OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Molins i Pascual

Pere Molins i Pascual (Almacelles, 15 de febrer de 1889 - Barcelona, 13 de gener de 1955) fou un futbolista català de les dècades de 1900 i 1910.

## Trajectòria

Jugador de començament de segle xx, que ocupava la posició de defensa. Començà a jugar al FC X / X Sporting Club entre 1906 i 1909, on guanyà tres cops el campionat de Catalunya. El club X es convertí en CD Espanyol, i Molins continuà formant part de l'equip, fins que el 1912 ingressà al FC Barcelona, per jugar-hi durant dues temporades més. Amb el Barça guanyà el Campionat de Catalunya, el d'Espanya i el dels Pirineus la temporada 1912-1913. Fou el primer jugador de les comarques de Lleida en jugar al Barça.
També fou un destacat atleta i submarinista. En atletisme va batre el rècord de Catalunya en les proves de llançament de disc i llançament de javelina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ La Publicidad (3 Agost 1914)
* ↑ «Rècords de Catalunya». FCA. Arxivat de l'original el 2013-05-02. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Rosa de Maurer

En geometria, el concepte de rosa de Maurer va ser introduït per Peter M. Maurer al seu article titulat Una Rosa és una Rosa... Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine.. Una rosa de Maurer consta de rectes que connecten un conjunt de punts damunt una corba rhodonea.

## Definició

Sia r = sin(nθ;) una rosa en el sistema de coordenades polar, on n és un enter positiu. La rosa té n pètals si n és senar, i 2 n pètals si n és parell.
Llavors es prenen 361 punts sobre la rosa:
    (sin(nk), k) (k = 0, d, 2d, 3d, ..., 360d),
on d és un enter positiu i els angles són en graus, no radians.
Una rosa de Maurer de la rosa r = sin(nθ;) consisteix en les 360 línies que successivament connecten els 361 punts. Així una rosa Maurer és una corba poligonal amb vèrtexs en una rosa.
Una rosa de Maurer es pot descriure com una ruta tancada al pla polar. Una persona que va passsejant comença un viatge de l'origen, (0, 0), i camina al llarg d'una línia recta fins al punt (sin(nd), d). Llavors, a la segona etapa del viatge, el camina al llarg d'una recta al pròxim punt, (sin(n·2 d), 2d), i així successivament. Finalment, a l'etapa final del viatge, camina al llarg d'una recta, de (sin(n·359 d), 359d) fins al punt final, (sin(n·360 d), 360d). La ruta sencera és la rosa Maurer de la rosa r = sin(nθ;). Una rosa Maurer és una corba tancada donat que el punt de partida, (0, 0) i el punt final, (sin(n·360 d), 360d), coincideixen.
La figura següent mostra l'evolució d'una rosa de Maurer (n = 2, d = 29° ).

## Imatges

Les següents són algunes roses de Maurer dibuixades amb diferents valors per a n i d:

## Codi Maple

A sota hi ha el codi en Maple per a dibuixar roses de Maurer (els diferents valors de n i d poden ser escollits per l'usuari):

## Referències

* Maurer, Peter M. «A Rose is a Rose...». The American Mathematical Monthly, 94, 7, August-September 1987, pàg. 631–645. Arxivat de l'original el 2012-01-19. DOI: 10.2307/2322215. JSTOR: 2322215 [Consulta: 11 desembre 2011].
* Weisstein, Eric W. «Interactive Demonstrations of Maurer roses». MathWorld. Wolfram.com.
# Craterocephalus marianae

Craterocephalus marianae és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7,5 cm de llargària màxima.

## Reproducció

El període de màxima activitat reproductora té lloc a principis de l'estació humida.

## Alimentació

Menja algues, microcrustacis, insectes aquàtics i detritus.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (12°S-14°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a la Terra d'Arnhem (el Territori del Nord, Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ivantsoff, W., Crowley, L. E. L. M. & Allen, G. R., 1987. Descriptions of three new species and one subspecies of freshwater hardyhead (Pisces: Atherinidae: Craterocephalus) from Australia. Records of the Western Australian Museum v. 13 (pt 2): 171-188.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN red list of threatened species. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya. xviii + 61 p. (amb 1 CD-ROM).
* UICN, 1994. 1994 IUCN red list of threatened animals. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Aksu

«Aksu» té aquests significats:
* Aksu (Xinjiang), ciutat i prefectura uigur a la regió autònoma de Xinjiang, a la República Popular de la Xina
* Aksu (Isparta), ciutat de la província d'Isparta al sud-oest de Turquia
* Aksu (Pavlodar), ciutat de la província de Pavlodar al Kazakhstan
* Aksu (Giresun), ciutat al districte de Dereli de la província de Giresun a Turquia
* Aksu (Antalya), ciutat de la província d'Antalya, a Turquia
* Aksu Deresi, rierol de la província de Giresun a Turquia
* Riu Aksu (Turquia), riu de la província d'Antalya a Turquia clàssicament anomenat el Cestrus.
* Riu Aksu (Kazakhstan), riu al Kazakhstan que flueix al llac Balkhash
* Rius Aksu (Tadjikistan), riu de Tadjikistan que neix com Aksu a Afganistan, però conegut a Tadjikistan com Murghab i a la part final com a Bartang
* Riu Aksu (Xinjiang), riu de la regió autònoma de Xinjiang, a la República Popular de la Xina
* Riu Aksu (turc) o Buh Meridional (ucraïnès), riu d'Ucraïna que desemboca a la mar Negra
# Molpàgores

Molpàgores (en llatí Molpagoras, en grec antic Μολπαγόρας) fou un orador i demagog de la ciutat de Cios a la costa de Bitínia.
Per la seva habilitat demagògica va aconseguir el poder suprem de l'estat de Cios. Polibi atribueix a aquest governant i als seus més propers col·laboradors, que la ciutat de Cios caigués en mans del rei Filip V de Macedònia l'any 202 aC. Titus Livi també en parla.

## Referències

* ↑ Molpagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1112
# Museu d'Orsay

El museu d'Orsay és un museu que es troba a París, França, dedicat a les arts plàstiques.
Va ser inaugurat l'any 1986, després de la remodelació de l'estació de ferrocarril d'Orsay, portada a terme per l'arquitecta Gae Aulenti. Ja el 1973 la direcció de Museus de França va concebre el projecte d'establir un museu en aquesta estació, que amenaçava pèrdues i en la qual es parlava de construir-hi un hotel. La decisió es va veure impulsada pel ressorgiment d'un interès pel segle xix, sent inscrita l'estació en l'inventari suplementari de Monuments Històrics el 8 de març de 1973. No obstant això, la decisió oficial de construir el museu no va arribar fins al consell de ministres del 20 d'octubre de 1977, pel que sembla presentada per iniciativa del mateix president, Valéry Giscard d'Estaing. La inauguració oficial es va produir l'1 de desembre de 1986, pel president de la República, François Mitterrand, obrint al públic el següent dia 9.

## Col·lecció

El museu alberga pintura impressionista i postimpressionista, escultura, arts decoratives, fotografia, cinema i arquitectura, obres totes elles pertanyents al fons del Museu del Louvre, que amb l'ordenació de col·leccions estatals el 1848 hi arribaren.
A Orsay podem trobar obres de Jean-François Millet ("L'Àngelus"), Ingres, Edouard Manet, Gustave Courbet, Eugène Delacroix, Claude Monet, Pierre-Auguste Renoir, Paul Gauguin, Vincent van Gogh, Antonio de La Gándara o François Pompon, entre molts altres.
Existeixen, a més de sales de pintura i escultura, altres dedicades a l'arquitectura, les arts decoratives (Art Nouveau i el moviment Arts & Crafts), o la fotografia (Nadar, Gustave Le Gray, Regnault, Shaw…)

## Obres més conegudes

Edgar Degas
* L'absenta
Paul Cézanne
* Els jugadors de cartes
Édouard Manet
* El dinar campestre
* Olympia
Auguste Renoir
* Ball al Moulin de la Galette
Vincent van Gogh
* Cel estelat sobre el Roine
* El dormitori de Van Gogh a Arle
* L'església d'Auvers-sur-Oise
* El doctor Paul Gachet
Gustave Courbet
* El taller del pintor
* Enterrament a Ornans
* L'origen del món
Paul Gauguin
* Dones de Tahití a la platja
William-Adolphe Bouguereau
* El naixement de Venus
Gustave Caillebotte
* Els rascadors de parquet
Henri Rousseau
* La Guerra
* Els jugadors de cartes
* El dinar campestre

## Referències

* ↑ «Musee d'Orsay | History, Art, & Facts» (en anglès). [Consulta: 29 abril 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Visita virtual
# Mentona

La mentona (nom IUPAC: 2-isopropil-5-metilciclohexanona) és un compost orgànic present a la naturalesa, amb la fórmula C$_{10}$H$_{18}$O. Presenta quatre estereoisòmers, dels quals el (2S,5R) o l-mentona és el més abundant a la natura. Es troba de forma minoritària en diversos olis essencials. La mentona s'utilitza en aromatitzants, perfums i cosmètics per la seva característica olor aromàtica i mentolada.

## Estructura i preparació

La 2-isopropil-5-metilciclohexanona té dos centres de carboni asimètrics, el que significa que pot tenir quatre estereoisòmers diferents: (2S,5S), (2R,5S), (2S,5R) i (2R,5R). Els estereoisòmers S,S i R,R tenen els grups metil i isopropil situats al mateix costat de l'anell ciclohexà: l'anomenada conformació cis. Aquests estereoisòmers s'anomenen isomentona. Els isòmers trans es diuen mentona. Com que l'isòmer (2S,5R) té rotació òptica negativa, s'anomena l-mentona o (-)-mentona. És la parella enantiomèrica de l'isòmer (2R,5S): (+)- o d-mentona. La mentona es pot convertir fàcilment en isomentona i viceversa mitjançant una reacció d'epimerització reversible mitjançant un intermedi enol, que canvia la direcció de la rotació òptica, de manera que la l-mentona es converteix en d-isomentona i la d-mentona es converteix en l-isomentona.
Al laboratori, es pot preparar l-mentona mitjançant l'oxidació del mentol amb dicromat acidificat. Si l'oxidació de l'àcid cròmic es realitza amb oxidant estequiomètric en presència d'èter dietílic com a co-dissolvent, un mètode introduït per H.C. Brown, s'evita en gran manera l'epimerització de la l-mentona a d-isomentona. Si la mentona i l'isomentona s'equilibren a temperatura ambient, el contingut d'isomentona arribarà al 29%. La l-mentona pura té un aroma net i intensament humit. Per contra, la d-isomentona té una nota «verda», els nivells elevats de la qual perjudiquen la qualitat de l'olor de la l-mentona.

## Referències

* ↑ Singh, G. Chemistry of terpenoids and carotenoids. Discovery Publishing House, 2007, p. 41. ISBN 9788183562799.
* ↑ Kirk-Othmer Chemical Technology of Cosmetics.. Wiley, 2012, p. 339. ISBN 9781118518908.
* ↑ Brown, Herbert Charles; Garg, Chandra P.; Liu, Kwang-Ting «Oxidation of secondary alcohols in diethyl ether with aqueous chromic acid. Convenient procedure for the preparation of ketones in high epimeric purity». The Journal of Organic Chemistry, 36, 3, 01-02-1971, pàg. 387–390. DOI: 10.1021/jo00802a005.
# Rosa de Jericó

«Rosa de Jericó» té aquests significats:

## Plantes (noms comuns)

* Anastatica, un gènere monotípic amb Anastatica hierochuntica
* Selaginella lepidophylla, una espècie del desert dins la família Selaginellaceae
* Pallenis hierochuntica, una espècie del gènere Pallenis notable per ser una planta de resurrecció
# Craterocephalus helenae

Craterocephalus helenae és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8 cm de llargària màxima (normalment, en fa 5,5).

## Alimentació

Menja principalment crustacis, insectes i llurs larves aquàtiques, i, en menor mesura, algues.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (15°S-16°S).

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Drysdale al nord de la regió de Kimberley (Austràlia Occidental), Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ivantsoff, W., Crowley, L. E. L. M. & Allen, G. R., 1987. Descriptions of three new species and one subspecies of freshwater hardyhead (Pisces: Atherinidae: Craterocephalus) from Australia. Records of the Western Australian Museum v. 13 (pt 2): 171-188.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Craterocephalus helenae» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN red list of threatened species. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya. xviii + 61 p. (amb 1 CD-ROM).
* UICN, 1994. 1994 IUCN red list of threatened animals. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Craterocephalus lentiginosus

Craterocephalus lentiginosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8 cm de llargària màxima (normalment, en fa 5,5).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (17°S-18°S).

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Upper Roe i el seu afluent Wyulda (regió de Kimberly, Austràlia Occidental, Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ivantsoff, W., Crowley, L. E. L. M. & Allen, G. R., 1987. Descriptions of three new species and one subspecies of freshwater hardyhead (Pisces: Atherinidae: Craterocephalus) from Australia. Records of the Western Australian Museum v. 13 (pt 2): 171-188.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Craterocephalus lentiginosus» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Morgan, D.L., M.G. Allen, P. Bedford i M. Horstman, 2004. Fish fauna of the Fritzoy river in the Kimberley region of Western Australia - including the Bunuba, Gooniyandi, Ngarinyin, Nyikina and Walmajarri Aboriginal names. Records of the Western Australian Museum 22:147-161.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN red list of threatened species. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya. xviii + 61 p. (amb 1 CD-ROM).
* UICN, 1994. 1994 IUCN red list of threatened animals. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Monestir de Kalenič

El monestir de Kalenić (en serbi:Манастир Каленић), és un monestir femení ortodox serbi situat al sud de Kragujevac, a la Sèrbia central. Està dedicat al culte de la Mare de Déu.

## Història

El Monestir de Kalenič va ser fundada per protovestiaris de Bogdan, la noblesa prominent del dèspota Stefan Lazarević. L'església del monestir, consagrada a l'Anunciació, és un gran exponent de l'Escola de Morava, igual que els monestirs de Ravanica, Lazarica i Ljubostinja, va ser construïda i pintada entre els anys 1407 i 1413. Després de repetits atacs otomans, el monestir va ser abandonat a finals del segle xvii. Restaurat el 1766, durant la rebel·lió contra els otomans (1788-1791), el monestir fou cremat. Els monjos van tornar cap al final del segle. El nou nàrtex fou erigit el 1806.

## Arquitectura i pintura

Segons els valors artístics, els monestirs es troben entre els monuments culturals més importants de Sèrbia. L'església de Moràvia, ricament decorada des de l'exterior, els frescos són una de les pintures que estan més ben conservades del segle xv.
La base del monestir és el trikonhos de tipus concís amb una sola cúpula; té un pany amb un cub cec. Es diu que Kalenič és el monestir d'estil moravià més robust, caracteritzat per la riquesa plàstica arquitectònica de la pedra i la pedra alterna i el tall dels maons. Pel que fa a la decoració de les parets i els frescos, motius comuns com les grans festes, la vida terrenal de Crist i els seus miracles, així com el cicle de la Verge apòcrifa de la Mare de Déu a la pedrera, en el qual hi ha un mecenes -els protovestiaris de Bogdan juntament amb l'esposa Milica i el seu germà Petar, s'apropen al dèspota Stefan.
Durant el període comprès entre 1928 i 1930, es va dur a terme una gran reconstrucció experta del monestir.

## Consells

El monestir se celebra tradicionalment cada any el parlament "Vaig passar a Levac, vaig passar a Šumadi", (serbi) „Прођох Левач, прођох Шумадију”, que està sota els auspicis del Ministeri de Cultura de la República de Sèrbia i del municipi de Rekovac.

## Referències

* ↑ Monestir de Kalenic (lloc de la eparquia de Šumadija)
* ↑ Завршен сабор Прођох Левач, прођох Шумадију- Радио ТВ Војводина, Приступљено 12. 4. 2013.
* ↑ Прођох Левач, прођох Шумадију « Глас КрагујевцаPlantilla:Мртва веза, Приступљено 12. 4. 2013.
* ↑ Arxivat 2015-09-26 a Wayback Machine. Прођох левач, прођох Шумадију | Српска Православна црква [Званични сајт], Приступљено 12. 4. 2013.
* ↑ Прођох Левач, прођох Шумадију“, od 30. jula do 07. avgusta 2011. godine « ТОС Arxivat 2011-09-17 a Wayback Machine., Приступљено 12. 4. 2013.

## Enllaços externs

* (serbi) Sobre el monestir en el lloc de l'església del monestir
* (serbi) El monestir de Kalenić, fundador del protovestiari Bogdan
* (serbi) El monestir Kalenić, construït en el període de 1407 a 1423
Nota: El text es va descarregar de http://www.znanje.org amb el permís de l'autor
# Peranakan

Els Peranakan, Baba-Nyonya (Baba-Nyonya: zh-Hant,峇峇娘惹), o xinesos dels estrets , són descendents dels primers immigrants xinesos instal·lat a les colònies britàniques de l'estret de Malaca Penang i Singapur.
Baba (zh-Hant, 峇 峇) és una paraula xinesa que significa "pare" i es refereix als homes. Nyonya ve del portuguès Donha "senyora", i es refereix a les dones.
El primers peranakan provenen dels matrimonis, a partir del segle xv, entre els comerciants xinesos i les dones malaies, birmanes o indoneses.
Els peranakan han adoptat parcialment costums malaies amb la finalitat d'integrar-se amb les comunitats locals. Durant el domini britànic, van adquirir una gran influència en les colònies d'ambdós costats de l'Estret fins a l'extrem de ser batejats els xinesos del Rei.
Avui dia, la seva identitat única tendeix a desaparèixer a poc a poc, amb l'adopció per part de les generacions més joves, d'una cultura xinesa més estandarditzada.
A l'illa de Java a Indonèsia, el terme Peranakan es refereix a les comunitats xineses mestisses locals de les ciutats del Pasisir (costa nord de l'illa). En el context d'Indonèsia, la seva individualitat es difumina indonesis encara més el destí del "Xinès" es van veure obligats, durant el règim de Suharto (1966-1998), a esborrar tot els rastres de particularisme.
Els xinesos baba i peranakan parlen una llengua criolla malaia, el "baba malai", una barreja d'anglès, malai i hokkien (un dialecte xinès).
Una exposició al Museu del Quai Branly, titulat "Els signes de la riquesa interior de Singapur" va estar dedicat a la cultura d'aquesta comunitat, des del 5 octubre de 2010 al 30 de gener de 2011. S'hi va mostrar l'estil de vida d'aquests immigrants presentant gran varietat d'objectes de finals del segle xx i començament del segle xx.

## Vegeu també

* Diàspora xinesa
* Antropologia

## Bibliografia

* Peranakan Cultura, AZ Guia, Singapur, Museu de les Civilitzacions d'Àsia, 2010. (Catàleg de l'exposició del Quai Branly).
# Dave Mackay

David Craig Mackay (14 de novembre de 1934 - 2 de març de 2015) fou un futbolista escocès de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció d'Escòcia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1958. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Heart of Midlothian, Tottenham Hotspur FC i Derby County FC.
Posteriorment fou entrenador a Swindon Town, Nottingham Forest FC o Derby County FC, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Dave Mackay: Dynamic footballer whose extraordinary will to win helped Tottenham to the League and FA Cup double». The Independent, 03-03-2015 [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ Dave Mackay and Martin Knight. The real Mackay : the Dave Mackay story, 2004. ISBN 1-84018-840-5.
* ↑ «Dave Mackay of Scotland, Hearts, Tottenham and Derby, dies aged 80». The Guardian, 02-03-2015 [Consulta: 3 març 2015].
* ↑ «Perfil a hugmansfootballers». Arxivat de l'original el 2018-09-09. [Consulta: 8 setembre 2018].
* ↑ «The forgotten story of ... Derby's second league title». The Guardian. [Consulta: 3 març 2015].
* ↑ Snow, Mat. «Dave Mackay: One-on-One». FourFourTwo, 01-05-2009. [Consulta: 3 març 2015].