OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diplotaxodon greenwoodi

Diplotaxodon greenwoodi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologi

Els adults poden assolir 24,7 cm de longitud.

## Alimentació

Menja cíclids petits.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 50-148 m de fondària al llac Malawi a l'Àfrica.

## Referències

* ↑ Stauffer, Jay R.; Phiri, Titus B.; Konings, Adrianus F. «Description of two deep-water fishes of the genus Diplotaxodon (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malaŵi, Africa» (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, 131, 1, 01-01-2018, pàg. 90–100. DOI: 10.2988/PBSW-D-17-00004. ISSN: 0006-324X.
* ↑ Turner, G.F.; Stauffer, J. R. «Three new deep water cichlid fishes of the genus Diplotaxodon from Lake Malawi, with a redescription of Diplotaxodon ecclesi». Ichthyological Exploration of Freshwaters, VIII, 3, 1988, pàg. 239-252. Arxivat de l'original el 2020-10-22 [Consulta: 20 desembre 2019]. Arxivat 2020-10-22 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Binohlan, Crispina B.; Musschoot, Tobias. «Diplotaxodon greenwoodi Stauffer & McKaye, 1986» (en anglès). FishBase.
* ↑ Turner, G. F., R. L. Robinson, P. W. Shaw i G. R. Carvalho. «Identification and biology of Diplotaxodon, Rhamphochromis and Pallidochromis». A: Snoeks, J. (ed.). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. El Paso, Texas: Cichlid Press, 2004, p. 198-251..
* 1 2 Turner et alii, 2004.

## Bibliografia

* Maréchal, C., 1991. Diplotaxodon]. p. 79. A:J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
# Salvador Quemades

Salvador Quemades fou un polític i sindicalista català. Treballava com a impressori el 1916 fou secretari del Sindicat d'Arts Gràfiques de la CNT a Barcelona. Formà part del Comitè de la CRTC que organitzà el Congrés de Sants de juny de 1918, on representà la societat de l'Art d'Imprimir. Va ser redactor de les declaracions finals i de la memòria del congrés. Després del Congrés va ser elegit tresorer del Comitè de la CRTC, càrrec que continuà desenvolupant fins al 1921. El març de 1919 presidí el míting de les Arenes de Barcelona, on es posà fi a la vaga de La Canadenca.
EL 1920 va formar part de la comissió de la CNT que es va desplaçar a Madrid a pactar amb la UGT la unitat d'acció amb Salvador Seguí i Evelio Boal. Va participar en la Conferència de Saragossa del juny de 1922, però posteriorment restà marginat del moviment llibertari, per la seva critica a l'apoliticisme i evolucionà cap al republicanisme. El 1934 formava part del Comitè d'Izquierda Republicana. En acabar la guerra civil espanyola es va exiliar i participà en el Govern republicà presidit per Claudio Sánchez Albornoz el 1959.
# Salado

«Salado» té aquests significats:
* Salado (comtat de Bell), concentració de població designada pel cens al comtat de Bell (Texas, EUA)
* Batalla del riu Saladovictòria aconseguida a la seva riba per la Corona de Castella sobre el Regne de Granada el 1340
* Cultura Salado o horitzó Salado, cultura humana que habitava en la Conca Tonto al sud-est d'Arizona a partir d'aproximadament 1150
* Estany Salado, llac a la capçalera de la vall Fosca, al Pallars Jussà, al nord-oest del poble de Capdella
* Ojos del Salado, estratovolcà a la frontera més septentrional entre Xile i l'Argentina
* Pic Salado, muntanya dins del terme municipal de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà
# Cécile Alduy

Cécile Alduy (Perpinyà, 1973) és una semiòloga i semiòtica nord-catalana. És filla del polític Jean-Paul Alduy i de Dominique Alduy, i neta de Paul Alduy.
És antiga alumna de l'École Normale Supérieure (L1994) i doctorada en lletres (2003). Ha estat professora de literatura francesa a la Universitat Stanford i investigadora associada al Centre de Recherches Politiques de Sciences Po (Cevipof). Especialista en autors del renaixement, en particular de Maurice Scève, també ha treballat en el camp de la semiòtica contemporània, principalment analitzant el discurs de les personalitats polítiques.
És membre de l'Observatoire des Radicalités Politiques de la Fundació Jean Jaurès. En 2017 va ingressar a l'Orde de les Arts i de les Lletres.

## Obres

A Marine Le Pen prise aux mots : Décryptage du nouveau discours frontiste, coescrit amb Stéphane Wahnich (éditions du Seuil, 2015), estudia el camp lèxic del Front Nacional, centrat sobre una normalització lingüística.
Amb Ce qu’ils disent vraiment : Décoder le discours des présidentiables (Seuil, 2017), Cécile Alduy continua el seu treball de desencriptació, aquesta vegada examinant la retòrica dels candidats per a les eleccions presidencials franceses de 2017. Pren nota, entre altres coses, que la paraula "persones" està absent dels discursos de Benoît Hamon i de Manuel Valls, que els diferencia de Jean-Luc Mélenchon. La puntuació més alta d'aquest últim en la primera ronda de les eleccions presidencials de 2017 li sembla a causa del seu posicionament "antisistema", però també i, especialment, dels efectes del "vot útil".
Els comentaris de François Fillon sobre l'afer Fillon el van portar a pronunciar les paraules "exageració", "sobredimatització" i "victimització".

## Referències

* ↑ Recherche sur archicubes.ens.fr.
* ↑ Notice de sa thèse sur sudoc.fr.
* ↑ «Observatoire des radicalités politiques».
* ↑ Cynthia Haven. «A chevalier moderne: Cécile Alduy raised to glory!». The Book Haven, décembre 2017. [Consulta: 5 novembre 2018].
* ↑ « Marine Le Pen normalise le discours du parti pour le rendre présentable », entretien avec Cécile Alduy sur 20minutes.fr, 19 février 2015.
* ↑ « Le mot "peuple" n'entre pas du tout dans le cadre de pensée des candidats », entretien avec Cécile Alduy sur 20minutes.fr, 25 janvier 2017.
* ↑ « Jean-Luc Mélenchon a clairement bénéficié du vote utile » sur 20minutes.fr, 24 avril 2017.
* ↑ « Fillon est dans une rhétorique de l'exagération, de la surdramatisation et de la victimisation », entretien avec Cécile Alduy sur 20minutes.fr, 2 mars 2017.

## Enllaços externs

* Cécile Alduy Arxivat 2018-12-11 a Wayback Machine., web de la universitat Stanford
* Entrevista amb Cécile Alduy sobre l'afer Dominique Strauss-Kahn, france24.com, 7 juin 2011
* « Marine Le Pen prise aux mots » a philomag.com, 2015
* Entretien avec Cécile Alduy a parismatch.com, 2015
# The Rise and Fall of an Olympic Village

The Rise and Fall of an Olympic Village fou un programa de televisió de la cadena Norsk Rikskringkasting de Noruega, que va ser la contribució d'aquest país al Festival de la televisió de Montreux (Suïssa) el 1994, on va obtenir la Rose d'Argent al millor programa d'humor. Va ser dirigit per Helge Lyngstad i representat pel trio d'humor KLM, format per Trond Kirkvaag, Knut Lystad i Lars Mjøen. Aquest "documental" mostrava com Noruega va aconseguir la candidatura per a organitzar els Jocs Olímpics d'hivern i els problemes que això comportava. Era narrat en anglès per Paul Chapman.

## Referències

* ↑ The Rise and Fall of an Olympic Village a themoviedb.org

## Enllaços externs

* (anglès) Programa sencer al web de la Norsk Rikskringkasting
# Microtus canicaudus

Microtus canicaudus és una espècie de talpó que viu a la vall de Willamette (Oregon).

## Referències

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Microtus canicaudus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès).
# Colibrí mango cuablau

El colibrí mango cuablau (Anthracothorax viridis) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) endèmic de Puerto Rico.

## Descripció

* Petit colibrí, amb una llargària de 11-14 cm i un pes de 7 g
* Adult amb cap i part superior verd esmeralda. Cua arrodonida de color blau-negrós metàl·lic. Blau-verdós metàl·lic per sota.
* Bec bastant llarg i lleugerament corbat de color negre. Potes negres.
* La femella té una petita taca blanca darrere de l'ull.
* Immadur amb cap i part posterior marrons.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos però també plantacions de cafè a les muntanyes del centre i oest de Puerto Rico. Rara a nivell de la costa.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ KL. Schuchmann i A. Bonan. (2018). Hummingbirds (Trochilidae).). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Diplotomodon horrificus

Diplotomodon horrificus és una espècie de dinosaure dubtosa de Nova Jersey. Es coneix només a partir d'una única dent trobada tant a la formació de Navesink com a la formació de Hornerstown, i data del Maastrichtià del Cretaci superior. Podria ser sinònima amb el driptosaure.
Joseph Leidy descrigué originalment la dent utilitzant el nom Tomodon, però ja s'havia fet servir per a una serp i el va canviar l'any 1868.

## Referències

* ↑ Molnar, (1990). "Problematic Theropoda: "Carnosaurs"." P. 306-317 in Weishampel et al. (editors), The Dinosauria. Berkeley: University of California Press.

## Enllaços externs

* The Theropod Database sobre Diplotomodon (anglès)
# Criolls de Barlavento

Criolls de Barlavento és el nom donat al conjunt de dialectes del Crioll capverdià, parlat en les illes de Barlavento. Comprèn els criolls de la Boa Vista, de Sal, de São Nicolau, de São Vicente i de Santo Antão.
Algunes característiques dels criolls de Sotavento:
* L'aspecte imperfectiu del passat és format col·locant la partícula del passat ~va lligada a l'actualitzador imperfectiu tâ: táva + V.. Obs: A São Nicolau, paral·lelament a la forma táva + V, també subsisteix la forma més antiga tá V+ba.
* El pronom personal per a segona persona del plural és b’sôt’.
* Les vocals àtones orals /i/ e /u/ desapareixen freqüentment. Ex.: c’mádr’ en comptes de cumádri «comadre», v’lúd’ en comptes de vilúdu «veludo», c’dí en comptes de cudí «responder», tch’gâ en comptes de tchigâ «chegar».
* Velarització del so /a/ tònic (oral o nasal) per a /ɔ/ en paraules acabades en /u/. Ex.: ólt’ en comptes de áltu «alto», cónd’ en comptes de cándu «quando», macóc’ en comptes de macácu «macaco». També en la conjugació pronominal: b’tó-b’ en comptes de botá-bu «atirar-te».
# Tony Rolt

Anthony Peter Roylance "Tony" Rolt va ser un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Rolt va néixer el 16 d'octubre del 1918 a Bordon, Hampshire. Va morir el 6 de febrer del 2008.
Fora de la F1 va ser un destacat militar, essent condecorat en diverses ocasions.

## A la F1

Va participar en la primera cursa de la història de la Fórmula 1, el GP de la Gran Bretanya disputat el 13 de maig del 1950, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, on va participar en aquesta única cursa.
Rolt va participar a dues edicions més del GP de Gran Bretanya puntuables pel campionat de la F1.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Punts |
| 1950 | ERA | ERA | Straight-6 | GBR Ret | MON | 500 | SUI | FRA | BEL | ITA | | | 0 |
| 1953 | RWRT | Connaught | Straight-4 | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | SUI | ITA | 0 |
| 1955 | RWRT | Connaught | Straight-4 | ARG | MON | 500 | BEL | HOL | GBR Ret | ITA | | | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Port de Sfax

El port de Sfax (àrab: ميناء صفاقس, mīnāʾ Ṣafāqus) és un port de Tunísia a la ciutat de Sfax, la segona del país, a la governació de Sfax.
El seu trànsit principal són el productes materials com els fosfats, la sal marina, els cereals, oli (372 empreses dedicades a l'oli estan establertes a la governació de Sfax i es produeixen 210.000 tones a l'any) i altres similars.
El 2006 va moure 4.572.747 tones quasi totes per exportació internacional, i van passar pel port 1.321 vaixells. El port té una profunditat de 10,5 metres. Els hangars i magatzems tenen una superfície de 23.700 m².
Està previst que en el futur pugui acollir creuers.
# Metralladora lleugera

Una metralladora lleugera (en anglès: Light Machine Gun) o fusell de metrallament, és una metralladora dissenyada per ser emprada per un únic soldat, amb assistent o sense, com a suport a la infanteria en la línia del front. La metralladora lleugera sol ser usada com una arma automàtica d'escamot.
Una metralladora lleugera pot ser identificada o per l'arma o per la seva funció tàctica. Es fa servir per disparar ràfagues curtes de 8 o 9 trets, generalment des d'un suport amb dues potes (bípode); un suport per a foc continu amb tres potes com és el trípode, tot i que aquesta és una característica de les metralladores mitjanes. Algunes metralladores, en particular les metralladores de propòsit general, poden ser desplegades tant com a metralladores lleugeres com a mitjanes. Com a regla general, si una metralladora és desplegada amb un bípode és una metralladora lleugera; i si ho és en un trípode és una metralladora mitjana, a menys que tingui un calibre de 12,7 mm o superior, llavors és una metralladora pesada. Les metralladores lleugeres modernes solen tenir un calibre menor, a més de ser armes més lleugeres i compactes, que les metralladores mitjanes.
Les metralladores lleugeres, com la Lewis nord-americana van ser introduïdes per primera vegada en la Primera Guerra Mundial per augmentar el poder de foc de la infanteria. Per fi de la Segona Guerra Mundial, les metralladores lleugeres generalment estaven sent desplegades en una escala d'una per secció o esquadra, i les esquadres d'infanteria moderna va emergir amb tàctiques basades en la utilització de les metralladores lleugeres.
És possible disparar una metralladora lleugera des del maluc o en moviment, però resulta poc precís, per això generalment es dispara des d'una posició estacionària fent servir un bípode. Moltes metralladores lleugeres antigues (com la Bren o el Fusell automàtic Browning Model 1918) eren alimentades mitjançant un carregador. Unes altres com la MG 34, podien ser alimentades mitjançant cinta o carregador. Les metralladores lleugeres modernes estan dissenyades per disparar més projectils de menor calibre i tendeixen a ser alimentades mitjançant carregador. Algunes, com la RPK soviètica/russa, són modificacions de dissenys de fusells d'assalt existents. Les adaptacions generalment inclouen un carregador de major capacitat, un canó més pesat per resistir el sobreescalfament, un mecanisme més robust per suportar el foc continu i un bípode. Altres metralladores lleugeres modernes, com la FN Minimi, ofereixen la possibilitat de fer servir una cinta de munició o un carregador d'un sol ús. Les metralladores lleugeres modernes de menor pes han permès ser desplegades a nivell d'esquadra.

## Vegeu també

* Metralladora
* Metralladora pesant
* Fusell metrallador
# Coll de les Maçanes

El Coll de les Maçanes és una collada situada a 1.095,4 m alt en el límit dels termes comunals de Costoja i Serrallonga, tpts dos de la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situat a l'extrem de ponent del terme de Costoja, al sud-oest del poble de Vila-roja, a la carena principal dels Pirineus, la que separa les conques de la Muga, al sud, i de la Quera, afluent del Tec. És a prop i a ponent del Coll Capellera, just al nord del Solà de les Maçanes.
En aquest coll hi ha la fita transfronterera número 524. És una creu a la cara quasi horitzontal d'una roca situada 10 metres a l'oest del punt més baix, i 8 metres al nord d'una cinglera quasi vertical.
En aquest punt la línia de frontera deixa la carena principal dels Pirineus, i torç cap al sud per tal d'anar a cercar la Muga. Gairebé al costat, a llevant, a la carena del Serrat de les Maçanes, hi ha la fita 525, a la carena principal; també és una creu gravada i pintada en una roca quasi vertical, a ran de terra, passat el Puig de les Maçanes. Les fites següents van marcant el límit fins a la Muga davallant muntanya avall en direcció sud-est.

## Referències

* ↑ El Coll de les Maçanes en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Mojones de los Pirineos.com». info@mojonesdelospirineos.com. [Consulta: 5 agost 2016].
# Josep Maria Claret i Rubira

Josep Maria Claret i Rubira (Girona, 1908-1988) fou un arquitecte i tractadista d'art català, arquitecte municipal de Maó i de Girona.
Nascut a Girona, es llicencià en arquitectura l'any 1934. Arribà a Maó l'any 1939, amb l'encàrrec de dirigir les obres per a la construcció del primer aeroport de Menorca, avui dia Aeroclub de Menorca. El mateix any és nomenat arquitecte municipal de Maó, portant a terme importants remodelacions del Nucli Antic, entre elles, la realització de la Costa de la Victòria (1951), coneguda popularment com a Costa de Ses Voltes.
El 1941 realitzà la conversió del Palau Mercadal en la Casa de Cultura de la Ciutat (Biblioteca pública de Maó). L'any 1953 veu convertit en realitat el projecte de l'Institut d'Ensenyança Mitjana de la ciutat.
Una de les obres més conegudes va ser la de l'Hotel Port-Mahón (1965): "El fet de la situació del solar mirant al Port em va donar la idea de realitzar un edifici que fos reflex de Sant Antoni", referint-se al conegut casat del lloc menorquí Sant Antoni situat al Port de Maó, on l'almirall Horatio Nelson va residir durant les estades a l'illa de Menorca.
Amb tot, l'aportació més important de Josep Maria Claret fou la realització l'any 1944, del Projecte de Reforma Interior i Eixampla de Maó, primer document urbanístic de la ciutat. Fet en uns anys d'eufòria expansionista, duplica la superfície de la ciutat, introduint com a novetat vies de circulació rodada als seus voltants.

## Bibliografia

* Fabre, Jaume «La casa Pla, esborrada del mapa» (en castellà). la Vanguardia, 13-12-2002, pàg. Vivir en Girona, pàg.2 [Consulta: 6 maig 2014].
* Gomila, J. J. Guia d'Arquitectura. Maó. Menorca.
* Pareta Marjanedas, Maria Mercè JOSEP CLARET : ARQUITECTURA I SOCIETAT
# Patria Mirabal

Aída Patria Mercedes Mirabal Reyes, més coneguda com a Patria Mirabal, (Salcedo, República Dominicana, 27 de febrer de 1924 - La Cumbre, entre Santiago i Puerto Plata, República Dominicana, 25 de novembre de 1960) fou una mecanògrafa i activista política dominicana. Fou una de les germanes assassinades pel dictador Rafael Leónidas Trujillo.

## Orígens

Nasqué a Salcedo el 27 de febrer de 1924, sent filla de Mercedes Reyes Camilo (Chea) i Enrique Mirabal Fernández, comerciant i terratinent. Fou anomenada "Patria" per haver nascut un 27 de febrer, data en la qual es commemora la independència de la República Dominicana. Artista per naturalesa, des de ben petita tingué afició per la pintura, en la qual es refugià en moments íntims i tràgics de la seva vida, creant obres de singular bellesa, tendresa i harmonia. Acabà els seus estudis d'ensenyament intermedi i es graduà en Dactilografia al Col·legi Inmaculada Concepción de la Vega, a la província de La Vega.
Als 17 anys es casà amb Pedro Antonio González, membre d'una prestigiosa i acomodada família de terratinents de la regió. D'aquesta unió nasqué: Nelson Enrique, Noris Mercedes, Raúl Ernesto i Juan Antonio, que morí cinc mesos després del naixement.

## Tirania

Per la seva participació en els esforços per derrocar al dictador Rafael Leónidas Trujillo, el govern posà en pública subhasta totes les seves pertinences campestres i confiscà la casa, així com les propietats de la família González Mirabal. No obstant això, seguí donant suport a la seva germana Minerva en els seus esforços contra el govern i Trujillo per tal de donar un futur digne als nens i nenes del país.
Conscient de la realitat en què vivia, exclamà: «Aquesta no és només una causa per a homes, sinó també per a dones…» i amb molt orgull «…No podem deixar que els nostres fills creixin en aquest règim corrupte i tirànic, hem de lluitar en contra seva, i jo estic disposada a donar-ho tot, fins i tot la meva vida si és necessari».

## Assassinat

El 25 de novembre de 1960 fou assassinada, al costat de les seves germanes Minerva i María Teresa, així com de Rufino de la Cruz Disla, el conductor del jeep en el qual viatjaven, prop del pont Marapica, a la carretera Santiago-Puerto Plata. Foren emboscades per agents del Servei d'Intel·ligència Militar (SIM) després de visitar els seus marits, tots dirigents del Moviment Revolucionari 14 de Juny, a la fortalesa de Puerto Plata, on es trobaren presos per sedició. Posteriorment foren conduïdes fins a una casa campestre de la comunitat de La Cumbre, on moriren assassinades a cops de pals i altres objectes contundents fins a causar-les la mort. Les seves restes es troben al Museu de les Germanes Mirabal, situat a la seva localitat natal.

## Referències

* ↑ «Patria, Minerva y María Teresa Mirabal Reyes» (en castellà). Marcano.com. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «Minerva Mirabal Reyes» (en castellà). Educando.edu.do, 01-11-2005. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «Las Hermanas Mirabal - The Mirabal Sisters» (en anglès). El-Bohio.com. Arxivat de l'original el 31 desembre 2011. [Consulta: 27 octubre 2019].
# Oxynoemacheilus simavicus

Oxynoemacheilus simavicus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Banarescu, P. & T. T. Nalbant. 1966. The 3rd Danish Expedition to central Asia. Zoological results 34. Cobitidae (Pisces) from Afghanistan and Iran. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn v. 129: 149-186, Pls. 19-21.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Stoumboudi, M.T., M. Kottelat i R. Barbieri 2006. The fishes of the inland waters of Lesbos Island, Greece. Ichthyol. Explor. Freshwaters 17(2):129-146.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.