OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Berzelianita

La berzelianita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser descoberta l'any 1832 a la mina Skrikerum, Valdemarsvik, Östergötland, Suècia, i va ser nomenada així en honor del seu descobridor, el químic suec Jöns Jakob Berzelius (1799-1848). Pertany al grup de la berzelianita-umangita. És una espècie també coneguda amb el nom de selenocuprita.

## Característiques

És un selenur simple de coure (Cu₂Se). Pot presentar impureses de plata i tal·li. Cristal·litza en el sistema cúbic. És dimorf de la bellidoita, un altre mineral d'igual fórmula química però que cristal·litza en el sistema cristal·lí tetragonal. El mineral és presentat en masses, dendrites o aurèoles, i mai en cristalls definibles.
Un estudi recent mostra l'existència d'una complexa sèrie de solució sòlida amb la digenita (Cu$_9$S₅), en la qual la substitució gradual del seleni per sofre va donant els diferents minerals de la sèrie.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la berzelianita pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, plata i/o or» juntament amb els següents minerals: calcocita, djurleita, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaita, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació i jaciments

Apareix al costat d'altres minerals selenurs en vetes d'alteració hidrotermal que travessen roca dolomítica, de vegades en menes de ferro, o en vetes de calcita travessant roques serpentinites. També s'ha trobat en dipòsits d'ortoclasa - quars - or a Sumatra.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: eucairita, clausthalita, tiemannita, umangita, klockmannita, aguilarita, crookesita, athabascaita, stromeyerita, polibasita, pearceïta, or, uraninita, pirita, marcassita o calcita.

## Referències

* ↑ «Berzelianite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Berzelianite-Umangite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 març 2014].
* ↑ «0084122.xml Berzelianita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pirard, C.; Hatert, F. «The sulfides and selenides of the Musonoi Mine, Kolwezi, Katanga, Democratic Republic of Congo» (en anglès). Canadian Mineralogist, 46, 2008, pàg. 219-231.
# European Science Foundation

La Fundació Europea de la Ciència (En (anglès) European Science Foundation, les sigles del qual són ESF) és una associació composta per 72 organitzacions dedicades a la investigació científica en 30 països d'Europa. És una organització independent, no governamental, sense ànim de lucre que facilita la cooperació i la col·laboració en la investigació i desenvolupament a Europa, la política de la ciència europea i l'estratègia de la ciència. Va ser establerta el 1974. Les oficines del FSE són a Estrasburg, França (seu), i a Brussel·les i Oostende, Bèlgica.
Les organitzacions membres del FSE realitzen tasques d'investigació i finançament de recerca acadèmica, organitzacions i societats científiques de tot Europa. En conjunt, representen un finançament anual de prop de 25 € mil milions.
La Fundació Europea de la Ciència concedeix cada any el Premi Europeu Latsis

## Activitats

El FSE proporciona una plataforma per a la prospectiva i la creació de xarxes de recerca a nivell europeu i mundial per les organitzacions membres del FSE. Les activitats del FSE s'organitzen al voltant de tres bases d'operacions: estratègia, la sinergia i la gestió. D'acord amb el seu pla estratègic i la missió, la Fundació Europea de la Ciència porta a terme programes d'estudis de prospectiva de la ciència, els programes per millorar la sinergia ciència, com els programes de xarxes d'investigació i projectes de col·laboració de recerca per als científics europeus, i les activitats dedicades a la gestió de la ciència, com la prestació de serveis administratius a independent comitès científics i altres organitzacions.

## Directors de la ESF

* 1974-1979 Lord Flowers
* 1980-1984 Hubert Curien
* 1985-1990 Eugen Seibold
* 1991-1993 Umberto Colombo
* 1994-1999 Sir Dai Rees
* 2000-2005 Reinders van Duinen
* 2006-2007 Ian Halliday
* 2007 John Marks
* 2008–2011 Marja Makarow
* 2012- Martin Hynes

## Referències

* ↑ «Professor Marja Makarow becomes new CEO for the European Science Foundation». ESF, 03-01-2008. Arxivat de l'original el 2008-05-09. [Consulta: 29 abril 2008].
* ↑ Marja Makarow, chief executive, European Science Foundation, Strasbourg, France, Nature 452, 1030 (23 April 2008)
* ↑ «The European Science Foundation elects Pär Omling as new President at its Assembly, Martin Hynes appointed as new Chief Executive». ESF, 24-11-2011. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* European Science Foundation (anglès)
# Ben Gardane

Ben Gardane o Ben Guerdane (àrab: بنقردان, Binqardān o بن ڤردان, Bin Qardān, pronunciat localment Ben Gardān) és una ciutat del sud de Tunísia, a la governació de Médenine. La seva població era de 79.912 habitants, el 2014. És seu també d'una delegació amb una població de 79.912 habitants (2014).

## Economia

Destaca el seu mercat de productes vinguts de Líbia, essent el més popular la gasolina, que el govern tunisià tolera que es vengui, ja que és de bona qualitat i baix preu. És la darrera gran ciutat abans de la frontera. Té molt proper el port d'El Morchidia i el jaciment arqueològic de Henchir Mastoura. A la delegació hi viuen més de 15.000 dromedaris.

## Administració

És el centre de la la delegació o mutamadiyya, amb codi geogràfic 52 54 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en dotze sectors o imades:
* Ben Guerdane Nord (52 54 51)
* Ben Guerdane Sud (52 54 52)
* Essayah (52 54 53)
* Jamila (52 54 54)
* El Mâamerat (52 54 55)
* El Amria (52 54 56)
* Ettabaï (52 54 57)
* Ourasnia (52 54 58)
* Jallel (52 54 59)
* Neffatia (52 54 60)
* Chahbania (52 54 61)
* Chareb Errajel (52 54 62)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 52 13.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 116-119. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 159-160. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Bolívar (Uruguai)

Bolívar és un poble de l'Uruguai ubicat al nord-est del departament de Canelones, 75 quilòmetres al nord de Montevideo, sobre la ruta nacional 7.

## Geografia

Es troba a una altitud aproximada de 54 metres sobre el nivell del mar i rep el seu nom en honor d'un dels màxims pròcers de l'emancipació americana, el General Simón Bolívar, considerat, així mateix, figura nacional a nombrosos països sud-americans, entre ells, Bolívia i Veneçuela.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Bolívar tenia una població aproximada de 94 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 110 |
| 1975 | 107 |
| 1985 | 100 |
| 1996 | 152 |
| 2004 | 94 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) – Cens de 2004 Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., consultat el 22 d'abril de 2011
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 (DOC)

## Enllaços externs

* Mapa de Bolívar (PDF; 83 kB)
# Bharatpur (ciutat)

Bharatpur (hindi भरतपुर) és una ciutat de l'Índia a l'estat de Rajasthan, regió de Mewat. Bharatpur és anomenada també Lohagarh pel fort, però avui dia s'utilitza molt poc. Té una població de 204.560 habitants (2001, el 1881 eren 66.163, el 1891 eren 67.555, i el 1901 eren 43.601, disminució deguda a les darreres fams). És capital del districte de Bharatpur.

## Història

El nom derivaria de Bharata, germà de Rama; un altre germà Laxman, fou la deïtat familiar dels maharajàs de Bharatpur. La ciutat i la fortalesa modernes l'hauria fundat Badan Singh al segle XVII; Badan va establir un estat jat al Mewat amb capital a Deeg; líders jats de la zona foren Gokula, Raja Ram Jat, Churaman i el mateix Badan Singh que van unir als jats i els van convertir en una força amb la que calia comptar. Badan Singh (mort el 1855) va associar al tron al seu fill i li va deixar el govern vers 1730; aquest fill era el maharajà Suraj Mal, que fou el governant més important: el 1733 va arrabassar la fortalesa de Bharatpur al cap jat rival, Khem Karan, al que va matar, i va establir allí la seva capital; el 1753 va saquejar Delhi i en els següents anys va rebutjar els atacs combinats dels imperials i de Holkar i Jaipur, i finalment va derrotar a Holkar a Kumher; el 1761 va conquerir Agra que els jats van conservar fins al 1774, junt amb els districtes d'Agra i Muttra, gran part del territori que després fou l'estat d'Alwar, i part dels districtes de Gurgaon i Rohtak. Suraj va morir el 1763 en lluita contra un esquadró de cavalleria mogol, quan estava caçant a territori imperial. Després el poder de l'estat va disminuir. La ciutat fou assetjada pels britànics de Lord Lake el 1805 i Lord Combermere el 1827.

## Parc Nacional de Keoladeo

Era la reserva de cacera dels maharajas de Bharatpur i una de les majors àrees per aus aquàtiques migratòries. Hi ha 364 espècies d'aus. El nom deriva d'un antic temple dedicat a Xiva. Està declarat patrimoni de la humanitat.

## Llocs d'interès

* Keoladeo National Park
* Lohagarh Fort
* Museu del Govern
* Palau
* Jawahar Burj i Fatej Burj
* Fort Deeg (rodalia)
* Gopal Bhavan (rodalia)

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Bescaran

Bescaran és una entitat de població i entitat municipal descentralitzada del municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell.
El poble se situa més amunt d'Estamariu, al vessant de ponent del puig de Coll de Midós, arran de la vall del riu de Bescaran, amb grans panoràmiques de la plana de la Seu i la Serra del Cadí. Un branc de la carretera N-260 és la seva principal via de comunicació.

## Història

El nom de Bescaran és anterior a l'època romana. Consta escrit com a Vila de Bescaran en l'acta de consagració de la Catedral de la Seu d'Urgell.
Fou propietat, amb tot el terme i les pertinences, del bisbe d'Urgell, arran de la donació que en feu el comte Borrell II, fins a la desamortització. A partir del segle xiii, amb motiu de desavinences entre el bisbat i els vescomtes de Castellbò, Arnau I de Castellbò feu enderrocar el castell que existia a Bescaran. El 1278, en virtut del conveni dels pariatges, el comte de Foix, com a vescomte de Castellbò, renuncià a reclamar el castell.
Fou municipi independent fins a l'any 1970, quan s'agregà als termes d'Anserall, Ars, Arcavell i Civís i formà les Valls de Valira.

## Llocs d'interès

* La Cabana del Moro: és una cista dolmènica situada prop del límit amb Estamariu i Aristot. La formen tres lloses clavades a terra, que configuren una cambra de 2,60m × 1,50m, i una major de coberta.
* Monestir de Bescaran: petit monestir episcopalià d'origen desconegut que l'any 914, ja abandonat, s'uní al de Sant Serni de Tavèrnoles. Només en queda el campanar de Sant Martí, construït entre els segles xi i xii.
* Casa pairal de Ca l'Albós. De dos vessants, té una gran balconada de fusta a la façana.

## Referències

* ↑ «Bescaran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bescaran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bescaran». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bescaran». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: agost 2019].
# Far de Pedra de Lume

El far de Pedra de Lume, és un far cap-verdià localitzat en el costat oest de l'illa de Sal, en el petit port de pesca de Pedra de Lume.
El far actual és una moderna columna metàl·lica amb 5 metres d'altura. L'anterior far de enfiamento consistia en una torre de fusta amb forma piramidal de 8 metres d'alçada, adjacent a una petita capella. La capella és blanca amb una coberta de teules i amb una sèrie de bandes horizontais negres i blanques pintades en el teulat i en la façana lateral, que servien de marca diurna.

## Referències

* ↑ «Pedra de Lume». Faróis de Cabo Verde. Direcção Geral da Marinha e Portos (DGMP). Arxivat de l'original el 31 de maig 2010. [Consulta: 11 setembre 2010].
* ↑ «Porto da Pedra de Lume Range, rear» (en anglès). NGA List of Lights -Pub. 113 - Aid No. 24180. NGA - National Geospatial-Intelligence Agency, 26-09-2009. [Consulta: 11 setembre 2010].
* ↑ «Pedra de Lume Second Range Rear. The Lighthouse Directory» (en anglès). University of North Carolina at Chapel Hill, 09-06-2010. Arxivat de l'original el 4 de juny 2010. [Consulta: 11 setembre 2010].
* Russ Rowlett. «Pedra de Lume Second Range Near». The Lighthouse Directory. UNC at Chapel Hill, 09-06-2010. Arxivat de l'original el 4 de juny 2010. [Consulta: 11 setembre 2010].
# Far de Guánica

El Far de Guánica fou un far historic localitzat en la ciutat de Guánica, Puerto Rico, en el bosc estatal de Guánica. Fou encès per primera vegada el 1893 i desactivat el 1950. La seva llum marcava l'entrada a la badia de Guánica cobrint el buit entre el Far de Los Morrillos i el Far de Caja de Muertos.
El 25 de juliol de 1898, el farer Robustiano Rivera va veure l'arribada dels vaixells de les forces nord-americanes que va iniciar l'ofensiva de desembarcament de la campanya de Puerto Rico durant la Guerra hispano-estatunidenca.
El far mesurava uns 2 peus d'alt. Amb una dotzena de lents i prismes, il·luminava el port amb una llum blanca visible a 8 milles de distància. La seva estructura consisteix en un edifici rectangular d'estil neoclàssic, amb una torre octagonal al centre que mesura 33 peus. La part superior de la torre estava envoltada per una balustrada de ferro forjat i la façana estava coberta per estucat gris.
El far és pràcticament en ruïnes, encara que algunes parts dels seus elements arquitectònics únics són encara visibles. El 1981, va ser inclòs en el Registre Nacional de Llocs Històrics dels EUA.

## Referències

* ↑ «El desembarco en Guánica» [Consulta: 6 maig 2009].
* ↑ «Guánica: Faro de Guánica» (en castellà i anglès). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundación Puertorriqueña de las Humanidades. Arxivat de l'original el 2018-08-25. [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ «Lighthouses Friends». [Consulta: 6 maig 2009].
# Federació Regional de Societats de Resistència de la Regió Espanyola

Federació Regional de Societats de Resistència de la Regió Española (FRSR) fou una organització obrera d'àmbit espanyol constituïda a Madrid del 13 al 15 d'octubre de 1900 amb la idea de formar una nova central sindical al marge de la UGT. El congrés constituent fou convocat des de les pàgines de la Revista Blanca editada per Federico Urales i tenia el suport d'altres dirigents anarquistes. Hi van ser representades 150 societats, amb uns 52.000 afiliats i establí la seu a Barcelona. Aquesta nova federació seguia les passes del Pacte d'Unió i Solidaritat, creada el 1888 i que no va tenir continuïtat. De Catalunya hi van participar societats de Barcelona, Manresa, Sabadell, Sant Feliu de Guíxols, Terrassa i Valls.
Després de la constitució celebrà quatre congressos el 1901, 1903, 1904 i 1905, però anà perdent força i efectius, i tot i convocar un nou congrés l'abril de 1906, ja no va arribar a celebrar-se. El 1907 va emetre un darrer comunicat a La Corunya.

## Referències

* ↑ Article corresponent a veuobrera.org
# Fenestel·la

Fenestel·la (en llatí Fenestella) va ser un historiador romà del temps d'August, que va aconseguir gran celebritat, i va viure aproximadament entre l'any 49 aC i el 21, quan hauria mort amb 70 anys.
El seu llibre principal portava per títol Annales en no menys de 22 llibres, i és mencionat per Asconi, Plini el Vell i Aulus Gel·li com a font. La informació era detallada, sobretot quan parlava d'assumptes de la ciutat de Roma, però no sempre acurada. Diomedes menciona un "Fenestellam in libro Epitomarum secundo" del que no existeix cap més referència. Jeroni d'Estridó diu que va escriure Carmina (que es podria referir a poesies en general i no a un títol) i històries.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/155?rgn=full+text;view=image;q1=FenestellaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 145. ]
# Ferraris

* No s'ha de confondre amb Ferrari.
«Ferraris» té aquests significats:
* Attilio Ferraris (Roma, 1904 - Montecatini Terme, 1947), futbolista italià dels anys 20 i 30
* Gianluca Ferraris (Gènova, 1976), escriptor i periodista italià
* Luigi Ferraris, futbolista
* Estadi Luigi Ferraris, estadi de futbol de la ciutat de Gènova, capital de la Ligúria, Itàlia
# Noordervaart

El Noordervaart (en alemany Nordkanal, en francès Grand canal du Nord) és un canal als Països Baixos i a Alemanya.
La construcció va començar sota Napoleó que volia enllaçar el port d'Anvers amb el Mosa i el Rin. A Alemanya s'ha escavat un tram entre Viersen i Kaarst des del 1808. Després de l'annexió del Regne d'Holanda el 1810 el projecte ja no tenia cap importància i l'obra va aturar-se. Als Països Baixos, només un petit tram que comença al Zuid-Willemsvaart a Weert i que termina en atzucac a Beringe va acabar-se el 1853 pel desguas i el transport de la torba. A Alemanya només va navegar-se un cert temps al tram de Neuss a Neerssen.
# Henioca

Henioca (Henioche, Ἡνιόχη) fou filla de Creont de Tebes, i tenia una estàtua dedicada a l'entrada del temple de l'Apol·lo Ismeni a Tebes, juntament amb l'estàtua de la seva germana Pirra (Pyrrha). Hesíode esmenta també a la dona de Creont, de nom Eurídice. De la causa de la seva celebritat no es diu res.

## Referències

* ↑ «Henioche | Encyclopedia Mythica». [Consulta: 30 desembre 2018].
# Mercat Municipal d'Almassora

El mercat Municipal d'Almassora, a la comarca de la Plana Alta, és un edifici catalogat com Bé de rellevància local i recollit al Catàleg de Béns i Espais Protegits, des d'octubre de 2006, estant publicat en el Butlletí Oficial Provincial des de juny de 2007. El seu codi d'identificació és: 12.05.009-013.

## Descripció

Es tracta d'un edifici construït seguint un estil eclèctic situat a la plaça del Mercat d'Almassora, utilitzat a lao llarg del temps per a usos comercials. L'evolució del mercat s'ha vist afectada per l'aparició de nous establiments comercials per la qual cosa ha hagut d'anar adaptant-se als canvis. L'Ajuntament d'Almassora tracta d'impulsar el comerç al Mercat Central promocionant el comerç de productes de proximitat. El mercat disposa de diversos llocs en els quals es comercia tota mena de producte alimentós, en la seva majoria perible. També s'ha realitzat en les últimes modificacions, l'establiment d'una cafeteria i d'un quiosc de premsa. Al voltant del mercat municipal s'estableixen mercats ambulants setmanals tots els dimarts i divendres. El caràcter de zona d'estiueig fa que el consistori d'Almassora permeti durant els mesos de juliol, agost i la primera quinzena de setembre, realitzar també un mercat ambulant els diumenges a la platja, al costat de l'Ermita Verge del Rosario. També se celebra, una vegada a l'any, per les festes de la Fira de Sant Andrés, últim cap de setmana de novembre, un mercat medieval en el nucli antic.

## Referències

* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?
* 1 2 http://www.turismodecastellon.com/625360_es/Mercados-de-Almassora/ Arxivat 2016-02-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.elperiodicomediterraneo.com/noticias/comarcas/almassora-impulsa-mercado-marca-calidad_962448.html
* ↑ http://www.almassora.com/files/cronica_d_almassora__A08-M07-M08.pdf Arxivat 2016-02-14 a Wayback Machine.
# Cel·la eclesiàstica

En l'arquitectura eclesiàstica la cel·la és el lloc de dimensions reduïdes destinat a ser habitat per un fidel, normalment un monjo, quasi de manera permanent, això és sense sortir-ne gaire, bé que sovint durant un període delimitat; pot ésser composta per una habitació, un oratori, un pati i alguna dependència. Poden ser construccions exemptes però l'habitual és que formin part d'una edificació major; són característiques les cel·les en monestirs i convents de clausura, construccions uniformes adossades entre elles i situades al llarg de galeries, un bon exemple n'és la cartoixa d'Escaladei.
Una condició és l'austeritat de la cambra, on no hi ha més objectes, estris i mobiliari que els estrictament necessaris per a dur una vida d'oració, meditació, estudi i descans, però també algunes eines per a treballs manuals o per a cultivar un petit hort a l'eixida. Per a extremar l'aïllament, normalment solen disposar de torn, mena de tambor d'eix vertical giratori proveït d'una obertura encastat a una paret, que permet passar objectes o aliments de fora a dins i viceversa sense que hi hagi contacte visual entre els individus.
Durant l'alta edat mitjana el terme cel·la s'utilitzà per a designar petits monestirs no dependents del papat sinó només del senyor, eclesiàstic o civil, del lloc.
* Passadís comunitari, a la paret de la dreta entrada i torn de la cel·la.
* Habitacle amb llar de foc, armaris encastats, taula abatible, cadira.
* Estudi amb prestatge, faristol i estris d'escriptura.
* Pati, originàriament ocupat per l'hort conreat pel monjo.
* Lleixes, pica d'aigua, poal i reixa de la porta de pujada al terrat.
* Llenyer amb eines amb entrada pel patí.
# Amosis

Amosis és el nom dels següents personatges:
* Amosis I, faraó de la dinastia XVIII d'Egipte
* Amosis II, faraó de la dinastia XXVI d'Egipte
# Amboy (Illinois)

Amboy és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.561 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amboy tenia 2.561 habitants, 963 habitatges, i 651 famílies. La densitat de població era de 784,8 habitants/km².
Dels 963 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 42.027 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.250 $ mentre que les dones 26.105 $. La renda per capita de la població era de 18.183 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amboy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amboy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.