OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fonollassa groga

La fonollassa groga o tàpsia comuna (Thapsia villosa) és una espècie de planta de flors de la família de les apiàcies, que es distribueix per Àfrica i Europa. Se la pot trobar en boscos poc espessos, camins i en matolls de degradació a la península ibèrica, França, nord d'Àfrica i a la zona occidental del Mediterrani.

## Descripció

Herba perenne, de fins a 1 m d'alçada amb tija glabre, ramosa a la part superior, amb restes fibroses de fulles velles a la base. Fulles basals de 2 a 3 pinnatisectes molt dividides, velloses per ambdues cares; les caulinars, 2 pinnatisectes o reduïdes a la beina. La seva arrel napiforme expulsa, en ser tallada, un làtex de color blanc.
Floreix a la primavera i estiu amb una inflorescència en umbel·la composta, amb forma esfèrica. La umbel·la central és gran i posseeix de 12 a 25 radis, sent les laterals més petites i, sovint, estèrils. Les flors són grogues, actinomorfes, hermafrodites, epígines. Corol·la amb 5 pètals. Androceu amb 5 estams. Ovari ínfer, bicarpelar, amb dos estils. El fruit és esquizocàrpic, de 10 a 15 mm, amb costelles laterals; l'ala és una expansió laminar del fruit que està relacionada amb el mecanisme de dispersió d'aquest. Després de fructificar la planta s'asseca, i perd la part aèria, quedant latent per a la temporada de pluges, apareixent noves fulles a la tardor, per a donar lloc a un nou cicle.

## Usos

La planta té propietats purgants, emètiques, encara que aquesta aplicació no és aconsellable i resulta bastant perillós prendre aquesta planta com a remei casolà sense consultar prèviament a un metge. L'arrel és un purgant molt fort (tòxica), i per això no és convenient usar-la. En algunes zones s'ha utilitzat també per a impregnar les aigües i pescar fraudulentament, atabalant els peixos per capturar-los amb facilitat.
L'escorça de l'arrel, infosa en oli, s'aplica per a combatre el reumatisme i sol utilitzar-se en forma de cataplasma, per aplicar directament a la zona afectada pel dolor. A la província de Salamanca s'utilitza per a reparar les esquerdes de les peülles de les cavalleries.

## Referències

* ↑ «Fonollassa groga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Thapsia villosa L.». Àrea de Botànica, Departament de Biologia, Universitat de les Illes Balears. [Consulta: 8 agost 2021].
* ↑ Beatriz Teresa Álvarez Arias «Ichthyotoxic plants used in Spain» (en anglès). Journal of Ethnopharmacology, 73, 3, 2000, pàg. 505–512. DOI: 10.1016/S0378-8741(00)00336-6. PMID: 11091006.
* ↑ «Zumillo (Thapsia villosa)» (en anglès). MundoTema.

## Enllaços externs

* Lliçons hipertextuals família Apiaceae Arxivat 2008-02-23 a Wayback Machine.
* Olis essencials dels fruits de Thapsia villosa Arxivat 2017-08-02 a Wayback Machine.
# Font Estremera

La Font Estremera (en francès Font d'Estramar), o Font de Salses, és una exsurgència situada al peu de les Corberes al terme municipal de Salses. És una de les dues exsurgències que alimenten l'Estany de Salses. És l'exsurgència més profunda entre les explorades a Europa i la cinquena del món.
Està situada ran de la costa occidental de l'Estany de Salses, a tocar de l'actual traçat de l'autopista La Catalana i a prop del traçat de la carretera departamental D - 900 i de la via del ferrocarril.

## Una font salada

L'aigua té la particularitat de ser salada a causa de la regressió de la mar Mediterrània (entre 100–120 m). La seva temperatura és constant durant tot l'any (17 -18°). El seu flux d'aigua és el més important de la zona, amb una mitjana de 2,11 m³/s.

## Referències

* ↑ «Accès à la résurgence de Font d'Estramar» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-03-22. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ La Font Estremera, o de Salses, en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «139-Salses». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Salses». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Lieux insolites en France et ailleurs
# Font Cendrosa

La zona humida de la Font Cendrosa es localitza al barranc de la Vall, al SE de l'àmbit del Parc Natural dels Ports, entre el mas de Petrolí i el maset d'Enric. Es tracta d'una zona humida formada per una petita bassa i els terrenys que l'envolten per on flueix aigua freàtica superficial. El tret més característic de la zona humida és la presència d'un hàbitat rar a Catalunya característic d'indrets humits.

## Flora

Es tracta d'herbassars amb cua de cavall (Equisetum telmateia) i càrexs (Carex pendula, Càrex remota) de fons de còrrecs i sòls xops segons la llista d'hàbitats de Catalunya (hàbitat amb codi 37.26+). Aquest hàbitat forma herbassars tendres, de fins a 1,5 o 2 m d'alçària, amb claps generalment densos de cua de cavall grossa (Equisetum telmateia) i diversos càrexs de mida gran i rizoma cespitòs. El paratge de la Font Cendrosa és un dels pocs indrets del parc natural on es pot trobar aquesta tipologia d'hàbitat.

## Fauna

Referent a la fauna, destacar que la petita bassa que forma part de la zona humida esdevé un punt de reproducció de diverses espècies d'odonats i amfibis com el gripau comú (Bufo bufo) o el Tòtil (Alytes obstetricans). Pel que fa als impactes de caràcter antròpic, destacar que des de la font es produeix una captació d'aigua. Aquesta no produeix un impacte important pel que fa a l'abundància d'aigua present a la zona. No obstant, caldria millorar el sistema de distribució de les aigües per tal que aquest no travessi amb diversos tubs l'àrea ocupada per la zona humida.

## Protecció

La zona humida de la font Cendrosa es troba inclosa tant al Parc natural dels Ports com dins dels espais del PEIN "Els Ports" i de la Xarxa Natura 2000 ES5140011 "Sistema prelitoral meridional", en aquest últim cas com a espai LIC i ZEPA.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font Cendrosa». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Florêncio de Abreu

Florêncio Carlos de Abreu e Silva (Porto Alegre, 20 d'octubre de 1839 — Rio de Janeiro, 12 de desembre de 1881) advocat, periodista, escriptor i polític brasiler. Va ser diputat per la província de Rio Grande do Sul, senador de l'Imperi de Brasil i president de l'estat de São Paulo del 7 d'abril al 5 de novembre del 1881.

## Referències

* ↑ Coutinho, A.; Sousa, J. G. d. Enciclopédia de literatura brasileira (en portuguès), 2001. ISBN 8526007238.
# Francesco Gabbani

Francesco Gabbani (Carrara, Toscana, 9 de setembre de 1982) és un cantautor i multi-instrumentista italià.
Va saltar a la fama a nivell nacional després de guanyar la secció de "noves propostes" del Festival de la cançó de Sanremo l'any 2016 amb la cançó Amen. L'any 2017, va guanyar la secció general del mateix festival amb el tema Occidentali's Karma, amb el qual va representar el seu país al Festival d'Eurovisió de 2017. Va quedar en sisena posició i va guanyar notorietat a nivell internacional.

## Discografia

* Greitist Iz (2014)
* Eternamente ora ("Eternament ara" - 2016)
* Magellano (versió italiana del nom de Magallanes - 2017)
* Viceversa (2020)

## Referències

* ↑ «Francesco Gabbani» (en italian). RAI. [Consulta: 9 febrer 2017].
* ↑ «Biografia – Francesco Gabbani» (en italian). francescogabbani.com. Arxivat de l'original el 16 d’octubre 2020. [Consulta: 26 agost 2018].
# Fontarnau (Vic)

Fontarnau és una masia de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Masia d'estructures un xic complexes, ja que, a partir de la primitiva casa coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, que presenta un bonic portal dovellat, s'hi han anat fent noves construccions i aprofitant els antics corrals com a habitatges. A la part esquerra sobresurt un cos de galeries que, mitjançant un terrat, s'uneix a un cos de construcció recent, aprofitant antics elements. Al davant del portal dovellat s'hi forma una petita lliça unint el mur de la casa dels propietaris i la dels masovers. És construïda bàsicament amb pedra i fusta i arrebossada. Està envoltada de jardins. L'estat de conservació és bo.
Capella de Fontarnau: edifici religiós dedicat a Santa Margarida. És de planta de nau única, coberta a dues vessants i amb un petit campanar d'espadanya a la part de la façana. No té absis. Al mur lateral esquerre sobresurt un cos que pertany a la capella lateral. La façana està orientada a ponent, té el portal adovellat i al damunt un òcul. Està construïda amb lleves de pedra i els elements de ressalt són de pedra picada. L'interior està cobert amb volta de creueria i a la part de l'altar hi ha un retaule dedicat a Santa Margarita. L'estat de conservació és bo.

## Història

L'antic mas registrat als fogatges de 1553 dins la parròquia i terme de Sant Martí de Sentfores. El nom que hi figura és Joan Font Arnau, habitant del mas.
Fou ampliat i reformat vers el segle xviii igual que la capella, que pertany al mateix propietari i que fou reformada al segle xviii malgrat tenir uns orígens romànics.
Les últimes reformes han estat fetes els darrers anys.
La capella és l'antiga església de Santa Cecília del pla de la Carrera, sufragània de l'antiga parròquia de Sant Martí de Sentfores.
Consten notícies des del 1150.
Actualment es conserva poc l'antiga estructura romànica, ja que fou reformada al segle xviii, a costes dels Fontarnau l'any 1799, tal com indica el portal de la sagristia.
La capella es coneix per Santa Margarita de Fontarnau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 «Fontarnau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Francisca Redondo Cubero

Francisca Redondo Cubero (Las Pedroñeras, província de Conca, 18 de maig de 1915 - Terrassa, 18 de setembre de 2007) Va ser una activista i política terrassenca.

## Biografia

Va néixer en una família nombrosa que tenia alguna terra. Va anar poc a l'escola i de joveneta ja treballava al camp, on protestava per la inferioritat salarial de les noies. Als 16 anys va anar a servir a Madrid, on va poder complir el seu desig d'aprendre.
Poc després dproclamar-se la República, entrà a formar part de les Joventuts Socialistes. Durant la guerra civil espanyola va treballar en un hospital i es va afiliar al Partit Comunista.
Es va casar el 1941 i va tenir tres filles. El seu marit havia estat torturat i empresonat el 1939 i després va ser vigilat per la policia durant uns anys. Per aquest motiu van marxar a València i, l'any 1957, a Terrassa. Van viure rellogats fins a aconseguir un pis al barri de la Maurina. Com que el marit de la germana de Francisca continuava empresonat a Burgos i condemnat a pena de mort, ràpidament es va relacionar amb nuclis polítics clandestins.
Va treballar en el servei domèstic, posava injeccions pel barri i va veremar a França fins que va comprar-se una cosidora per dedicar-se a la confecció. El marit també feia les feines de la casa; ella ja havia aconseguit la corresponsabilització de les feines domèstiques.

## Tasca cívica i veïnal

El barri no tenia ni infraestructures urbanes ni serveis. Les mobilitzacions veïnals per aconseguir l'enllumenat públic, la urbanització dels carrers, els equipaments escolars, els sanitaris, etcètera, van prendre cos als anys seixanta i van continuar amb molta intensitat als anys setanta. Ella en va formar part molt activament, va impulsar l'Associació de Veïns i veïnes, el moviment de dones i el de la gent gran fins a aconseguir un casal al barri. Estava profundament convençuda de la necessitat de lluitar col·lectivament i no li feia vergonya donar la seva opinió al veïnat al mig d'una plaça. La seva autoritat era àmpliament reconeguda, tant en el moviment veïnal com en el solidari amb països empobrits, en el qual es va implicar uns anys més tard, i entre les dones i la gent gran.
La defunció d'un regidor del PSUC la va portar a acceptar la Regidoria de Sanitat de l'Ajuntament de Terrassa del 1981 al 1983. |

## Reconeixement i homenatge

El Centre Cívic de la plaça de la Maurina va rebre el seu nom. Una placa la recorda a la llar del barri. L'any 1993 el Casal de la Dona, del qual va ser membre fins que va morir, l'any 2007, la va homenatjar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Francisca Redondo. Terrassa: Ajuntament de Terrassa. Col·lecció Homenatges, març de 1993.
* ↑ «Ha mort la companya Francisca de Terrassa». CCOO, 18-09-2007. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Francisca Redondo Cubero». Les hores i els dies, dimecres, 18 maig 2016. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ La informació està treta de l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.
* 1 2 «La Maurina ret homenatge a Francisca Redondo». MónTerrassa, 29-11-2019. [Consulta: 26 juliol 2022].
# Forgaria nel Friuli

Forgaria nel Friuli (friülà Forgjarie) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 1.893 habitants. Limita amb els municipis de Majano, Osoppo, Pinzano al Tagliamento (PN), Ragogna, San Daniele del Friuli, Trasaghis i Vito d'Asio (PN). Fou un dels municipis afectats pel terratrèmol del Friül de 1976.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Pierluigi Molinaro | Llista cívica |
# Francesc Serra de Gaieta

Sa Pobla (s. XVIII)- Palma (1778), religiós observant i, segons Bover, autor de dos llibres de poesies inèdits en castellà; el vicari Parera també afirma que és autor de poesies en català que va poder llegir en l'arxiu familiar

## Referències

* Sa Marjal, Vol. IV, Tom VII, ed. facsímil, 1990, Ajuntament de sa Pobla.
# Francesc Serra

Francesc Serra és el nom dels següents personatges:
* Francesc Serra de Gaieta, segle xviii, religiós i escriptor mallorquí.
* Francesc Serra i Alberti (1746 - 1814) religiós i erudit valencià.
* Francesc Serra i Dimas (1877- 1967), litògraf, fotògraf i pintor català.
* Francesc Serra de Gayeta (1909- 1983), historiador mallorquí.
* Francesc Serra i Mestres (1940), físic català.
# Francisco Escudero Bedate

Francisco Escudero Bedate (Almáchar, Província de Màlaga, 7 de novembre de 1947), també conegut com a Mansur Abdussalam, és un metge psiquiàtric musulmà espanyol. Va fundar el 1980 la Societat per al Retorn de l'Islam a Espanya, que va ser la primera organització religiosa formada per ciutadans espanyols convertits a la religió musulmana. Va presidir la Junta Islàmica el 1989, el 1991 va esdevenir el president de la Federació Espanyola d'Entitats Religioses Islàmiques i el 1997 va presidir la Comissió Islàmica d'Espanya.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 677. ISBN 84-930048-0-4.
# GCR

«GCR» té aquests significats:
* GCR o Grey Component Replacement, mètode especial de separacions de color en arts gràfiques
* GCR (reactor nuclear), tipus de reactor nuclear amb moderador de grafit i refrigerant de diòxid de carboni
* Grupo Comunista Revolucionario, organització revolucionària colombiana
# Gai Sulpici Patèrcul

Gai Sulpici Patèrcul (llatí: Gaius Sulpicius Paterculus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Sulpícia.
Va ser elegit cònsol l'any 258 aC amb Aulus Atili Calatí durant la Primera Guerra Púnica. Va obtenir Sicília com a província junt amb el seu col·lega, però aquest va ser el que va agafar la direcció de la guerra. Calatí va conquerir Hipana i tot seguit la fortalesa de Mitístraton. Després va atacar Camarina, però durant el setge va caure en una emboscada i només es va salvar mercès al generós esforç del tribú Calpurni Flamma que apareix sota diversos noms segons els historiadors. Després va conquerir Camarina, Enna, Drepanum i altres i a final del seu període va fer un atac a Lipara, operacions que va continuar el seu successor. A la tornada a Roma Gai Sulpici i Aulus Atili van obtenir ambdós el triomf segons indiquen els Fasti.

## Referències

* ↑ Polibi. Històries I,24
# Gai Tici (polític)

Gai Tici (llatí: Gaius Titius) va ser un polític demagog romà que va viure al segle i aC. Formava part de la gens Tícia, una gens romana d'origen plebeu.
Va iniciar un motí dels soldats contra el cònsol Luci Porci Cató Salonià l'any 89 aC, però l'acció va quedar sense càstig.

## Referències

* ↑ Dió Cassi. Fragmenta 114
# Franklin (Nova Jersey)

Franklin és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 5.077 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklin tenia 5.160 habitants, 1.898 habitatges, i 1.324 famílies. La densitat de població era de 443,7 habitants/km².
Dels 1.898 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.985 $ i la renda mediana per família de 52.682 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.080 $ mentre que les dones 26.201 $. La renda per capita de la població era de 19.386 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Vegeu també

* Franklin Mineral Museum

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fricativa glotal sorda

La fricativa glotal sorda, que es representa [h] a l'AFI és un so relativament freqüent i que a més té caràcter de consonant o de vocal (menys) segons la llengua que l'empri. Està present a moltes interjeccions.

## Característiques

* És un so que estrictament no té un mode d'articulació o un punt concret, a diferència d'altres consonants. El terme glotal es refereix a una fase de la glotis, però no hi ha una interrupció de l'aire amb la llengua o altres òrgans.
* És sord perquè no hi ha vibració de les cordes vocals.
* Es veu molt afectat per les vocals que l'envoltin a la paraula.
* No es divideix entre central i lateral com altres sons perquè es forma abans d'arribar a la boca.

## En català

Aquest so només existeix en certes interjeccions com, per exemple, ha, ha o hum, però no en d'altres com eh o oh. Moltes vegades es pronuncia incorrectament com a [x], potser per influència del castellà.

## Referències

* ↑ Smyth (1920, §16: description of stops and h)
* ↑ Wright i Wright (1925, §7h: initial h)
* ↑ Veny i Clar, Joan; Pons i Griera, Lídia. Atles lingüístic del domini català: etnotextos del català oriental, p. 27.

## Bibliografia

* Barbosa, Plínio A.; Albano, Eleonora C. «Brazilian Portuguese». Journal of the International Phonetic Association, 34, 2, 2004, pàg. 227–232.
* Kohler, Klaus. «German». A: Handbook of the International Phonetic Association:A Guide to the Use of the International Phonetic Alphabet. Cambridge University Press, 1999, p. 86–89. ISBN 0521637511.
* Vowels and Consonants. Second. Blackwell, 2005.
* Laufer, Asher «Phonetic Representation: Glottal Fricatives». Journal of the International Phonetic Association, 21, 2, 1991, pàg. 91–93.
* Martínez-Celdrán, Eugenio; Fernández-Planas, Ana Ma.; Carrera-Sabaté, Josefina «Castilian Spanish». Journal of the International Phonetic Association, 33, 2, 2003, pàg. 255–259.
* Shosted, Ryan K.; Vakhtang, Chikovani «Standard Georgian». Journal of the International Phonetic Association, 36, 2, 2006, pàg. 255–264.
* Thelwall, Robin «Illustrations of the IPA: Arabic». Journal of the International Phonetic Association, 20, 2, 1990, pàg. 37–41.
* Smyth, Herbert Weir. A Greek Grammar for Colleges. American Book Company, 1920 [Consulta: 1r gener 2014].
* Wright, Joseph; Wright, Elizabeth Mary. Old English Grammar. 3rd. Oxford University Press, 1925.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Fricativa glotal sonora

La fricativa glotal sonora és un fonema que es representa com a [ɦ] en l'AFI. Està present en llengües com el txec, l'hebreu, el finès o el zulú, entre d'altres. En algunes d'elles pot actuar ocasionalment com a semivocal

## Característiques

* És un so sonor perquè hi ha vibració de les cordes vocals
* És una consonant glotal perquè s'articula a la glotis i no solament a la boca
* És una consonant pulmonar egressiva

## En català

No existeix aquest so en català
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Fricativa palatal sorda

La fricativa palatal sorda és un so que es representa amb el signe [ç] a l'AFI (una ce trencada).
Apareix a llengües com l'alemany, el grec modern o el noruec. En altres idiomes apareix com una variant personal de [ʃ].

## Característiques

* És un so sord perquè no hi ha vibració de les cordes vocals
* És palatal perquè la llengua en articular-lo toca el paladar i el contacte produeix una fricció o turbulència en el pas de l'aire que fa que es consideri un so fricatiu
* És una consonant pulmonar central
* És una consonant

## En català

No existeix aquest fonema en català.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Fred Hetzel

Fred W. Hetzel (nascut el 21 de juliol de 1942 a Washington DC) és un exjugador de bàsquet professional estatunidenc de l'NBA.
Procedent del Davidson College, va ser triat en la primera posició del Draft de l'NBA del 1965 per San Francisco Warriors. Va jugar sis temporades a l'NBA, des del 1965 fins al 1971, fent una mitjana de 11.2 punts per partit i 5.9 rebots al llarg de la seva carrera.
La seva millor campanya va ser la de 1967-68, en la qual va fer una mitjana de 19 punts i 7.1 rebots per partit.

## Equips

* 1965-68: San Francisco Warriors
* 1968-68: Milwaukee Bucks
* 1968-68: Cincinnati Royals
* 1969-70: Philadelphia 76ers
* 1970-71: Los Angeles Lakers

## Enllaços externs

* Estadístiques a basketball-reference.com Arxivat 2010-04-27 a Wayback Machine.