OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trillian

Trillian és un programari de missatgeria instantània creat per Cerulean Studios. Funciona amb el sistema operatiu Windows i permet connectar-se a moltes xarxes de missatgeria instantània, com AIM, ICQ, MSN Messenger, Yahoo! Messenger, IRC, Novell GroupWise Messenger, Apple Bonjour i XMPP/Jabber. El nom Trillian ve del personatge Trillian del llibre The Hitch Hiker's Guide to the Galaxy ('Guia galàctica per a autostopistes'), de Douglas Adams. A partir de la versió 3.0, Trillian fa servir la Wikipedia per buscar coses escrites per l'usuari fent servir l'Instant Lookup.

## Enllaços externs

* Web de Cerulean Studios/Trillian(en anglès)
* Trillian Anywhere (anglès)
* GoTrillian.com (anglès)
# Promeses incomplides

Promeses incomplides (títol original: The Proposition) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lesli Linka Glatter, estrenada l'any 1998. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Boston (Massachusetts) l'any 1935, Arthur Barret, estèril, contracta Roger, un jove estudiant de Harvard per fer un fill a la seva dona Eleanor. Després que Roger i el nen morin en estranyes circumstàncies, Eleanor s'acosta al pare McKinnon, arribat fa poc d'Anglaterra i que amaga un secret relacionat amb la família Barret. La seva relació, en principi amistosa, evoluciona.

## Repartiment

* Kenneth Branagh: pare Michael McKinnon
* Madeleine Stowe: Eleanor Barret
* William Hurt: Arthur Barret
* Robert Loggia: Hannibal Thurman
* Neil Patrick Harris: Roger Martin
* Blythe Danner: Syril Danning
* Bronia Wheeler: germana Mary Frances
* Ken Cheeseman: Wayne Fenton
* Jim Chiros: Timothy
* Josef Ordenar: pare Dryer
* Frank Tost: pare Frank Timothy
* David Byrd: doctor Jenkins

## Crítica

* Vigorós melodrama de factura clàssica, amb un calat tan literari i musical que es contempla amb la mateixa emoció amb que s'escolta una simfonia de Beethoven"

## Referències

* ↑ «Promeses incomplides». esadir.cat.
* ↑ «[http://www.nytimes.com/movie/review?res=9C0DE3DB163BF934A15750C0A96E958260 Movie Review - - FILM REVIEW; Take a Number, Please: One Very Busy Confessional - NYTimes.com]» (en anglès). [Consulta: 15 febrer 2018].
* ↑ Lacalle, José María «Promesas incumplidas». Cinemanía.
# Scinax garbei

Scinax garbei és una espècie de granota que es troba a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, el Perú, Veneçuela i, possiblement també, Guyana.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax garbei. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Kausambi

Kausambi (en hindi कौसाम्‍बि), també Kaushambi i Kosambi (en pali), és un districte del nord de l'estat d'Uttar Pradesh, amb capital a Manjhanpur; limita amb els districtes de Chitrakoot al sud, Pratapgarh al nord, Allahabad a l'est, i Fatehpur a l'est. L'antiga ciutat de Kausambī estava a la vora del Jamuna a uns 35 km al sud-oest d'Allahabad, en un llogaret avui anomenat Kosam.
Antigament fou una de les grans ciutats índies del període vèdic tardà fins al final de l'imperi Maurya, que va romandre ocupada fins al temps dels gupta. durant el període sunga (185 aC a 75 aC) va formar un regne vassall de la dinastia, però a la seva caiguda el regne de Kausambi o Vatsa es va independitzar i va formar un regne important encara que probablement efímer.
Kausambi figura de manera destacada en els relats de la vida de Siddharta Gautama. Les excavacions modernes les va autoritzar Sir Mortimer el 1948 i les va dirigir G. R. Sharma de la Universitat d'Allahabad, el 1949 i de 1951 a 1956 i va establir que va estar ocupada entre 390 aC i vers el 600 dC; era una ciutat fortificada de forma oblonga irregular amb almenys tres portes (est, oest i nord) doncs al sud l'erosió de l'aigua va esborrar tot rastre; la ciutat disposava de bastions, i almenys per tres costats estava rodejada d'un fossat; ocupava uns 6,5 km²; les restes de rajoles són importants i demostren una abundància d'estructures.

## Bibliografia

* W. H. Moreland i Atul Chandra Chatterjee, Historia de la India, Barcelona, Ed. Surco, 1964, DL 25.171-64, reg. B-147-64

## Enllaços externs

* http://dli.iiit.ac.in/cgi-bin/Browse/scripts/use_scripts/advnew/aui/bookreader_india/1.cgi?barcode=2020050016851 Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* http://www.palikanon.com/english/pali_names/ku/kosambii.htm
* http://kaushambhi.nic.in Arxivat 2016-05-13 a Wayback Machine.
# Paul Odlin

Paul Odlin (19 de setembre de 1978) és un ciclista neozelandès. Del seu palmarès destacapa el Campionat oceànic de contrarellotge i el de ruta, i el de Nova Zelanda de contrarellotge.

## Palmarès

* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de Wellington
* 2012
** 1r a l'UCI Oceania Tour
** Campió d'Oceania en ruta
** Campió de Nova Zelanda en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa del Tour de Nova Caledònia
* 2013
** Campió d'Oceania en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Hay River

Hay River és un poble dels Territoris del Nord-oest del Canadà. És la segona localitat de la regió pel que fa a nombre d'habitants.

## Característiques geogràfiques

Amb una població de 3.724 habitants, Hay River és el segon poble en importància dels Territoris del Nord-oest, immediatament per darrere de la seva capital i única ciutat, Yellowknife, que en té uns 19.200. Gairebé un 45% de la població de Hay River és aborigen, sobretot slave.
La comunitat ocupa una extensió de 133 km², a la riba sud del Gran Llac de l'Esclau, a la desembocadura del riu Hay. Aquest forma un delta, amb l'illa de Vale, on hi ha part del poble i l'aeroport i hi ha un segon nucli urbà, el més gran, a la riba oest del riu.
Hay River es considera un punt de partida per a endinsar-se en el nord del país. Actualment hi arriba, des del sud, una autopista transitable gairebé tot l'any i el seu port és força actiu tant en relació al trànsit de mercaderies cap al nord com pel que fa a la pesca. En determinades èpoques de l'any, és possible la navegació, al llarg del riu Mackenzie, fins a l'oceà Àrtic, a 1.700 km de distància. L'altre focus econòmic és el turisme.

## Història

Hi ha vestigis d'activitat humana a la zona des del 7000 aC. Es tractava d'un indret d'activitat pesquera estacional per als slave. Aquests van decidir, a partir de 1892, d'establir-hi residències permanents. Aquest fet va atraure l'any següent l'establiment d'una missió anglicana i, de mica en mica, es van anar creant establiments comercials. A la dècada de 1930 es van descobrir jaciments de pechblenda als voltants i això va suposar un creixement de la població i un interès en la necessitat de millors infraestructures de comunicació. L'autopista va estar llesta el 1948 i Hay River va esdevenir un port important per a embarcar mercaderies cap al nord. Des de 1964 també hi arribà el tren, convertint el poble en el punt més al nord de tot el continent americà connectat amb la xarxa continental de ferrocarril.

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament. (anglès)
# Culfreda

El Culfreda o pic de Culfreda (a França conegut com a Batoua) és una muntanya de 3.034 m d'altitud, amb una prominència de 604 m, que es troba al massís de Bachimala, entre Aragó i França. La cresta del Culfreda la formen els cims de la Punta de Cabalera o pic Cauarère (2.899 m), el Culfreda SO o pic de Batoua Occidental (3.034 m), el pic Central de Culfreda o Batoua Central (3.028 m) i el pic NE de Culfreda o Batoua Nord-Est (3.032 m).

## Coordenades

* Culfreda: 42° 42′ 42.05″ N, 0° 20′ 25.87″ E﻿ / ﻿42.7116806°N,0.3405194°E﻿ / 42.7116806; 0.3405194
* Pic Cauarére:
* Culfreda Central: 42° 42′ 39.23″ N, 0° 20′ 21.46″ E﻿ / ﻿42.7108972°N,0.3392944°E﻿ / 42.7108972; 0.3392944
* Culfreda NE: 42° 42′ 41.86″ N, 0° 20′ 27.46″ E﻿ / ﻿42.7116278°N,0.3409611°E﻿ / 42.7116278; 0.3409611

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Armengaud, André; Jolis, Agustí. Posets-Maladeta. 3a. ed.. Barcelona: Centre Excursionista de Catalunya, 1968 (Guies). DL B-29033-1968.
# Trillo

* Aquest article tracta sobre el municipi castellà. Si cerqueu el polític espanyol, vegeu «Federico Trillo-Figueroa Martínez-Conde».
Trillo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Està format per les pedanies de Azañón, Morillejo, La Puerta i Viana de Mondéjar. En aquest municipi hi ha la central nuclear de Trillo inaugurada l'any 1987, on l'empresa Siemens AG instal·là els equips elèctrics el 1984.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Província d'Hernando Siles

La província d'Hernando Siles és una de les 10 províncies del Departament de Chuquisaca a Bolívia. La seva capital és Monteagudo.
# LU-P-5303

La carretera LU-P-5303 és una via de la xarxa secundària de Galícia, gestionada per la Diputació de Lugo. Connecta la carretera LU-P-5301, situada en el nucli urbà de San Clodio en Ribas de Sil, amb la parròquia de Torbeo en el mateix municipi, estenent-se fins al límit provincial amb Orense en el municipi de Castro Caldelas. La longitud total d'aquesta carretera és de 16 km i 394 metres.

## Traçat

La carretera parteix de la carretera LU-P-5301 en el nucli urbà de San Clodio en Ribas de Sil. Després de 3 km s'endinsa en el nucli urbà de Rairos i comença a pujar un port de muntanya creuant els llogarets de Barreiros, Moreiras de Abaixo, San Lourenzo, Torbeo i As Pozas. Finalitza en el límit provincial amb Orense en el municipi de Castro Caldelas.

## Referències

* ↑ «Catálogo de la red viaria de la Diputación de Lugo». Diputación de Lugo, 01-10-2017. [Consulta: 22 octubre 2021].
# Scinax hayii

Scinax hayii és una espècie d'amfibi de la família dels hílids. És endèmica del Brasil. Els seus hàbitats naturals inclouen boscos tropicals o subtropicals secs i de baixa altitud, estatges montans secs, rius, aiguamolls d'aigua dolça, corrents intermitents d'aigua, pastures, àrees urbanes, zones prèviament boscoses ara molt degradades i estanys.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax hayii. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Director de cinema

El director de cinema o realitzador és l'encarregat de supervisar i conduir l'execució de les pel·lícules.
La consideració de la tasca d'un director ha variat al llarg de la història del cinema. A Hollywood des de la dècada dels 30 a la dels 50 del segle xx estaven sota contracte de les productores i tenien poc marge d'actuació, mentre en l'actualitat sovint es consideren els creadors essencials de la pel·lícula.
La feina de director de cinema fa servir tots els recursos humans, tècnics, dramàtics i artístics, inclou:
* Definir l'orientació artística general
* Analitzar i interpretar el programa del film (storyboard)
* La direcció de les interpretacions dels actors tant des del punt de vista tècnic (col·locació) com del dramàtic (emoció representada)
* L'organització i selecció dels escenaris
* Direcció dels mitjans tècnics (llum, enquadrament, etc.)
* Escollir equip tècnic i actors (només ocasionalment)
* Supervisió dels preparatius de producció
* Escollir localitzacions, escenografia i equipaments
* Direcció i supervisió de muntatges, banda sonora
* Processament del film fins a la còpia final.

## Preproducció

El guionista escriu o co-escriu el guió de la pel·lícula, a més, hi ha altres individus que aporten idees però el seu nom no es troba en els crèdits.
Generalment, serà el director qui realitzarà el guió tècnic: llista de plans, moviments de càmera, intencions del so... A més de les plantes de càmera i l'storyboard.
El director i l'ajudant de direcció han de visitar les localitzacions on es pretenen grabar les escenes i assajar amb els actors i actrius seleccionats.

## Producció (rodatge)

El director ha de decidir on es col·loquen les càmeres i dirigir els actors i actrius a cada moment del rodatge. Dirigeix la posada en escena i dona la seva aprovació a tots els aspectes del film: vestuari, maquillatge, il·luminació, decoració... I posar-se en contacte amb els diferents directors de les seccions cinematogràfiques.

## Postproducció

Alguns directors es dediquen al muntatge de la pel·lícula, encara que per norma general, hi ha una persona paral·lela encarregada de fer aquest treball. No obstant, el director el guiarà en aquest treball, que inclou la banda sonora, música, diàlegs, sons ambients...

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.202. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].

## Vegeu també

* Oscar al millor director
* Llista de directors de cinema
* Alan Smithee
* Direcció teatral
* Direcció (geometria)
# Partit per la Justícia i la Integració

Partit per la Justícia i la Integració (Partia për Drejtësi dhe Integrim) és un partit polític d'Albània, defensor dels drets dels albanesos de Çameria.

## Estatuts

El partit va ser format el 2004 i declara en els seus estatuts, que pertany al centredreta, que és la pàtria política per a la gran majoria dels Çams marginats pel règim comunista. Des de la desaparició de l'Estat de partit únic, el Çams sempre han posat la seva fe en els partits de centredreta i l'exercici dels seus drets amb Grècia. No obstant això, els Çams són plenament conscients que els polítics de Tirana, ja sigui demòcrates o socialistes, en realitat només se centren en la qüestió de Çameria durant les eleccions.

## Resultats

A les eleccions locals de 2007 va obtenir representació important a Saranda, Delvina, Konispol, Markat i Xarrë, i un dels millors representats a Vlorë o Fier. I a les eleccions legislatives albaneses de 2009 va obtenir un escó dins la coalició Aliança pels Canvis (Aleanca për Ndryshim), encapçalada pel Partit Democràtic d'Albània.

## Referències

* ↑ Vickers, Miranda. The Cham Issue - Albanian National & Property Claims in Greece. Document preparat per al Ministeri de Defensa britànic, Acadèmia de Defensa, 2002.
* ↑ Comissió Central d'Eleccions, resultats de 2007 www.cec.org.al Arxivat 2008-12-12 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-03-07 a Wayback Machine.
# Haxonita

L'haxonita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom de Howard James Axon (1924-1992), metal·lúrgic de la Universitat de Manchester, Anglaterra.

## Característiques

L'haxonita és un carbur de ferro i níquel, de fórmula química (Fe,Ni)$_{23}$C₆. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba com a plaques en forma de punta i com a pegats irregulars, d'aproximadament 1 mm, així com fent intercreixements intricats amb taenita, schreibersita i kamacita. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'haxonita pertany a «01.BA - Carburs» juntament amb els següents minerals: cohenita, isovita, tongbaïta, khamrabaevita, niobocarbur, tantalcarbur, qusongita i yarlongita.

## Formació i jaciments

Va ser descobert l'any 1971 en dos meteorits: un de 3 tones que va ser trobat l'any 1776 a Toluca (Xiquipilco, Mèxic) i un altre a Canyon Diablo (Arizona, Estats Units). També se n'ha trobat en diversos meteorits més, normalment en meteorits de ferro i en condrites carbonàcies. Sol trobar-se associada a altres minerals com: kamacita, taenita, schreibersita, cohenita, pentlandita o magnetita.

## Referències

* ↑ «Haxonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ Bevan, A., Ridley, N., & Sears, D. «Memorial for Howard James Axon (1924-1992)». Meteoritics. The SAO/NASA Astrophysics Data System, 27, 1992, pàg. 611.
* 1 2 «Haxonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Toluca meteorite, Jiquipilco (Xiquipilco), Mexico, Mexico» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Canyon Diablo meteorite, Meteor Crater and vicinity, Winslow, Coconino Co., Arizona, USA» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 gener 2016].
# Jean Mairet

Jean Mairet, també Jean de Mairet, (Besançon, 4 de gener de 1604 - ibídem, 31 de gener de 1686) va ser un dramaturg francès que va escriure tragèdies i comèdies.
Va estudiar al Collège des Grassins de París i als 16 anys va escriure la seva primera obra Chryséide et Arimand. El 1634, va escriure la seva obra mestra Sophonisbe, que va inaugurar la tragèdia clàssica francesa, i on va introduir la regla de les tres unitats de la que es va convertir un acèrrim defensor a partir d'una interpretació errònia de la Poètica d'Aristòtil. Durant la querella de Le Cid de Corneille es va convertir en un dels seus opositors més acarnissats. Mairet va redactar diferents pamflets contra Corneille que li van ser contestats en diverses ocasions. La querella no va finir ni amb la intervenció personal del cardenal Richelieu.
A la mort dels seus protectors (el duc de Montmorency i el comte de Belin), Mairet va deixar d'escriure peces de teatre. El 1652 va ser desterrat de París pel cardenal Mazzarino per haver sostingut discursos contraris al servei del rei.

## Obra dramàtica

* La Sylvie, tragi-comèdia pastoral, 1621.
* Chryséide et Arimand, tragi-comèdia, 1625.
* La Sylvanire, ou la Morte-vive, tragi-comèdia pastoral, 1630.
* Le Grand et Dernier Soliman, ou la Mort de Mustapha, tragèdia, 1637.
* Les Galanteries du duc d'Ossonne, viceroy de Naples, comèdia, 1632
* La Virginie, tragi-comèdia, 1632.
* Sophonisbe, tragèdia, 1634.
* Le Marc-Antoine, ou la Cléopatre, tragèdia, 1635.
* L'Athenaïs, ou la Fille sage, docte et vertueuse, tragi-comèdia, 1636.
* La Sidonie, tragi-comèdia heroica, 1637.
* L'Illustre Corsaire, tragi-comèdia, 1637.
* Le Roland furieux, tragi-comèdia, 1638

## Referències

* ↑ «Jean Mairet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Corneille, Pierre. Chief Plays of Corneille (en anglès). Princeton University Press, 2015, p. 3. ISBN 1400874971.
* ↑ Pradier, Jean-Marie. La Scène et la fabrique des corps: ethnoscénologie du spectacle vivant en Occident (Ve siècle av. J.-C.-XVIIIe siècle) (en francès). Presses univ. de Bordeaux, 2000, p. 221.
# Tuti (joc)

El tuti és un joc de cartes entre dos jugadors, anàleg a la bescambrilla, en què, als punts que ha guanyat cada jugador, s'afegeixen punts pel fet de reunir en el seu joc un rei i un cavall del mateix coll (40 punts si són de trumfo, i 20 punts si són d'un altre coll) i pel fet de guanyar la darrera basa (10 punts), i en què es pot guanyar la partida reunint els quatre reis o els quatre cavalls o fent capot o pèssim. Quan el jugador, en aquests joc, aplega els quatre reis o els quatre cavalls fa el tuti. A les Illes Balears, s'utilitza una baralla de 36 cartes (sense dosos ni vuits ni nous), que es reparteixen totes, i en el joc poden participar de dues a sis persones, encara que el més habitual, especialment en els tornejos que se solen organitzar en les festes de poble, sigui que el juguin quatre en parelles de dos.

## Referències

* ↑ «Tuti». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. [Consulta: 2 març 2023].
* ↑ «Tuti». Diccionari català-valencià-balear (DCVB). [Consulta: 2 març 2023].
* ↑ «Tuti». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. [Consulta: 2 març 2023].
* ↑ «Tuti». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. [Consulta: 2 març 2023].
# Microwave Journal

Microwave Journal (abreujat com MWJ), és una revista nord-americana. Es va establir el 1958 com una revista tècnica de la indústria que cobreix aplicacions de RF i microones per a enginyers i científics en exercici. Està indexat i resumit al Science Citation Index La revista impresa arriba a 50.000 lectors qualificats mensualment (impressió i distribució digital). Els articles de la revista són revisats pel seu comitè de revisió editorial per determinar l'impacte, la rellevància i la precisió, convertint-los en l'única revista de la indústria revisada per parells en aquest mercat. Va tenir un factor d'impacte de 0,35 el 2018 segons la llista de Web of Science Journal. També publica en xinès bimensualment arribant a 10.000 lectors a la Xina. El 2017, es va llançar una revista germana que cobreix aplicacions digitals d'alta velocitat anomenada Signal Integrity Journal. Ambdues revistes són gratuïtes per als subscriptors qualificats i tenen el suport dels anunciants.

## Referències

* ↑ «Microwave Journal» (en anglès). microwave-rf.com. [Consulta: 17 maig 2023].
* 1 2 3 «About Microwave Journal» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Web of Science Master Journal List» (en anglès). Clarivate Analytics. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Microwave Journal Magazine | www.rfmentor.com» (en anglès). www.rfmentor.com.
* ↑ «Microwave Journal Editorial Review Board» (en anglès). www.microwavejournal.com.
* ↑ «Web of Science Master Journal List» (en anglès). Web of Science Group, a Clarivate Analytics company.
# Sant Jaume de Viladrover

Sant Jaume de Viladrover és un dels nuclis de població que formen el municipi d'El Brull, a la comarca d'Osona. És a la plana osonenca a uns 600 metres d'altura i el 2018 tenia 83 habitants habitants que es dedicaven especialment a l'agricultura i a la ramaderia. Cal destacar l'església romànica de Sant Jaume, documentada el 1131.

## Referències

* ↑ «Extret del vissir d'ICC». ICGC. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «El Brull». Idescat. [Consulta: 21 abril 2019].
# I fuorilegge del matrimonio

I fuorilegge del matrimonio, estrenada internacionalment com Outlaws of Love, és una pel·lícula italiana de comèdia d'antologia del 1963. És la segona i darrera pel·lícula dirigida tant per Paolo i Vittorio Taviani com Valentino Orsini.
S'inspira en el projecte de llei presentat pel senador socialista Renato Luigi Sansone a l'aprovació de l'anomenat "petit divorci".

## Argument

La pel·lícula mostra la situació de cinc parelles a Itàlia l'any 1963 amb dificultats de conivència i de relació provocades per la inexistència d'una llei del divorci.

## Repartiment

* Ugo Tognazzi: Vasco Timballo
* Annie Girardot: Margherita
* Romolo Valli: Francesco
* Scilla Gabel: Wilma
* Marina Malfatti: Rosanna
* Enzo Robutti
* Gabriella Giorgelli

## Referències

* ↑ Vito Zagarrio. Utopisti, esagerati: il cinema di Paolo e Vittorio Taviani. Marsilio, 2004.
* ↑ Lino Micciché. Cinema italiano: gli anni '60 e oltre. Marsilio, 1995.
* ↑ Pier Marco De Santi. I film di Paolo e Vittorio Taviani. Gremese Editore, 1988.
* ↑ I fuorilegge del matrimonio a la Filmoteca de Catalunya

## Enllaços externs

* I fuorilegge del matrimonio a YouTube