbano, un fill al que a penes coneix. Aquest, que ve de sortir de la presó, entra al servei de Bocanegra com a taxista.
Urbano agafa prostitutes amb el seu taxi, amb el qual també viatja una noia. Sense saber-ho, el segueix Blanca Madison, cantant de boleros, una dona ferida física i mentalment a la pubertat. Blanca torna a la ciutat on va patir amb Bocanegra, per organitzar, amb desesperada fredor matemàtica, una ardent venjança que arrossegarà tots els personatges de la història.
Bocanegra viu en un delicat equilibri entre el món familiar que forma amb la seva dona i la seva filla de dotze anys, i el món nocturn pel qual es mou com un peix a l'aigua. L'arribada de Blanca Madison altera la seva vida familiar i reviu el monstre que porta dins.
Blanca Madison utilitza Urbano com a portanoves dels seus missatges a Bocanegra. Però el taxista no es conforma amb el paper de missatger i fa de la cantant el seu objectiu de desig. Els esdeveniments es precipiten quan Urbano s'adona que només és un titella que Blanca Madison utilitza al seu gust i com a mitjà per apropar-se a Bocanegra.

## Repartiment

* Pilar Punzano - Blanca Madison
* Javier Albalá - Urbano
* Tatiana Amil
* Sabino Díaz Antón
* María Bouzas
* Mario Gas - Bocanegra
* Xosé Manuel Olveira "Pico",
* Rosa Maria Sardà - Nonó
* Patricia Vázquez

## Producció

Amil va escriure la primera versió del guió el 1983, i el va definir com "un conte de fades vist des de l'altra banda del mirall". El projecte definitiu, però, trigaria deu anys, el 1993. No acabaria de rodar-la fins 1998, de muntar-la fins al 2000 o estrenar-la el 2003 a la Corunya, ciutat on es va rodar. El pressupost fou de 180 milions de pessetes. la productora fou Vici Produccións, que va distribuir 18 còpies a Galícia (10 en gallec) i dues a Astúries. La banda sonora inclou tres boleros de Rosa Cedrón, cantant del grup gallec Luar na Lubre.

## Premis i nominacions

    Premis Mestre Mateo
| Any | Categoria | Receptor | Resultat |
| 2a edició | Millor director | Carlos Amil | Guanyador |
| 2a edició | Millor actor secundari | Xosé Manuel Olveira 'Pico' | Nominat |
| 2a edició | Millor actriu secundària | María Bouzas | Nominada |
| 2a edició | Millor guió | Carlos Amil Xan Cejudo Daniel Domínguez | Nominat |

## Notes

* ↑ Carlos Amil estrena 'Blanca Madison' cinco años después de rodarla, El País, 16 de maig de 2003
* ↑ «Blanca Madison» prepara su desembarco masivo en los cines, la Voz de Galicia, 13 de maig de 2003
* ↑ II Premios Mestre Mateo

## Enllaços externs

* Consello da Cultura Galega
# Boston Pops Orchestra

La Boston Pops Orchestra (abreviament Boston Pops) és una orquestra simfònica amb seu a Boston, Massachusetts, que interpreta principalment música clàssica i popular lleugera. Va ser fundada el 1885 com a branca de l'Orquestra Simfònica de Boston, que tenia quatre anys més. Encara avui, la majoria dels músics dels Boston Pops també són membres de l'Orquestra Simfònica de Boston. L'orquestra té el seu nom actual des de 1900.

## Història

L'11 de juliol de 1885, els Boston Pops, dirigits per Adolf Neuendorff, van donar el seu primer concert al "Boston Music Hall".
Després que els directors dels Boston Pops canviessin amb freqüència en les primeres dècades, Arthur Fiedler es va fer càrrec de la direcció de l'orquestra el 1930, un càrrec que ocuparia durant gairebé 50 anys fins a la seva mort. El 1965, els Boston Pops van gravar la música de pel·lícula per a Ship of Fools composta per Ernest Gold. Sota l'egida de Fiedler, els Boston Pops van aconseguir una gran popularitat. En col·laboració amb RCA i Polydor, es van vendre uns 50 milions de discos. Al voltant de 400.000 persones van assistir a un concert a Boston el 4 de juliol de 1976 per commemorar el 200è aniversari de la Declaració d'Independència dels Estats Units.
Arthur Fiedler va ser succeït pel guanyador de múltiples Oscars John Williams el 1980. També es van gravar nombrosos CD sota la direcció de Williams. Després de la seva jubilació a finals de 1993, Williams va ser nomenat director honorari.
El 1993, Keith Lockhart va assumir la direcció dels Boston Pops. Sota el seu lideratge, els Boston Pops van fer 1.800 concerts, la majoria a Boston, però també a 35 estats dels EUA així com al Japó i Corea. Els Boston Pops també van actuar en esdeveniments esportius importants, com el Super Bowl XXXVI el 2002, les Finals de l'NBA el 2008 i diversos esdeveniments de Boston Red Sox. Els Boston Pops també van gravar vuit àlbums, dos dels quals van ser nominats per als Grammy.

## Directors musicals i caps d'orquestra

* 1885 : 1887-1889: Adolf Neuendorff
* 1886 : John C. Mullaly
* 1887 : Wilhelm Rietzel
* 1888 : Franz Kneisel
* 1891 : Eugen Gurenberg
* 1891-1894 ; 1903-1907 : Timothee Adamowski
* 1895 : Antonio de Novellis
* 1896-1902 ; 1906-1907 : Max Zach
* 1897 : Léon Schulz
* 1908-1909 : Arthur Kautzenbach
* 1909-1917 : André Maquarre
* 1913-1916 : Clément Lenom
* 1913-1916 : Otto Urach
* 1915-1916 : Ernst Schmidt
* 1916 : Josef Pasternack
* 1917-1926 : Agide A. Jacchia
* 1927-1929 : Alfredo Casella
* 1930-1979 : Arthur Fiedler
* 1955-1999 : Harry Ellis Dickson (Cap Adjunt)
* 1980-1993 : John Williams (Cap nomenat, 1995-present)
* 1995–présent : Keith Lockhart
* 2002-2006 : Bruce Hangen (principal director convidat)

## Referències

* ↑ A Brief History of the Boston Pops auf der Website des Boston Symphony Orchestra
* ↑ Allen Hughes: Arthur Fiedler, 84, Conductor Of Boston Pops 50 Years, Dies. New York Times, 11. Juli 1979.
* ↑ John Williams auf der Webseite des Boston Symphony Orchestra (archiviert)
* ↑ des Originals vom 13. Mai 2018 im Internet Archive) Info: Der Archivlink wurde automatisch eingesetzt und noch/
# Bolxoi Ialoman

Bolxoi Ialoman (en rus: Большой Яломан) és un poble de la república de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 232 habitants, pertany al districte d'Ongudai.

## Referències

* ↑ http://www.ongudai-ra.ru/index.php/%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B8/peredvizhnoj-fap-nachal-rabotu-v-ongudajskom-rajone
* ↑ https://www.lawmix.ru/zakonodatelstvo/1955751
# Bodaibó

Bodaibó (en rus Бодайбо) és una ciutat de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia.
Es troba a la vora del riu Vitim, a la seva confluència amb el riu Bodaibó, a 882 km al nord-est d'Irkutsk.
La vila es començà a construir a partir del 1961 per acollir el personal d'una fàbrica de paper i de cel·lulosa. Aconseguí l'estatus de ciutat el 1966.

## Vegeu també

* Esdeveniment de Bodaibó

## Enllaços externs

* (rus) Informació sobre Bodaibó
* (rus) Mapes topogràfics
# Bot salvavides

Un bot salvavides és un bot rígid o inflable dissenyat per salvar les vides de les persones en cas de problemes al mar. El terme s'aplica tant als bots que es mantenen en port o a prop d'aquest, usats per auxiliar a un vaixell que tingui problemes, així com els bots portats per vaixells més grans, que permeten al passatge i la tripulació escapar en cas d'emergència. El primer bot especialitzat a salvar vides va ser provat al riu Tyne el 29 de gener de 1790. Un exemple d'un bot salvavides primitiu és el Landguard Fort Lifeboat de 1821, dissenyat per Richard Hall Gower. Els bots salvavides inflables poden estar equipats amb ampolles de diòxid de carboni o bombes mecàniques per facilitar-ne ompliment. D'aquesta manera, un mecanisme infla ràpidament el bot, alhora que l'allibera del vaixell mare. Els avions comercials estan obligats a portar bots salvavides inflables en cas d'un amaratge d'emergència. També es tenen per casos d'emergència a les plataformes petrolieres i similars.

## Referències

* ↑ «http://www.british-history.ac.uk/report.aspx?compid=76304» (en anglès). british-history. [Consulta: 20 gener 2011].

## Vegeu també

* Pescant
* Coberta de bots
* Rai
# Bota (recipient)

* Aquest article tracta sobre el recipient. Si cerqueu el calçat, vegeu «Bota».
* No s'ha de confondre amb Bot (recipient).
Una bota és un recipient fet de fusta destinat a contenir begudes alcohòliques en general vins de criança i destil·lats. Les botes i els barrils són fets amb seccions circulars ovals i més llargues que amples. Les peces de fusta que formen una bota es diuen dogues i estan unides per cèrcols de fusta o de ferro.
Un barril és una bota de reduïdes dimensions en general amb una capacitat entre 7 i 150 litres. També s'anomenen, segons la seva capacitat: botall, barral, barraló, carretell, etc. Molt sovint els barrils que no s'utilitzen per a l'envelliment de begudes alcohòliques no són de fusta sinó d'altres materials com metall, làmina d'acer, alumini, acer inoxidable, plàstic de polietilè, etc. En canvi, si són més grans que un barril s'anomenen barrica, mig vaixell i pipa (de 200 a 500 litres) i vaixell (o bocoi), tona i tonell (de 500 a 700 litres).
Avui en dia en el món del vi s'utilitza majoritàriament la fusta de roure per envellir vins. La fusta de roure més apreciada és la del roure francès que, un cop tallada, ha madurat prop de dos anys abans de fabricar la bota. El roure americà també es fa servir, però com que és una espècie de roure diferent i no passa el termini de dos anys d'envelliment, no dona les mateixes característiques a la beguda alcohòlica. Antigament als Països Catalans s'utilitzava més aviat la fusta de castanyer.

## Algunes equivalències en volum de barrils

* El barril de cervesa equival a 31,5 galons, vora 119,24 litres
* El barril de petroli és una mesura de volum no estandarditzada però molt utilitzada com a referència de preus, que equival a 42 galons, prop de 159 litres.
* La bota de vi equivalia a 4 mallals o 64 porrons.

## Altres usos

Antigament, en el transport marítim s'usaven números de bótes com a concepte per tal de mesurar la capacitat o grandària d'una embarcació.
A les adoberies s'usen bótes per adobar les pells. Alguns exemples es poden veure al Museu de la Pell d'Igualada.

## Notes

* ↑ Fins a la reforma ortogràfica de 2016 (IEC) - 2018 (AVL) la paraula «bota» amb aquest significat portava accent diacrític (bota).

## Referències

* ↑ «bota²». Diccionari de la llengua catalana. IEC. [Consulta: 23 febrer 2018].
* 1 2 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 145, entrada: "bota". ISBN 84-297-3521-6.

## Bibliografia

* PLAZA ARQUÉ, Carme, "La vinya, la verema i el vi" a Espitllera, 33, (Montblanc, 1984), pp. 59-63.
* BRUCH I SALADA, M. LluIsa / PLAZA I ARQUÉ, Júlia, Vocabulari dels boters, CDCP Carrutxa, Reus, 1986.

## Vegeu també

* Odre
* Borbollador
* Bidó
# Bradley

«Bradley» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bradley (Dakota del Sud)
** Bradley (Virgínia de l'Oest)
** Bradley (Illinois)
** Bradley (Califòrnia)
** Bradley (Oklahoma)
** Bradley (Carolina del Sud)
** Bradley (Maine), població dels Estats Units a l'estat de Maine
** Bradley Beach, població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey
* Biografies:
** Bradley Adamonis (Providence, 1973), golfista professional estatunidenc
** Bradley Howard Friedel (1971, Lakewood, Ohio), futbolista internacional estatunidenc
** Bradley Wiggins (1980, Gant, Bèlgica), ciclista professional britànic
** Doug Bradley (Liverpool, Anglaterra, 1954), actor anglès
** Francis Herbert Bradley (Clapham, Surrey, 1846 - 1924), filòsof britànic
** Henry Bradley
** James Bradley (Sherborne, Gloucestershire, 1693 - 1762), astrònom anglès
** Michael Bradley (Princeton, Nova Jersey, 1987), futbolista estatunidenc
** Omar Bradley (1893 – 1981), militar estatunidenc
* Miscel·lània: Bradley Center, pavelló multiusos a la localitat americana de Milwaukee, Wisconsin