OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Tambara

El districte de Tambara és un districte de Moçambic, situat a la província de Manica. Té una superfície de 4.316 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 42.581 habitants. Limita al nord amb els districtes de Mutarara i Moatize de la província de Tete, al nord-oest i oest amb el districte de Guro, al sud amb el districte de Macossa i a l'est amb el districte de Chemba de la província de Sofala.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Buzua, Nhacafula e Nhacolo), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Buzua:
** Marmanau
* Posto Administrativo de Nhacafula:
** Nhacafula
* Posto Administrativo de Nhacolo:
** Mafunda
** Nhacolo
** Sabeta

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Ana Carolina Ugarte

Ana Carolina Ugarte (Maturín, 7 de març de 1992) és una model i reina de bellesa veneçolana titular de Miss Món Veneçuela 2017, i qui va ser la representant d'aquest país en el Miss Món 2017.

## Biografia

Ugarte va néixer a Maturín, estat Monagas, el 7 de març de 1992.
El 2013, va participar en el Miss Veneçuela, representant al seu natal estat Monagas, on va competir amb altres 25 candidates representants de diversos estats de país. A la Gala Interactiva d'aquest concurs, va obtenir la banda de Miss Elegància.
Ugarte va fer estudis en Administració d'Empreses a la Universitat Gran Mariscal d'Ayacucho. Actualment s'exerceix en l'àrea administrativa de la Fundació Amics de l'Infant amb Càncer.

## Miss Món 2017

Des de 2013, la representant veneçolana per a participar al concurs Miss Món s'escollia al certamen Miss Món Veneçuela. No obstant això, el 2016 i 2017 aquest certamen no es va realitzar a causa de la crisi econòmica, política i social que afronta Veneçuela, per tal motiu, Osmel Sousa (President de l'Organització Miss Veneçuela) va decidir designar Ugarte (per mitjà d'un càsting intern a l'Organització Miss Veneçuela) com la representant del país a la 66a edició del certamen mundial, que es va dur a terme el 18 de novembre de 2017 a Sanya (Xina), on es va classificar en les 40 finalistes.

## Referències

* ↑ «Ana Carolina Ugarte será Venezuela en el Miss Mundo 2017» (en castellà). Miss Venezuela.
* ↑ «Ana Carolina Ugarte representará a Venezuela en el Miss Mundo 2017» (en castellà). El Universal. Arxivat de l'original el 2017-10-04 [Consulta: 25 agost 2020].
* ↑ «Ana Carolina Ugarte será Venezuela en el Miss Mundo 2017» (en castellà). Ultimas Noticias. Arxivat de l'original el 2017-12-07. [Consulta: 25 agost 2020].
# Numberblocks

Numberblocks és un programa de televisió animat britànic per a nens en edat preescolar que va debutar a CBeebies el 23 de gener de 2017. El programa va ser creat per Joe Elliot i produït per Alphablocks Ltd amb Blue Zoo. Va ser encarregat per la British Broadcasting Corporation, amb Larkshead Media i Learning Resources amb els drets de comercialització. S'ha doblat al català pel canal SX3.
L'espectacle segueix els Numberblocks, personatges fets de blocs que representen números. Viuen en un planeta fictici anomenat Numberland i s'embarquen en aventures relacionades amb conceptes matemàtics. El 2017, el programa va ser nominat per a un premi BAFTA en la categoria Aprenentatge.

## Referències

* ↑ «Blue Zoo Animation's 'Numberblocks' Launching on CBeebies» (en anglès). Animation World Network, 23-01-2017 [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ Milligan, Mercedes. «CBeebies Counts on 'Numberblocks'», 23-01-2017. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ CCMA. «Numberblocks». [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Nominations List for the British Academy Children's Awards in 2017» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Numberblocks - Lloc web oficial
# Lliga Beòcia

La Lliga Beòcia va ser una confederació de 15 ciutats-estat de Beòcia fundada cap al segle vii aC. Segons Pausànias, podria ser la continuació d'una Lliga Amficciònica més antiga. Els santuaris comuns eren el temple d'Atena Itònia, prop de Coronea, on es celebraven les festes anomenades Pambeòcies i el temple de Posidó a Onquestos.
Tucídides parla de set ciutats-estat independents que formaven la lliga: Tebes, Haliart, Coronea, Copes, Tèspies, Tànagra i Orcomen, i en algun moment o altre també en van formar part Antèdon, Lebadea, Hietos, Acrèfia, Còrsia, Tisbe i Queronea. Es creu que en el seu moment més important la formaven quinze ciutats lliures, i segurament el nombre va anar variant. Se sap que en algun moment se'n van separar Platea (Heròdot diu que l'any 519 aC) i Orcomen (l'any 395 aC, segons Xenofont), i altres ciutats que no eren de Beòcia es van unir a la lliga, com ara Larimna.
El fet més important va ser la seva victòria en la batalla de Leuctra al 371 aC on la lliga Beòcia sota el comandament d'Epaminondes va vèncer l'exèrcit espartà en camp obert.
A l'estiu de l'any 395 aC, estava organitzada en onze districtes que servien per a l'administració fiscal, política i militar. Per cadascuna d'aquestes circumscripcions es triava un beotarca, màxim càrrec militar dins de la Lliga. Els Beotarques formaven una corporació d'onze magistrats, elegits cadascun per un districte de la Lliga. Els personatges més famosos que van assolir la magistratura van ser Epaminondes i Pelòpides, que van portar a Tebes a un estatus hegemònic a meitats del segle iv aC. La Lliga Beòcia va ser dissolta després de la batalla de Queronea per Filip II de Macedònia l'any 338 aC i Tebes va ser destruïda per Alexandre el Gran. L'any 315 aC, Cassandre va restaurar la ciutat i Tebes va tornar a ser la capital de la lliga, però amb menys poders que anteriorment, fins que Quint Marci Filip la va dissoldre definitivament l'any 171 aC.

## Notes

* ↑ Tal com diu el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, IX, 34, 1
* ↑ Estrabó. Geografia, IX, 2, 23, 33
* ↑ Smith, William (ed.). «Boeotarches». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 3 juny 2024].
# Tinamú tataupà

El tinamú tataupà (Crypturellus tataupa) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que habita zones de selva i praderies del Perú, Bolívia, sud i est del Brasil, el Paraguai i nord de l'Argentina.
# La Rasa (Burics)

La Rasa és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa de Font Caneleta.
Neix a vessant sud del Tossal del Piu, al sud de la carretera LV-3002 poc abans de la cruïlla de la variant oest que mena al Miracle. Des del seu naixement pren la direcció cap al sud tot passant a tocar de les masies de Burics i Sorribes per la banda de llevant.

## Termes municipals que travessa

La Rasa transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós (Solsonès)

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de La Rasa està constituïda per 3 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.625 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de La Rasa transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Llanera full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Lummen

Lummen (en limburguès Leume) és un municipi belga de la província de Limburg a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Lummen, Linkhout i Meldert. Limita al nord-oest amb Diest, al nord amb Beringen, a l'oest amb Halen, a l'est amb Heusden-Zolder, al sud amb Herk-de-Stad i al sud-oest amb Hasselt.

## Evolució demogràfica

Font: Lokalestatistieken.be

## Habitants il·lustres

* Eric Vanderaerden: ciclista
* Marc Wauters: ciclista
# Kalanchoe laciniata

Kalanchoe laciniata és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un arbust perenne o bienal de 0,4 a 1,5 m d'alçada.
Les tiges són generalment simples, teretes, erectes, glabres per sota, més o menys pubescents per dalt, vermelloses.
Les fulles són peciolades, carnoses, verdes, glabres o sovint més o menys pubescents a l'anvers; pecíol aplanat, acanalat, eixamplat a la base o semi-amplexicaule, de 2 a 9 mm; làmina de forma molt variable, generalment composta o disgregada, 3-partita o 3-foliolada a 3 a 5-pinnatifida o pinnada, de vegades senceres; les fulles del mig majoritàriament 3-foliades o 3-partites, folíols ovats, lanceolats a lineals, punta atenuada, aguda, marges crenats, dentats, gruixudament serrats a laciniats; els segments de les fulles de 2 a 14 cm de llarg i de 2,5 a 8 cm d'ample.
Les inflorescències són corimboses o paniculades, cimes planes, de 40 a 60 cm, fina i densament glandular-pubescents, pedicels d'1 a 10 mm.
Les flors són erectes, poc pubescents-glandulars; tub de calze de 0,4 a 1,5 mm; sèpals triangulars-Ianceolats, oblongs-ovats, aguts, de 2,5 a 5 mm de llarg i de 1 a 2,5 mm d'ample, corol·la de color crema pàl·lid, taronja a rosa salmó; tub oblong-ampul·lós, de 9 a 11 mm; pètals oblongs a ovats-lanceolats, aguts, mucronats de 3 a 6 mm de larg i de 2 a 3,5 mm d'ample, estams inclosos.
K. laciniata és una espècie molt polimòrfica, sobretot pel que fa a la forma i mida de les fulles. És una mica similar a K. lanceolata i també s'assembla a K. crenata.

## Distribució

Planta molt estesa per l'est, centre i sud-oest d'Àfrica i la Península Aràbiga. La qüestió de la seva presència al Marroc deguda a una possible introducció antiga continua oberta a debat.
Creix en bosc obert, matolls i marges de matolls, etc., de 450 a 2000 m d'altitud.

## Taxonímia

Kalanchoe laciniata va ser descrita per Augustin Pyramus de Candolle (DC.) i publicada a Plantarum historia succulentarum 17: pl. 100. 1802.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
laciniata: epítet llatí que significa 'bruscament segmentat'.

### Sinonímia

* Cotyledon laciniata L.
* Kalanchoe acutifolia Haw.
* Kalanchoe aegyptiaca DC.
* Kalanchoe afzeliana Britten
* Kalanchoe alternans (Vahl) Pers.
* Kalanchoe angustifolia A. Rich.
* Kalanchoe brachycalyx A. Rich.
* Kalanchoe brasiliensis Cambess.
* Kalanchoe carnea N.E. Br.
* Kalanchoe ceratophylla Haw.
* Kalanchoe coccinea Welw. ex Oliv.
* Kalanchoe diversa N.E. Br.
* Kalanchoe floribunda Wight & Arn.
* Kalanchoe integra (Medik.) Kuntze
* Kalanchoe lentiginosa Cufod.
* Kalanchoe magnidens N.E. Br.
* Kalanchoe ndorensis Schweinf.
* Kalanchoe rosea Clarke
* Kalanchoe schweinfurthii Penzig
* Kalanchoe spathulata DC.
* Kalanchoe stenosiphon Britten
* Kalanchoe welitschii Britton

## Referències

* ↑ «Kalanchoe laciniata». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe laciniata (L.) DC. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2024].
* ↑ «Kalanchoe laciniata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Antoni I del Congo

António I Nvita a Nkanga va ser Manikongo del regne del Congo des de 1661 fins a la seva derrota i mort a la batalla de Mbwila el 29 d'octubre de 1665. Va ser elegit després de la mort del rei Garcia II. Igual que l'antic rei, António I perseguia una política exterior centrada en expulsar els portuguesos de la seva regió.
Sentint-se amenaçat pel retorn de Portugal a la frontera sud del Congo, António I va intentar renovar la guerra del Congo contra els portuguesos amb una nova aliança similar a la de la batalla de Kitombo. No podent confiar en l'ajuda holandesa, va enviar emissaris al Regne d'Espanya, però no va aconseguir una aliança. També va contactar amb els aliats ambundu del Congo a Matamba i els regnes semi-independents de Dembos i Mbwila.
Els portuguesos van aconseguir aquests plans i també van pressionar les reclamacions sobre la sobirania del petit regne de Mbwila. Quan va sorgir una disputa successòria entre el rei Mbwila (recolzat per Congo) i la seva tia (recolzada per Portugal), els rivals van arribar amb exèrcits per resoldre la disputa. A la batalla de Mbwila, els bakongo va patir la seva pitjor derrota militar, que va provocar la mort de centenars de guerrers inclòs el rei António que havia liderat un contingent de 400 guerrers a la batalla. El rei António I va ser decapitat durant o poc després de la batalla (el cap fou enterrat amb honors reials pels portuguesos) mentre que la corona i el ceptre van ser portats a Portugal com a trofeus.
El rei António va morir sense hereu aparent. Molts dels homes que havien pogut ocupar el seu lloc van morir o van ser capturats durant la batalla, inclòs el seu fill de set anys. La governant kanda de Kinlaza i l'oposada kanda Kimpanzu van lluitar furiosament pel tron causant una devastadora guerra civil. L'apogeu del regne del Congo es va acabar, i trigaria 40 anys en reunificar el regne.

## Referències

* ↑ The Origins and Early History of the Kingdom of Kongo, en International Journal of African Historical Studies, 34/1, 2001.
* ↑ Anne Hilton The Kingdom of Kongo Clarendon Press 1985 Fig 1 p.86 & Fig 2 p.132.
* ↑ Histoire de l'Afrique Noire sous la direction d'Hubert Deschamps Presses universitaires de France, Paris 1970, p. 382
# Number Seventeen

Number Seventeen és una pel·lícula britànica dirigida per Alfred Hitchcock, estrenada el 1932.

## Argument

Mitjanit. Un transeünt nota una estranya llum en el número 17 del carrer, es tracta d'una casa deshabitada, però la porta està oberta. Intrigat, entra i cau sobre un cadàver, però s'adona que a aquestes hores, hi ha més persones del que, paradoxalment, podria pensar. De fet, després troba un rodamón una mica boig, estranys "compradors" que venen a la porta, armats, i una bella jove que cau del cel. Per empitjorar les coses les coses el cadàver desapareix! La nit pot ser suficient per als protagonistes ...

## Notes

Aquesta és una de les primeres pel·lícules del Mestre a utilitzar la tècnica de MacGuffin, la marca registrada del realitzador: tema central de la història, objecte de l'atenció dels protagonistes, però el públic no li importa perquè són útils per a la trama. En aquest cas, és el collaret de diamants.

## Repartiment

* Anne Grey: Nora Brant
* Leon M. Lion: Ben
* John Stuart: el detectiu Barton
* Donald Calthrop: Brant
* Barry Jones: Henri Doyle
* Ann Casson: Rose Ackroyd
* Henry Caine: Mr. Ackroyd
* Garry Marsh: Sheldrake
* Herbert Langley: el guàrdia

## Al voltant de la pel·lícula

* Number Seventeen és l'última pel·lícula que Alfred Hitchcock rodarà per la British International Pictures.

## Enllaços externs

* Anàlisi
# Lliga Amficciònica

Una amficcionia o lliga amficciònica (del grec antic ἀμφικτυονεῖα, 'lliga de veïns') era una confederació de polis o pobles, inicialment amb una finalitat religiosa, i posteriorment també de naturalesa política.
Eren associacions de tribus veïnes, formades per regular les relacions mútues i per la protecció d'un temple o santuari comú, on es reunien els representants (amficcíons) de les tribus membres, per comerciar i per celebrar ritus religiosos i jocs. La unió religiosa, unida al veïnatge proper, implica, amb tota probabilitat, un cert grau d'afinitat familiar i cultural, que ajudava a constituir unions i confederacions entre les tribus. Segurament els seus membres consideraven que formaven part de la mateixa gran família.
L'Hexàpolis dòrica formada per sis ciutats, i la Lliga Jònica, que es va constituir després d'una guerra i va reunir dotze ciutats de Jònia, ja tenien una antiguitat considerable a mitjans del segle vii aC, quan apareixen en els registres escrits. La tradició feia Amficcíon, fill de Deucalió, el mític fundador de l'organització. Estrabó parla de diversos temples on es reunien els participants en diferents lligues, i anomena un temple de Posidó a prop de Calàuria, un assentament joni al golf Sarònic, que tenia com a membres les ciutats de Pràsies, Epidaure, Hermíona, Nàuplia, Egina i Orcomen. Pausànias, i també Estrabó, parlen de la lliga Beòcia que hi havia a Onquestos, a Beòcia, on es reunien els amfíccíons en un temple de Posidó. Les amarínties, un festival dedicat a Àrtemis que es celebrava a Amarint (Eubea), era també una amficcionia.
La més coneguda era la unió de dotze pobles grecs que periòdicament es reunien en un santuari, per celebrar en comú el festival de les Dèlies, descrit en els Himnes homèrics. Plutarc diu que la fundà Teseu. La Lliga Amficciònica tenia els temples comuns d'Apol·lo Piti a Delfos i el de Demèter a Antela, prop de Pilse. La Lliga era molt antiga, suposadament tant com el nom d'hel·lens (per això de vegades se l'anomena Lliga Hel·lènica, i hauria estat fundada, segons una altra versió, per Amficcíon, el fill de Deucalió i germà d'Hel·len, que era, segons la tradició, l'avantpassat comú dels hel·lens. La Lliga tenia un Consell compost pels hieromnèmons, designats per cada comunitat. Els dotze pobles designaven amb la següent regla els 24 membres d'aquest òrgan:
* 2 pitis de Delfos
* 2 tessalis
* 2 focis
* 2 doris (un d'Esparta i l'altre de la Dòrida)
* 2 jonis d'Atenes
* 2 beocis de Tebes
* 2 locris
* 2 aqueus de la Ftiòtida
* 2 magnesis
* 2 enians
* 2 melieus
* 2 perrebeus.

## Notes

* ↑ Segons diu el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 221. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Amphictyones». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21 desembre 2022].

## Vegeu també

* Koinon.
# Tombac

El tombac és un llautó que conté majoritàriament coure, Cu i un màxim d'un 20% de zinc, Zn, de color daurat, generalment emprat en bijuteria.
Tombak és un terme que deriva de tembaga, una paraula de l'indonesi que significa coure. Tembaga entrà en ús concomitant amb la colonització holandesa d'Indonèsia.

## Referències

* ↑ «Tombac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# La Rambla de les Flors (quadre de costums)

La Rambla de les Flors és un quadre de costums catalans en un acte i en vers, original de Serafí Pitarra, pseudònim de Frederic Soler i de Josep Serra, i amb música de Josep Teodor Vilar. Estrenat al teatre de Novetats de Barcelona, l'1 de juny de 1870.
L'acció té lloc -com no podia ser d'altra manera- a la Rambla de les Flors de Barcelona.

## Repartiment de l'estrena

* Roseta: Teresa vives
* Beleta: Enriqueta Alemany.
* Eloi: Ròmul Cuello
* Vicenç: Josep Riudebets.
* D. Adolfo: Eduard Mollà
* D. Ventura: Joaquim Roca.
* Bernat: Joan Llisas
* Un senyor: Francesc Casas.
# Tonkinomys daovantieni

Tonkinomys daovantieni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu al Vietnam i, possiblement, la Xina. Es tracta d'un animal majoritàriament nocturn que s'alimenta d'insectes. El seu hàbitat natural són les zones càrstiques. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del catedràtic vietnamita Dao Van Tien.

## Referències

* ↑ Laginha Pinto Correia, D. Tonkinomys daovantieni. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 98-99. ISBN 978-0801893049.
# Kalanchoe humilis

Kalanchoe humilis és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta perenne de poc creixement, amb fulles molt decoratives fortament marcades amb ratlles de color bordeus. Forma un petit arbust de 30 a 90 cm d'alçada (amb la inflorescència).
Les fulles s'amunteguen a l'extrem de la tija, formant rosetes obertes, les més baixes esteses i les superiors suberectes.
La tija, de 2 a 10 cm de llargada (fins a 20 cm de cultiu), sorgeix d'una base llenyosa de fins a 1 cm de gruix, sense ramificar o amb poques branques, de color porpra o lleugerament glauc.
Les fulles són subsèssils, d'uns 3 a 13 cm de llarg i de 2 a 6 cm d'ample, completament glabres, de color verd-grisós amb una lleugera pruïna glauca a banda i banda, fortament marcades amb taques i ratlles marrons, decussades, carnoses, rígides, obovades sovint subtruncades a la part alta dels marges sencers o a vegades obtusament crenats cap a l'àpex, cuneades a sota. Les fulles de les parts baixes de la planta cauen aviat.
La inflorescència amb panícula erecta i ramificada de 12 a 38 cm d'alçada des del centre de la roseta, molt àmplia, molt florífera i amb eix flexuós, amb pruïna glauca.
Les flors són petites, erectes o horitzontals, de color porpra mat a verd, no especialment decoratives. Floreixen a mitjans d'estiu.

## Distribució

Planta endèmica de Tanzània, Malawi (Mt. Mdima) i Moçambic (Sérra de Ribáuè, Mepáluè i riu Ruo). Creix entre les roques i les escletxes i a vegades en illes rocoses en cascades i ràpids. A 800 - 1400 m d'altitud.

## Taxonomia

Kalanchoe humilis va ser descrita per James Britten (Britten) i publicada a Flora of Tropical Africa. London. 2: 397. 1871.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
humilis: epítet llatí que significa 'de baix creixement'.

### Sinonímia

* Kalanchoe figueiredoi Croizat
* Kalanchoe prasina N.E.Br.

## Cultiu

És molt fàcil de cultivar i resistent a la sequera. També és fàcil de cuidar com a planta d'interior.
Necessita molt sol, tot i que prefereix una mica d'ombra. Prefereix les temperatures intermèdies a les càlides, però és resistent a -2 ° C durant períodes curts. Les flors no són gaire atractives i es poden eliminar.
Es propaga traient brots laterals de la base de la planta principal o mitjançant esqueixos de fulles i tiges.

## Referències

* ↑ «The Encyclopedia of Succulents». Llifle.
* ↑ «Kalanchoe humilis Britten». International Plant Names Index.
# Anne Haug

Anne Haug (Bayreuth, 20 de gener de 1983) és una esportista alemanya que va competir en triatló, guanyadora de dues medalles en el Campionat Mundial de Triatló, plata en 2012 i bronze en 2013.

## Palmarès internacional

Campionat del món :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2012 | Auckland ( Nova Zelanda) | 2 | Individual |
| 2013 | Londres ( Regne Unit) | 3 | Individual |

## Referències

* ↑ «Anne Haug» Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Anne Haug» en la pàg. web de la ITU (anglès)

## Enllaços externs

* Anne Haug's Website in German
# Novossossitli

Novossossitli (en rus: Новососитли) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 1.791 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ Село Ортатюбе на карте
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24.
* ↑ Село Кандаураул на карте
# Etrusc (poeta)

Etrusc, en llatí Etruscus, en grec antic Ἐτρουσκός, fou un poeta grec nascut a Messene, autor d'un epigrama inclòs a l'Antologia grega i del que no es coneix res de la seva vida. Marc Valeri Marcial (Martialis 6.83, 7.39-Z2) esmenta un Etrusc que fou desterrat en temps de Domicià, però no se sap si és la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Etruscus, Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).