OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monegal

Monegal és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba a la vora de la rasa de Sant Joan.

## Referències

* ↑ «Olius». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 597, 2003. Arxivat de l'original el 2024-01-26. [Consulta: 26 gener 2024].
# Pere Vicens (desambiguació)

«Pere Vicens» té aquests significats:
* Pere Vicenç, regent de la Generalitat de 1367 a 1369
* Pere Vicenç (abad), abad de Sant Quirze de Colera
* Pere Vicens i Rahola, medalla de Sant Jordi
# Keigo Higashi

Keigo Higashi (japonès: 東慶悟) (Kitakyūshū, 20 de juliol de 1990) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès als Jocs Olímpics d'estiu de 2012.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Pauline Vasseur

Pauline Vasseur (Lens, 5 de gener del 1988), de nom artístic Pauline, és una autora, compositora i intèrpret francesa.
El seu primer disc és Allo le monde (2008).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2015-11-24 a Wayback Machine. (francès)
* Pàgina personal a MySpace (anglès)
# Illa Flinders

Illa Flinders, en anglès: Flinders Island, és l'illa més gran del Furneaux Group, fa 1.367 km² i està al nord-est de Tasmània, a Austràlia.
L'illa Flinders va estar habitada com a mínim des de fa 35.000 anys, per aborígens australians que van passar des d'Austràlia pel pont de terra que hi havia en l'actual Bass Strait. Hi va romandre una població fins fa uns 4.500 anys però van morir tots per gana i set a conseqüència d'un episodi greu climàtic d'El Niño.
Va ser redescoberta pels europeus l'any 1773 pel navegant britànic Tobias Furneaux, commandant del HMS|Adventure|1771|6, vaixell de suport de James Cook en el seu segon viatge. El febrer de 1798 el navegant britànic Matthew Flinders va cartografiar-la.

## Referències

* ↑ Gazetteer of Australia |name=Flinders Island (TAS) |feature=TAS05352
* ↑ Hiscock, Peter, Archaeology of Ancient Australia, Londres i Nova York, Routledge, 2008, pp.140–141
# Jardí Zoològic de Berlín

El Jardí Zoològic de Berlín (Zoologischer Garten Berlin) és un dels zoos més grans d'Alemanya, i un dels més complets del món en nombre d'espècies animals.
Es troba al límit occidental del barri de Tiergarten, a prop del Kurfürstendamm i l'estació ferroviària de Zoologischer Garten.
Adjacent al zoo hi ha el gran parc del Tiergarten. A l'interior del zoo també hi ha molts jardins i petits llaquets. Al desembre del 2006, al parc hi nasqué l'os polar Knut, que ràpidament esdevingué una de les principals atraccions del zoo berlinès.

## Referències

* 1 2 «Zoologischer Garten Berlin». zoo-infos.de. Zoo-Infos.de. [Consulta: 5 setembre 2010].
* 1 2 3 «Zoo Berlin Tierstatistik 2010 (alemany)». zoo-berlin.de. Zoo Berlin. Arxivat de l'original el 2011-07-25. [Consulta: 18 febrer 2011].
* ↑ «EAZA Member Zoos & Aquariums». eaza.net. European Association of Zoos and Aquaria. Arxivat de l'original el 2013-11-12. [Consulta: 5 setembre 2010].
* ↑ «Zoos and Aquariums of the World». waza.org. WAZA. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 setembre 2010].
# Tyloperla attenuata

Tyloperla attenuata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Sivec & Stark, 1988. A: Sivec, Stark & Uchida. Synopsis of the world genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 16:14.
* ↑ Wu, C.F. & Claassen, 1934. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 9:118.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Sivec, 1988. A: Sivec, Stark & Uchida. Synopsis of the world genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 16.
* Stark P.B. & Sivec I., 2005. New species of Tyloperla (Plecoptera: Perlidae) from Vietnam and Thailand. Illiesia, 1(1):1-7.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Psychoda esakii

Psychoda esakii és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tokunaga, M., 1958. Japanese Psychodidae, IV. Descriptions and revision of Psychoda species. Philippine Journal of Science. 86:359-403.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Monegasc

El monegasc és el dialecte lígur que es parla al Principat de Mònaco. És una llengua romànica, considerada dialecte de la llengua lígur, pròxima al dialecte genovès però amb fortes influències de l'occità provençal. Aquest dialecte estava pràcticament extingit als anys 70, però l'ensenyament obligatori a les escoles de Mònaco a partir de 1976 n'ha fet augmentar el coneixement. Utilitza una ortografia basada en la de l'italià, amb alguns signes propis:
* La ü, que es pronuncia com la de l'alemany o la u francesa.
* La œ, que es pronuncia com aquest mateix dígraf en francès, una mena de e neutra.
* La ç, que es pronuncia com en català.
Fragment de l'himne de Mònaco:
[Des de sempre, sobre el nostre país / oneja al vent el mateix pavelló. / Des de sempre, els colors vermell i blanc / són l'emblema de la nostra llibertat. / Grans i petits l'han sempre respectat]
Cal tenir en compte, però, que sembla que el lígur no és l'única llengua pròpia de Mònaco, ja que en alguns dels seus barris es parlava occità mentre que en altres es parlava monegasc. Sembla que la llengua originària seria l'occità i el lígur hi hauria arribat a través de migracions. Tot i això, actualment l'occità no té cap mena de reconeixement oficial a Mònaco.

## Referències

* ↑ «Monegasc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sclerophrys maculata

Sclerophrys maculata és una espècie de gripau de la família dels bufònids. Va ser descrit com Bufo cinereus per Edward Hallowell el 1845, que el 1854 va canviar l'epítet en maculatus (‘tacat’). Amietophrynus kerinyagae i Bufo chudeaui son sinònims obsolets.
Les femelles mesuren entre 41 i 60 mm i els mascles 38 a 54 mm. Té una pell amb moltes berrugues. Tenen una protuberància que sobresurt marcada per sobre de cada ull.
Habita a Benín, Botswana, Burkina Faso, Camerun, Costa d'Ivori, Etiòpia, el Gabon, Ghana, Guinea equatorial, Guinea-Bissau, Libèria, Mali, Nigèria, Senegal, Sierra Leone i, possiblement a Togo. El seu hàbitat inclou boscos tropicals o subtropicals secs, sabanes i zones montanes seques, rius i regs, aiguamolls i estanys de 0 a 2050 metres d'altitud.
La Unió Internacional per la Conservació de la Natura l'ha classificat en la categoria de risc mínim d'extinció. Algunes poblacions nogensmenys es veuen afectades per la degradació ambiental, incloent el desenvolupament urbà i agrícola i la pèrdua de bosc.

## Referències

* ↑ Frost, Darrell L. «Sclerophrys maculata (Hallowell, 1854)» (en anglès). Amphibian Species of the World. American Museum of Natural History. [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ Hallowell, Edward «Description of new species of African reptiles». Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1844, pàg. 169–172. ISSN: 0097-3157.
* ↑ Hallowell, Edward «Remarks on the geographic distribution of reptiles, with descriptions of several species supposed to be new, and corrections of former papers». Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 7, 1854, pàg. 98–105Lllengua= anglès.
* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ Channing, A. Field guide to the frogs & other amphibians of Africa, 2019. ISBN 978-1-77584-512-6.
* ↑ Rödel, Marc-Oliver; Vredenburg, Vance T. «Sclerophrys maculata» (en anglès). AmphibiaWeb. University of California, Data incorrecta. [Consulta: 13 desembre 2022].
* 1 2 3 4 SSC Amphibian Specialist Group «Sclerophrys maculata» (en anglès). Llista vermella de l'UICN, 08-06-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t84519931a3018482.en.
# Districte de Jeseník

El districte de Jeseník - (txec) Okres Jeseník - és un districte de la regió d'Olomouc, a la República Txeca. La capital és Jeseník.

## Llista de municipis

Bělá pod Pradědem - Bernartice - Bílá Voda - Černá Voda - Česká Ves - Hradec-Nová Ves- Javorník - Jeseník - Kobylá nad Vidnavkou - Lipová-lázně - Mikulovice - Ostružná - Písečná - Skorošice - Stará Červená Voda - Supíkovice - Uhelná - Vápenná- Velká Kraš - Velké Kunětice - Vidnava - Vlčice - Zlaté Hory - Žulová
# Constantí de Rússia

Constantí de Rússia és el nom dels següents personatges:
* Constantí Pavlovitx de Rússia (1779 - 1831).
* Constantí de Rússia (gran duc de Rússia) (1827 - 1892).
* Constantí "KR" de Rússia (1858 - 1915), gran duc de Rússia.
* Constantí de Rússia (príncep), fill de Constantí "KR" de Rússia.
# Joe Arlauckas

Joseph John Arlauckas, més conegut com a Joe Arlauckas (Rochester (Nova York) el 20 de juliol de 1965), és un exjugador de bàsquet estatunidenc. Amb una alçada de 206 centímetres i 116 kg de pes, va formar parella amb Arvydas Sabonis al Reial Madrid que va guanyar la Copa d'Europa de bàsquet de 1995.
Tot i que és d'ascendència lituana, va rebutjar la possibilitat de jugar internacionalment amb aquest país bàltic. Té el rècord d'anotació en un partit d'Eurolliga, amb 63 punts davant la Buckler de Bolonya d'Arija Komazec, l'any 1996. És recordat per les seves grans esmaixades i pel seu poder d'anotació; va anotar més de 6.000 punts a la Lliga ACB.

## Col·legi

La seva etapa en el bàsquet de base es va desenvolupar al Thomas Jefferson High School de Rochester, Nova York.

## Universitat

Va competir en la NCAA amb la Universitat de Niàgara els quatre anys reglamentaris (temporades 1983-84, 1984-85, 1985-86, i 1986-87).

## Carrera professional

Després de passar per la Universitat de Niàgara, entrà al Draft de l'NBA del 1987, i fou elegit per Sacramento Kings en la quarta ronda. Aquí començà la seva carrera professional, que va acabar en la Lliga de bàsquet de Grècia l'any 2000.
* Sacramento Kings Estats Units: 1987-1988.
* Juventus Caserta Itàlia: 1988.
* Caja de Ronda Espanya: 1988-1990.
* Saski Baskonia Espanya: 1990-1993.
* Reial Madrid Espanya: 1993-1998.
* AEK Atenes Grècia: 1998-1999.
* Aris Salònica BC Grècia: 1999-2000.
Després de la seva retirada, ha treballat com a comentarista de ràdio i de televisió.

## Palmarès
### Títols de club

* 1 Copa d'Itàlia: 1988.
* 1 Lliga d'Espanya: 1994.
* 1 Copa d'Europa: 1995.
* 1 Eurocopa de la FIBA: 1997.

### Distincions individuals

* Gegant estranger de la lliga espanyola 1991-92
* Gegant estranger de la lliga espanyola 1992-93
* Gegant estranger de la lliga espanyola 1993-94
* MVP de la Copa del Rei (1993)

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica del jugador» (en castellà). Realmadrid.com. [Consulta: 16 març 2011].
* ↑ «Joe Arlauckas, los recuerdos del pelícano» (en castellà). Acb.com. Arxivat de l'original el 2015-04-07. [Consulta: 16 març 2011].
* ↑ «Historial de MVPs de la Copa del Rei de bàsquet» (en castellà). acb.com, 13-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-12. [Consulta: 16 març 2011].

## Enllaços externs

* «Fitxa del jugador» (en castellà). Acb.com. Arxivat de l'original el 2017-03-25. [Consulta: 16 març 2011].
* «Nota biogràfica» (en castellà). sangrefria.com. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2010. [Consulta: 16 març 2011].
* «Estadístiques d'Arlauckas a l'NBA» (en castellà). ultimatenba.com. [Consulta: 16 març 2011].
# Urmetazou

Urmetazou (Urmetazoa) és l'hipotètic darrer antecessor comú de tots els animals. Es creu que havia de ser marí. S'han fet 5 hipòtesis (hipòtesis placula, planula, gastraea, bilaterogastraea i phagocytella), sobre aquest tema però discriminar entre elles és difícil perquè les relacions entre els embrancaments animals no estan completament resoltes.
Els biòlegs consideren que els animals han evolucionat a partir d'eucariotes flagelats. Els seus parents més propers vius són els coanoflagel·lats. Els estudis moleculars posen els animals en un supergrup anomenat opistoconts, que també inclou els coanoflagel·lats, fongs i uns pocs protists paràsits.
# La Femme de Jean

La Femme de Jean és una pel·lícula dramàtica francesa del 1974 dirigida per Yannick Bellon i protagonitzada per France Lambiotte i Claude Rich.

## Sinopsi

Jean es divorcia de Nadine després de divuit anys de matrimoni. Quan Jean ha marxat, Nadine cau en un forat profund i es tanca totalment en si mateixa. El seu fill Remi, de 17 anys, la fa viatjar a París i reflexionar sobre ella mateixa. Nadine es retroba lentament i pren consciència de les seves habilitats, encara que les nits siguin especialment solitàries i els pensaments sobre el temps amb Jean continuïn conduint-la a fases depressives.
Per poder cuidar adequadament de Remi, Nadine busca feina i inicia la lluita per trobar el seu camí de retorn a la vida. Coneix a David, un enginyer que l'anima a començar a estudiar de nou. Ara Nadine finalment s'adona que és una personalitat capaç de ser independent del seu marit i de dirigir la seva pròpia la vida. Es torna a convertir en ella mateixa, Nadine, i ja no és només la dona de Jean.

## Repartiment

* France Lambiotte: Nadine
* Claude Rich: Jean
* Hippolyte Girardot: Rémi
* James Patrick Mitchell: David
* Tatiana Moukhine: Christine
* Regine Mazella

## Comentari

| « | Yannick Bellon tracta a través d'un cas exemplar una realitat contemporània, sense sectarisme, sense rebuig de l'home, amb una precisió que toca constantment. | » |

## Premis

Va formar part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1974, en la que va assolir bones crítiques i fou premiada amb una Conquilla de plata.

## Referències

* ↑ in : Le Petit Larousse des films, Paris, 2004.
* ↑ Béatrice Bottet in : Le Petit Larousse des films, Paris, 2004.
* ↑ Premis del 1974 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Penetración psicológica francesa y antiutopía alemana, ABC, 20 de setembre de 1974
# Payagpur

Payagpur fou un estat tributari protegit, una taluka d'Oudh, al districte de Bahraich governada per una dinastia Janwar iniciada per Prag Singh. Un descendent, Himmat Singh, fou reconegut raja hereditari el 1864; el seu successor fou Narpat Singh, mort el 1882, pujant al poder el seu fill Bhup Indra Bikram Singh. Els següents sobirans foren Bindeshwari Prasad Singh i Birendra Bikram Singh, el darrer sobirà, que després de l'abolició dels drets, va entregar les terres a l'estat el 1954.

## Referències

* ↑ «Genealogia de Henry Zhsoszynski». Arxivat de l'original el 2010-06-30. [Consulta: 6 gener 2010].
# Ekimtxan

Ekimtxan - Экимчан (rus) és un possiólok de la vora dreta del riu Selemdja, a l'óblast de l'Amur (Rússia). El 2018 tenia 1.033 habitants.
# Parc de l'Oest

El Parc de l'Oest (castellà: Parque del Oeste) és un parc municipal de València situat a l'oest de la ciutat, entre el camí Molí i l'avinguda de la Diputació, al barri de les Tres Forques. És, segons l'alcalde Joan Ribó, «un dels parcs més populars i estimats per la ciutadania».
Inaugurat en 1995, es construí on abans hi havia l'Antiga Caserna de l’Exèrcit de l’Aire, de la qual es conserva simbòlicament un avió reactor que s'exhibeix als visitants. D'acord amb el regidor Sergi Campillo, això responia a la necessitat d'espais verds del veïnat.
Hi ha una piscina a la vora de l'avinguda del Cid. També s'hi troben dos escenaris de fusta arran de terra enfront dels quals hom pot seure en llargs bancs de pedra. Allà es fan espectacles.
El març del 2018, com la majoria de parcs de València, va ser tancat provisionalment pel risc del vent. Això havia passat igualment el gener del 2010, per la possibilitat que les branques dels seus nombrosos arbres es trenquen i ferixen a la població.
El 2020, amb previsió de 6 mesos de durada, l'esplanada central fon remodelada amb un pressupost de 525.000 €. El pla era fer una remodelació progressiva de tot l'espai per la importància que té com a zona freqüentada. En total, això comportà 3 mesos addicionals de faena i 412.694 € d'inversió. En el procés, es feu més accessible per a gent major i persones amb mobilitat reduïda. També se plantaren 39 arbres nous.

## Referències

* ↑ «L'Alqueria de la Comtessa moderniza el Parc de l'Oest con 30.000 euros» (en castellà). Las Provincias, 11-06-2019. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ «València destina aquest any 4,7 milions d'euros a la remodelació i construcció de més de 40 jardins». 20minutos, 04-05-2021. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ «València obre la segona oficina de l'energia i en prepara una tercera a Torrefiel». Actualitat Valenciana, 21-12-2022. [Consulta: 4 juny 2023].
* 1 2 «L’Ajuntament de València invertirà 525.000 € en la remodelació de l’esplanada central del Parc de l’Oest». El Periòdic Valencià, 15-07-2020. [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ López Blesa, Tania. «Festes temàtiques nocturnes a la piscina del Parc de l'Oest de València». València Extra, 16-06-2022. [Consulta: 27 maig 2023].
* 1 2 «GALERÍA| Así ha quedado el Parque del Oeste de València tras una profunda remodelación» (en castellà). Official Press, 25-10-2021. [Consulta: 28 maig 2023].
* ↑ «El vent obliga a tancar tots els jardins de València, excepte el de Monfort, les Hespèrides i Vivers». Diari La Veu, 03-03-2018. [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ «Es tanquen els parcs de València com a mesura de prevenció pel fort vent». El Punt Avui, 14-01-2010. [Consulta: 27 maig 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Ajuntament de València sobre el parc
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Conill roquer de Jameson

El conill roquer de Jameson (Pronolagus randensis) és un lepòrid que viu únicament al continent africà, principalment a la part meridional del continent. Sud-àfrica en té una població, però només viu al nord-oest del país. Botswana també en té una i viu a les regions orientals del país. Es creu que o bé Zimbàbue o bé Namíbia tenen la població més gran de conills roquers de Jameson i es diu que viuen arreu del país.

## Referències

Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Urman

Urman (en rus: Урман) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 117 habitants. Pertany al districte de Beriózovka.

## Referències

* ↑ «Brod». GeoNames. [Consulta: 14 gener 2014].
# Puig Estraver

El Puig Estraver és una muntanya de 689 metres que es troba al municipi de Torrelles de Foix, a la comarca catalana de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Forcarà

La Forcarà o la Folcrà és una masia entre les poblacions de Sant Joan de les Abadesses i Sant Pau de Segúries (el Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

És una masia de grans dimensions, de planta rectangular, amb planta baixa, dos pisos i golfes. Té la teulada de dos vessants i presenta una façana, al sud, amb galeries de diferents proporcions a cada pis. Mentre a la planta baixa hi ha tres grans arcades que fan de porxada, al primer pis n'hi ha quatre, al segon també n'hi ha quatre de més esveltes i, finalment, dues a les golfes. Actualment la casa està dividida a l'interior en dos habitatges diferents: el dels amos i el dels masovers. A la part de llevant hi ha un cobert afegit, igual que a ponent.

## Història

Al setge de la Força de Girona, durant la Guerra Civil (1462-72), trobem un tal Martí Folcrà, defensor de la reina. La casa apareix als fogatges del 1479 i de 1515, malgrat que l'actual construcció dati del segle xvii, segons es desprèn d'una llinda descoberta fa poc (1697) i d'una de les bigues de la sala principal del primer pis (1674). La darrera gran reforma de la casa tingué lloc als anys 1960 i consistí a adequar els baixos com a garatges i adobar la façana sud. Actualment es troba en molt bon estat de conservació i és segona residència, al mateix temps que explotació agrícola i ramadera important.

## Referències

* 1 2 «MAS LA FOLCRÀ». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 abril 2019].
# Parc dels Aqüeductes

El Parc dels Aqüeductes (en italià, Parco degli Acquedotti) és un parc públic a Roma, Itàlia. És part del Parco Regionale dell'Appia Antica aproximadament 15 ha. El parc porta el nom pels aqüeductes que ho creuen, d'una banda pel Acqua Felice i que conté part de la Aqua Claudia i les restes de Vila delle Vignacce. Al parc s'arriba per les estacions del metro Lucio Sesto i Giulio Agricola (línia A).
Encara que està a sol 8 km del centre de Roma, el parc ha estat protegit de desenvolupament i conserva un aire rústic. Cap al sud i l'est del parc encara hi ha cultius i es troben ovelles pastando. En part a causa de la seva proximitat als estudis de cinema de Roma, en Cinecittà, el parc és sovint utilitzat com un lloc de rodatge. Potser l'escena més memorable és el tret de sortida de la Dolce Vita en el qual veiem una estàtua de Crist suspès d'un helicòpter que volava al llarg de la Aqua Claudia.

## Vegeu també

* Cisterna de la Basílica (Istanbul)
* Cisterna de Filoxè (Istanbul)
* Llista de cisternes romanes

## Enllaços externs

* ((italià)) Romacivica
* Photographs on Flickr
# Ekkehard d'Aura

Ekkehard d'Aura, en llatí: Ekkehardus Uraugiensis, (? – mort el 1126) fou un monjo benedictí i cronista, que participà en la croada del 1101.

## Biografia

El 1108 fou nomenat abat d'Aura, un monestir fundat per Otó de Bamberg, situat a Francònia, a la vora del riu Saale, a prop de Bad Kissingen, (Baviera). Va fer aportacions al Chronicon universale, obra iniciada per Frutolf de Michelsberg, afegint dades sobre la història d'Alemanya entre el 1098 i el 1125, durant el regnat de l'emperador Enric V del Sacre Imperi Romanogermànic, al qual donà suport en la controvèrsia sorgida amb el papa per la qüestió de les investidures. El 1101 marxà com a pelegrí amb la croada amb el grup comandat per Guillem IX d'Aquitània, Hug de Vermandois i el duc Güelf I de Baviera. En aquest viatge obtingué informació per al seu treball com a cronista, sobre l'escandalós tema de les persecucions de jueus a Renània que s'efectuaren durant la Primera Croada.

## Notes

* ↑ Vegeu: Emich de Flonheim

## Referències

* Lerner, Robert E. «Ekkerhard of Aura». A: Dictionary of the Middle Ages, volume 4, 1989, p. 417-418. ISBN 0-684-17024-8.
* McCarthy, T.J.H.. Chronicles of the Investiture Contest: Frutolf of Michelsberg and his continuators. Manchester Medieval Sources, 2014. ISBN 9780719084706.
* Robinson, James Harvey. Readings in European History: Volume I. Boston: Ginn and co., 1904, p. 316-318.

## Recursos externs

* Paul Hassall. «Ekkehard of Aura:Hierosolymita and World Chronicle». Fordham University, 1997.