OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gurdwara Karte Parwan de Kabul

La Gurdwara Karte Parwan de Kabul (en hindi: काबुल के गुरुद्वारा) es troba en el barri de Karte Parwan a Kabul, Afganistan i és una de les principals gurdwares de la regió. La paraula gurdwara significa l'entrada al guru, i és un lloc de culte pels sikhs. Abans hi havia milles de sikhs visquent a Kabul abans de la Revolució Saur de 1978 i de la Guerra afganèsa-soviètica de l'Afganistan. Molts sikhs van haver de fugir entre els refugiats afganesos, en els anys 1980 i 1990 a l'Índia i en el veí Pakistan. Després de la invasió per part de l'OTAN de l'Afganistan, a finals de 2001, alguns sikhs van decidir tornar al país afganès. A partir de 2008, s'estima que hi ha 2.500 ciutadans sikhs visquent a Afganistan.

## Referències

* ↑ Magnier, Mark. «No home for Afghanistan Sikhs», 25-07-2013. [Consulta: 27 December 2015].
* ↑ «Afghanistan's Sikhs feel alienated, pressured to leave : Neighbours, News», 10-06-2015. [Consulta: 27 December 2015].
* ↑ Sengupta, Pallavi. «Afghan-Sikhs count their days in Afghanistan», 12-06-2015. [Consulta: 27 December 2015].
* ↑ «Afghanistan's Sikhs feel alienated, pressured to leave», 10-06-2015. [Consulta: 27 December 2015].
# Chromis scotti

Chromis scotti és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llac de Babati

El llac de Babati és un llac de Tanzània conegut per la seva població d'hipopòtams. Les sequeres recents han portat a la caiguda del nombre d'exemplars d'aquest animal, causant preocupació als hotelers locals.

## Referències

* ↑ http://dailynews.co.tz/home/?n=6046&cat=home Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.eturbonews.com/13335/hotel-operators-lake-babati-concerned-over-drought Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine.
# Juan Panero

Juan Panero Torbado, més conegut com a Juan Panero, (Astorga, 1908 - Astorga, 7 d'agost de 1937) va ser un poeta astorgà. Fou el germà gran del també poeta Leopoldo Panero. Els temes de la seva obra sovint són de temàtica mística i amorosa, el seu estil es caracteritza pel classicisme i l'ús de mètrica llarga. És autor de Cantos del ofrecimiento (1936) i Presentimiento de la ausencia (obra pòstuma, 1940). Morí el 7 d'agost de 1937 a causa d'un accident de tràfic mentre viatjava de León a Astorga.

## Estil

La temàtica sobre les quals gira la poesia de Juan Panero segueix el binomi "amor-mort". El paisatge castellà pul·lula pels seus textos, però no en forma toponímica, sinó amb ple sentiment. L'emotivitat idealista amb que el poeta aborda el tema amorós va associada al recolliment i la solitud d'elevades mires; la realitat immediata se li queda petita.

## Referències

* ↑ «Las obras de Andreu Nin, Juan Panero o Emilio Mola pasan a dominio público» (en castellà). eldiario.es, 08-01-2018 [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ «Biografia de Juan Panero» (en castellà). [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ Matas Caballero, Juan; Martínez, José Enrique; Trabado Cabado, José Manuel. Nostalgia de una patria imposible (en castellà). Ediciones AKAL, 2005-03-10, p. 93. ISBN 9788446021599 [Consulta: 20 gener 2018].
* 1 2 Campal Fernández, José Luís «Juan Panero vuelve de la sombra». El Norte de Castilla, 02-04-2008 [Consulta: 20 gener 2018].
* ↑ Puerto, José Luis «Latir de Juan Panero» (en castellà). Astorga Redacción. Periódico digital de Astorga, Teleno, Tuerto y Órbigo, 14-06-2015 [Consulta: 20 gener 2018].
# Alfred Hamerlinck

Alfred Hamerlinck (Assenede, 27 de setembre de 1905 - Gant, 10 de juliol de 1993) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1927 i 1936.
Durant la seva carrera esportiva aconseguí més de 50 victòries, destacant dues etapes al Tour de França de 1931 i el Gran Premi Wolber de 1929.

## Palmarès

* 1927
** 1r al Gran Premi de Primer de maig d'Hoboken
** Vencedor d'una etapa al Circuit du Midi
* 1928
** Campió de Flandes Oriental
* 1929
** Campió de Flandes Oriental
** 1r al Gran Premi Wolber
** 1r a la Copa Sels
** 1r al Circuit de Dendre
* 1930
** 1r al Campionat de Flandes
** 1r a l'Anvers-Namur-Anvers
** 1r a la Brussel·les-Oostende
** 1r al Gran Premi de Wanze
* 1931
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França i portador del mallot groc per un dia
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bèlgica
** 1r al Circuit de París
** 1r al Gran Premi de St.Michel i vencedor de dues etapes
* 1932
** 1r al Circuit de les Regions Flamenques
** 1r al Gran Premi de Timbre Vert a Lier
** 1r al Gran Premi del Nord a Ertvelde
* 1933
** Campió de Flandes Oriental
** 1r al Gran Premi del Nord a Ertvelde
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
* 1934
** 1r al Critèrium d'Aalst
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
* 1935
** 1r a les Sis hores de Brussel·les

### Resultats al Tour de França

* 1931. Abandona (12a etapa). Vencedor de 2 etapes. Porta el mallot groc durant 1 etapa

## Referències

* ↑ «HAMERLINCK Alfred». [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ Palmarès d'Alfred Hamerlinck (francès)
# Llengua me'en

Me'en (anomenat també Mekan, Mie'en, Mieken, Meqan, Men) és una llengua niloticosahariana del grup súrmic, parlada al sud-est d'Etiòpia, pels me'en. Anteriorment, aquesta llengua utilitzava alfabet amhàric, però el 2007 es va adaptar l'alfabet llatí. Les variants dialectals inclouen el bodi (podi) i el tixena (texina, texenna).

## Descripció lingüística

Me'en és l'única llengua súrmica que té consonants ejectives. Existeixen algunes descripcions raonables de part de la seva gramàtica editades pel lingüista Hans-Georg Will, encara que el treball de Conti Rossini és menys confiable, ja que és el treball d'un no-lingüista.

## Referències

* Conti Rossini, Carlo. (1913). "I Mekan o Suro nell'Etiopia meridionale e il loro linguaggio." Rend. R. Acc. Lincei XXII (7-10): 397-463.
* Diehl, Achim and Hans-Georg Will. (2007). "Meˀen language." In Siegbert Uhlig (ed.), Encyclopaedia Aethiopica 3, 907-909. Wiesbaden: Harrassowitz Verlag.
* Will, Hans-Georg. 1989. "Sketch of Me'en grammar." In M. Lionel Bender (ed.), Topics in Nilo-Saharan linguistics, 129-50. Nilo-Saharan, 3. Hamburg: Helmut Buske.
* Will, Hans-Georg. 1998. "The Me'en verb system: Does Me'en have tenses?." In Gerrit J. Dimmendaal and Marco Last (eds.), Surmic languages and cultures, 437-58. Nilo-Saharan, 13. Cologne: R. Köppe

## Enllaços externs

* Vocabulari bàsic de me'en
* World Atlas of Language Structures information on Me'en
# 1696
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Barcelona: Publicació del Gazophylacium Catalano-Latinum, un diccionari català-llatí

### Resta del món
## Naixements
### Resta del món

* 5 de març - Venècia (el Vèneto, Itàlia): Giovanni Battista Tiepolo, pintor italià (m. 1770).
* 10 d'octubre - Guilin, Guangxi (Xina): Chen Hongmou, polític, acadèmic i polític xinès (m. 1771).

## Necrològiques
### Països Catalans

* 21 de gener, Benigànim, La Vall d'Albaida: Agnès de Benigànim, religiosa valenciana venerada com a beata per l'Església catòlica (n. 1625).
* Ripoll: Gispert d'Amat i Desbosc de Sant Vicenç, president de la Generalitat de Catalunya.

### Resta del món

* 11 de gener - Sault Ste. Marie (Canadà): Charles Albanel, missioner i sacerdot jesuïta.
* 17 d'abril - Castell de Grignan, França: Marquesa de Sévigné, escriptora francesa (n. 1626).
* 16 de maig - Madridː Marianna d'Àustria, arxiduquessa d'Àustria, reina consort de la Monarquia Hispànica i regent (n. 1634).
* 17 de juny - Palau de Wilanów, Varsòvia: Joan III Sobieski, rei de la Mancomunitat de Polònia-Lituània des de 1674 fins a la seva mort (n. 1629).
* 16 de setembre - Lieja (principat de Lieja): Lambert Pietkin, sacerdot i compositor.
* 3 d'octubre - Hangzhou (Xina): Prospero Intorcetta, jesuïta italià, missioner a la Xina (n. 1625).
* 21 de desembre - París: Louise Moillon, pintora francesa de l'època barroca, especialista en natures mortes (n. 1610).

## Referències

* ↑ Gombrich, E. H. (Ernst Hans), 1909-2001.. La historia del Arte. Madrid: Debate, 1997. ISBN 84-8306-044-2.
* ↑ Theobald, Ulrich. «www.chinaknowledge.de» (en anglès). [Consulta: 18 octubre 2020].
* ↑ Boluda, Juan Antonio «Dies de fervor cap a sor Josefa». Levante. El Mercantil Valenciano, 18·01·19.
* ↑ «Marie de Rabutin-Chantal, marquise de Sévigné» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Barrios Pintado, Feliciano. «Mariana de Austria». Real Academia de la Historia. [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «John III Sobieski | king of Poland» (en anglès). [Consulta: 16 juny 2020].
* ↑ Dehergne, Joseph «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973.
* ↑ «Louise Moillon» (en francès). Mr Expert. [Consulta: 9 novembre 2021].
# Montgilbert

Montgilbert és un municipi francès situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montgilbert era de 114 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 103 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 52 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 97 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 47 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 5 en tenien dues, 13 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montgilbert el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 2 |
| 2 | 80 a 84 | 1 |
| 1 | 75 a 79 | 1 |
| 1 | 70 a 74 | 3 |
| 2 | 65 a 69 | 1 |
| 1 | 60 a 64 | 5 |
| 4 | 55 a 59 | 2 |
| 3 | 50 a 54 | 2 |
| 2 | 45 a 49 | 3 |
| 5 | 40 a 44 | 2 |
| 2 | 35 a 39 | 0 |
| 3 | 30 a 34 | 2 |
| 2 | 25 a 29 | 3 |
| 2 | 20 a 24 | 2 |
| 4 | 15 a 19 | 1 |
| 3 | 10 a 14 | 0 |
| 1 | 5 a 9 | 2 |
| 3 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 71 persones, 58 eren actives i 13 eren inactives. De les 58 persones actives 53 estaven ocupades (32 homes i 21 dones) i 5 estaven aturades (5 dones i 5 dones). De les 13 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Montgilbert hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montgilbert a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montgilbert a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gremiatxi (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Gremiatxi».
Gremiatxi - Гремячий (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 41 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Codicil

Un codicil és un document jurídic hereditari de tipus complementari, previst en alguns ordenaments jurídics, que té els seus orígens en el dret romà.

## Dret romà

El codicil és un document al que es va reconèixer eficàcia jurídica en temps d'August. Es tractava d'un escrit que no havia de complir cap mena de formalitat, que s'estenia a manera de carta, i que contenia una o diverses disposicions de darrera voluntat, excepte la institució d'hereu o el desheretament. La figura del codicil, anava lligada estretament a la del fideïcomís, ja que aquest constituïa una successió lliure d'estar sotmesa a les normes civils i el codicil era el document, simple i senzill, en què s'ordenava el fideïcomís.

## Dret civil català

En dret civil català, i d'acord amb l'article 421-20 del Codi civil de Catalunya, és un document que cal que sigui atorgat amb les mateixes solemnitats externes que un testament, i pel qual l'atorgant:
* Disposa dels béns que s'ha reservat per a testar quan ha atorgat un heretament;
* Addiciona alguna cosa al testament que hagi atorgat prèviament;
* Reforma parcialment el testament que hagi atorgat prèviament; o bé
* Dicta disposicions successòries a càrrec dels seus hereus abintestat.
En el codicil no es pot instituir o excloure cap hereu, ni revocar el nomenament d'hereu fet anteriorment. Tampoc no es pot nomenar en un codicil un marmessor universal, ni ordenar substitucions o condicions, llevat que s'imposin als legataris.

## Referències

* 1 2 3 4 Iglesias, Juan. Derecho romano
* 1 2 3 Marian Gili Saldaña. Comentari a l'art. 421-20. A: Egea et al. : Comentari al Llibre Quart del Codi Civil de Catalunya, pàg. 241 i ss.

## Bibliografia

* Egea i Fernández, Joan (Director); Ferrer i Riba, Josep (Director); Alascio Carrasco, Laura (Coordinadora). Comentari al Llibre Quart del Codi Civil de Catalunya, relatiu a les successions. Vol. I. Barcelona: Atelier, Llibres jurídics, 2009.
* Iglesias, Juan. Derecho romano. Instituciones de derecho privado (en castellà). 6ª ed.. Barcelona: Ed. Ariel, 1972, pàgs. 663-665.
# José Manuel Medina Cañizares

José Manuel Medina Cañizares (1944) és un industrial i polític valencià, militant del Partit Popular de la Comunitat Valenciana (PPCV), alcalde d'Oriola (el Baix Segura) des de 1995 fins a 2007.
L'1 de maig de 2013, va ser condemnat pel delicte de prevaricació a set d'anys d'inhabilitació per a càrrec públic.

## Referències

* ↑ «Condenan al exalcalde Medina a siete años de inhabilitación por perder suelo público». Información, 01-05-2013.
* ↑ «Cuatro de los últimos siete alcaldes de Orihuela están imputados o condenados». El País, 02-05-2013.
* ↑ «El exalcalde de Orihuela recurrirá la sentencia que le inhabilita 7 años». Las Provincias, 02-05-2013.
* ↑ «Orihuela, la Sicilia valenciana». El País, 19-05-2013.
# Moronta

Moronta és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 162 | 147 | 129 | 119 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Abu-l-Abbàs an-Nabatí

Abu-l-Abbàs an-Nabatí, també conegut simplement com a an-Nabatí o com a Ibn ar-Rumiyya ('Fill de la cristiana') o encara com a al-Hàfidh ('Qui coneix l'Alcorà i la Tradició de memòria') (Sevilla, entre 1165 i 1172-Sevilla?, 1239 o 1240), va ser un botànic andalusí que aplicà l'observació i l'experimentació directa sobre les plantes.
Va ser professor del seu successor Ibn al-Baytar. Va fer excursions botàniques per la península Ibèrica, el nord d'Àfrica i Egipte, arribant fins a Síria i l'Iraq, i després tornà a l'Àndalus.
Va escriure l'obra Kitab ar-Rihla, que tracta de botànica, detallant entre altres la flora del mar Roig, però que s'ha perdut (només es coneix per les cites que en fa Ibn al-Baytar).
Altres obres seves tracten dels simples de Dioscòrides i un tractat de la composició de les medicines.

## Referències

* Muslimheritage.com Arxivat 2010-01-04 a Wayback Machine..
# Grup Democràtic de Periodistes

El Grup Democràtic de Periodistes va ser una organització per impulsar l'esperit democràtic enmig de la dictadura franquista. Es va crear l'abril de 1966, després de l'aparició del primer setmanari en català, el Tele/Estel, i un mes després de la Caputxinada. El grup de periodistes fundador estava format per Joan Anton Benach i Olivella, Josep Maria Cadena i Catalán, Lorenzo Contreras, Josep Faulí i Olivella, Antonio Figueruelo, Mateo Madridejos, Pere Pascual Piqué, Joan Pedret, Josep Pernau i Riu i Rafael Pradas.
El 1973 dos membres del Grup Democràtic van accedir a la junta directiva de l'Associació de la Premsa de Barcelona. Quan es va dissoldre, el 1976, comptava amb més de 100 militants, col·laboradors i simpatitzants. El Grup Democràtic va ser la llavor de l'actual Col·legi de Periodistes de Catalunya. Malgrat que eren una minoria, s'ha considerat que aquest grup amb les seves mobilitzacions i feina a les redaccions van afavorir el final del Franquisme.

## Referències

* 1 2 Jaume Guillamet. Història del periodisme: Notícies, periodistes i mitjans de comunicació. Universitat de València, 2003, p. 226–. ISBN 978-84-370-5677-7.
* ↑ Rafael Aracil Martí. Memòria de la transició a Espanya i a Catalunya. Edicions Universitat Barcelona, 2000, p. 356–357. ISBN 978-84-8338-117-5.
* 1 2 Roglan, Joaquim «Aprenents de demòcrates». Capçalera, 01-10-2016 [Consulta: 3 novembre 2016]. Arxivat 27 April 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-04-27. [Consulta: 3 novembre 2016].
* ↑ Palà, Roger «El Grup Democràtic de Periodistes 2.0». Media.cat, 21-11-2011 [Consulta: 3 novembre 2016].

## Bibliografia complementària

* Joaquim Roglan. El Grup Democràtic de Periodistes (1966-1976): crònica d'un periodisme esperançat. Col·legi de Periodistes de Catalunya, 1992. ISBN 978-84-604-2964-7.
# Montgiscard

Montgiscard (en occità Montgiscard) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.
# Colibrí presumit de Guerrero

El colibrí presumit de Guerrero (Lophornis brachylophus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita els boscos subtropicals de l'estat de Guerrero, al sud-oest de Mèxic.
# José Manuel Meca García

José Manuel Meca García (Águilas, 19 de gener de 1978) és un futbolista murcià, ja retirat, que ocupà la posició de davanter.

## Trajectòria

Format al planter del Reial Madrid, Meca va passar pels diferents equips inferiors del club madrileny, tot jugant a la Segona Divisió amb el Reial Madrid B. La temporada 98/99 va ser cedit a la Cultural Leonesa.
De nou a l'entitat del Santiago Bernabéu, el davanter debuta amb el primer equip a la campanya 99/00, tot jugant 10 partits i marcant un gol a la màxima categoria. Però, no va tenir continuïtat i va retornar al filial.
El 2001 recala a l'Elx CF, de Segona Divisió, on roman dues temporades i mitja (60 partits i 15 gols), per acabar la 03/04 amb el Racing de Ferrol, amb qui pujaria a la categoria d'argent. Amb els gallecs, a Segona, l'aportació del murcià va baixar a causa de les lesions.
Posteriorment, la seua carrera ha prosseguit per equips de Segona B, com el Real Jaén (05/06), la UD Lanzarote (06/07) i la Unió Deportiva Atlètica Gramenet (07/09).

## Enllaços externs

* Fitxa de Meca
# ELIPS: European Programme for Life and Physical Sciences in Space

El ELIPS - European Programme for Life and Physical Sciences in Space és un programa europeu per a l'estudi de les aplicacions de les ciències físiques i vives a l'espai a bord de l'Estació Espacial Internacional iniciat el 2001 i va ser destinat a cobrir activitats durant 5 anys. Aquest Programa de Microgravetat de l'Agència Espacial Europea (ESA) és un programa opcional, amb la participació actual de 15 estats membres de l'ESA. El programa ELIPS prepara i realitza investigacions en l'Estació Espacial Internacional, i altres plataformes de missions no tripulades com els coets sonda, in fundamental and applied life and physical sciences. L'ELIPS és la continuació dels anteriors programes de microgravetat europeus EMIR 1&2, i les instal·lacions de microgravetat Columbus, MFC.

## Referències

* ↑ ESA/PB-MG(2001)16, rev.3

## Enllaços externs

* ESA Human Spaceflight Research and Exploration
* ESA Human Spaceflight Research - Erasmus Centre Arxivat 2012-11-17 a Wayback Machine.
Agència Espacial Europea :
# Les Peres (Galliner)

Les Peres és un indret del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme d'Orcau, al Pallars Jussà.
El lloc és a l'extrem nord-oest del terme municipal, també a l'extrem nord-occidental de la vall de Montesquiu, a la riba esquerra de la Noguera Pallaresa, al pantà de Sant Antoni. És al vessant nord-oriental del Puig de Galliner, a l'esquerra del barranc de Rubiol. Al seu sud-oest hi ha la partida de les Feixes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Abu-l-Abbàs as-Siqil·lí

Abu-l-Abbàs as-Siqil·lí (en àrab Abū-l-'Abbās al-Siqillī) fou un general almohade d'origen sicilià enviat el 1185 a les Illes Orientals de l'Àndalus, que era el nom que rebien les Illes Balears en aquell moment, per a governar-les per sobre de l'emir local, Muhàmmad ibn Ishaq ibn Ghàniya.
El 1186 la manca d'autoritat de l'emir per les seves imposicions havia posat a tota la població en contra dels almohades i quan va desembarcar el germà de l'emir deposat, Abd-Al·lah ibn Ishaq ibn Ghàniya, els nobles i el poble se li van unir i va poder prendre el poder a Mallorca. Ibn Nayya, a Menorca, es va declarar a favor seu i Abu-l-Abbàs es va refugiar a Eivissa, illa que va conservar junt amb Formentera. L'any següent va fer una expedició a Menorca i va recuperar aquesta illa (vers 1188).

## Referències

* ↑ «Abu al-Abbas al-Siqilli». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. [Consulta: 4 juny 2024].
* ↑ «‘Abd Allāh ibn Isḥāq ibn Ġānīya». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 4 juny 2024].
# Grup Comunista Burkinès

El Grup Comunista Burkinès (en francès: Groupe Communiste Burkinabè) va ser un partit comunista de Burkina Faso. El GCB va sorgir com a escissió del Partit Comunista Revolucionari Voltaic el 1983, seguint el refús del PCRV de donar suport al govern revolucionari de Thomas Sankara.
El 1986 el GCB va signar una declaració, junt amb la Unió de Lluites Comunistes Reconstruïda, la Unió de Comunistes Burkinabesos i l'Organització Militar Revolucionària, fent una crida per la unitat revolucionària. En aquell temps el GCB ocupava un ministre en el govern, Watamou Lamien, Ministre d'Informació i Cultura.
El 1989 el GCB va deixar el govern, seguint el seu refús a unir-se amb l'ODP/MT. El GCB es va tornar clandestí. L'abril del 1989 es va partir en dues faccions, la liderada per Salif Diallo es va unir amb l'ODP/MT. L'altra, liderada per Jean-Marc Palm va esdevenir el Moviment per la Democràcia Socialista (MDS) el març del 1991.