OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cornelia de magistratibus

Cornelia de magistratibus va ser una llei romana establerta per Luci Corneli Sul·la cap a l'any 80 aC que prohibia exercir el càrrec de pretor abans d'haver estat qüestor, ni exercir el consolat sense haver estat pretor. Prohibia la reelecció per qualsevol magistratura abans de què haguessin passat 10 anys. Les edats mínimes per exercir les magistratures es van mantenir però algunes persones en van ser exceptuades per llei; els fills dels proscrits quedaven inhabilitats per exercir magistratures, però més tard Juli Cèsar els va readmetre.

## Referències

* ↑ Apià, Història de Roma: Guerres Civils I 100, 101
* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 40 [Consulta: 11 abril 2022].
# Colegio y Liceo Alemán de Montevideo

Colegio y Liceo Alemán de Montevideo (en català: Col·legi i Liceu Alemany de Montevideo), és un col·legi privat d'Uruguai. Administrat per la Societat Escolar Alemanya, està situat en Avda. Dr. Francisco Soca 1356 a Montevideo.
Compta amb el suport institucional i financer de la Central Alemanya de Col·legis Alemanys a l'Estranger (ZfA), integrant el programa d'Auslandsschulen. Fundat el 3 de setembre de 18.571, com Gemeindeschule der Deutschen Evangelischen Gemeinde Montevideo, és el col·legi alemany a l'estranger més antic de Sud-amèrica i el segon més antic de l'món. El pastor Woysch, com a primer director i únic mestre, va fundar el col·legi amb disset estudiants. La formació d'estudiants és triligue. El 2007 va celebrar el seu sesquicentenario, el Correu Uruguaià va emetre un segell en homenaje.
Compta amb educació infantil, escola primària i ensenyament secundari. En l'actualitat hi assisteixen un aproximat de 1600 alumnes. Disposa de 138 docents, dels quals 35 procedeixen d'Alemanya.
El seu equip de handball ha estat diverses vegades campió.
Seu actual director és Christofer Lahser. Alumnes destacats: Nelly Weissel, Jorge Batlle, Mario Benedetti, Antonio Lussich i Gonzalo Fernández.

## Referències

* ↑ claeh. «El caso del Colegio Alemán de Montevideo» (en castellà). Arxivat de l'original el 19 de gener 2012. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ basedatoscolegios. «Mejores Colegios de Montevideo» (en castellà), 2021. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ colegiosyliceos. «Colegio y Liceo Alemán» (en castellà). [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ Correo Uruguayo. «150 Años Colegio y Liceo Alemán» (en castellà), 05-09-2007. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ Sellospostalesuruguayos. «150 Años Colegio y Liceo Alemán 2007-21-C» (en castellà), 05-09-2007. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ Deutsche Schule Montevideo. «Anuario/Jahresberich 2007» (en castellà). Arxivat de l'original el 5 de febrer 2009. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ El Observador. «DEPORTES HÁNDBOL La historia manda» (en castellà), 2012. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2012. [Consulta: 21 juliol 2021].
* ↑ Alemán. «Foro Ocupacional» (en castellà), 2018. [Consulta: 21 juliol 2021].
# Colegio Nacional de Iquitos

El Colegio Nacional de Iquitos (CNI) és un club peruà de futbol de la ciutat d'Iquitos.
El club va ser fundat el 20 de maig de 1926.

## Jugadors destacats

* Ramón Quiroga
* Ottorino Sartor

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-01-03 a Wayback Machine.
# Corine Dorland

Corine Dorland (Assendelft, Zaanstad, Holanda Septentrional, 30 de juny de 1973) és una ciclista neerlandesa. Va combinar la carretera, el ciclisme de muntanya, el ciclocròs i el BMX.

## Palmarès en BMX

* 1991
** Campiona del món en BMX
* 1993
** Campiona del món en BMX
* 1994
** Campiona del món en BMX

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1999
** Campiona dels Països Baixos en Camp a través
* 2000
** Campiona dels Països Baixos en Camp a través
* 2001
** Campiona dels Països Baixos en Camp a través

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Collet dels Termes

El Coll dels Termes, o de les Termes, és una collada situada a 821,3 metres d'altitud. És en el límit dels termes municipals de Sant Feliu de Codines, de la comarca del Vallès Oriental, Gallifa, de la del Vallès Occidental, de Castellterçol i de Sant Quirze Safaja, tots dos de la del Moianès.
Està situat en el punt de trobada de la Serra del Bosc Gran (al nord-oest del coll) i del Serrat de l'Escaiola, a llevant. És en el racó sud-oest del terme de Sant Quirze Safaja, a l'extrem meridional del de Castellterçol, al nord-est del de Gallifa i al nord-oest del de Sant Feliu de Codines.
# Collada de les Arenes

La Collada de les Arenes, és un coll a 2.623,2 m. alt. del terme municipal de la Torre de Cabdella, en el seu terme primigeni, del Pallars Jussà.
Està situada al nord-oest del terme, a la carena que enllaça el Pic Fosser, al nord, amb la Serra Tancada, al sud. És la carena que separa els dos grans sistemes d'estanys del nord del terme de la Torre de Cabdella: a llevant, els estanys regulats per l'Estany Gento, i a ponent, els de l'entorn del Pic Salado. Els més propers a la collada són, a l'est, l'Estany Fosser, i a l'oest, l'Estany de Cogomella.

## Referències

* ↑ «Collada de les Arenes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Collada de les Arenes». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Creu de terme de Benifallet

La creu de terme de Benifallet és una creu de terme inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya a Benifallet (Baix Ebre).

## Descripció

És emplaçada a la sortida del poble en direcció a Rasquera. La seva base, de secció octogonal, conté gravades les següents paraules: "Christus-vincit-Christus-regnat-Christus-imperat-Amen-Anno 1962", distribuïdes una a cada cada cara de la base. La columna de la creu sembla molt antiga. És de secció circular, més ampla a la part inferior que a la superior, amb el fust acanalat i bossell massís. Està coronada per una creu de pedra que, a l'anvers, presenta una inscripció gravada: "En Via Cruce" i al revers "I. N. R. I". Durant la Guerra Civil va ser llevada del seu lloc, però després es va aixecar de nou l'any 1962.

## Història

Segons la definició donada per l'Enciclopèdia Espasa, la creu, encara que és un signe representatiu del poble cristià, és un element que no es va manifestar exteriorment durant els tres primers segles de la nostra era. En primer lloc, pel caràcter una mica mistèric d'aquest culte, però també perquè era el símbol d'un dels pitjors càstigs entre les lleis romanes: la crucifixió dels criminals. No serà fins al segle iv, amb la pau que coneix el cristianisme a partir de l'emperador Constantí, quan la creu va ser representada públicament.
A partir de l'Edat Mitjana s'emprarà per assenyalar els límits de les propietats i dels termes dels pobles, així com seran indicadores de l'entrada en aquests. Es coneixeran com a "Creus de Terme".
Seguint encara l'Espasa: "(...) muchas han sido derruidas en el último tercio del pasado siglo" (XIX).

## Referències

* 1 2 3 4 «Creu de terme de Benifallet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Creu de terme de Benifallet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Coral Springs

Coral Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 est. tenia 126.875 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coral Springs tenia 117.549 habitants, 39.522 habitatges, i 31.301 famílies. La densitat de població era de 1.898,2 habitants per km².
Dels 39.522 habitatges en un 48,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,4% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.459 $ i la renda mediana per família de 64.193 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.330 $ mentre que les dones 30.898 $. La renda per capita de la població era de 25.282 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coral Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coral Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Corriol de Java

El corriol de Java (Anarhynchus javanicus) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita platges de sorra i aiguamolls de les costes de Java i illes properes.

## Referències

* ↑ «Corriol de Java». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 març 2024].
# Corriol de Rangatira

El corriol de Rangatira (Thinornis novaeseelandiae) és una espècie d'ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita embassaments salins litorals i planures a les illes Chatham, si bé antany també habitava a l'illa del Sud de Nova Zelanda.
# Crítica històrica

La crítica històrica és l'estudi i discerniment de fonts documentals sobre personatge o fets històrics per tal d'establir-ne el grau d'autenticitat. Utilitza les ciències auxiliars com l'arqueologia, l'epigrafia, l'anàlisi química de documents… És complementari al mètode filològic de la crítica textual que estudia les característiques d'un text independentment del seu suport material.
El mètode troba les seves arrels en l'Humanisme europeu des del segle xiv quan es va començar assajant estudiar texts i fonts documentals de manera objectiva, sense prejudici ideològic o impediment dogmàtic. Autors com a Erasme de Rotterdam, Jean Mabillon, Daniel Papebroch, Federico Carlo Gravina, Nicolás Antonio, Johann Gottfried Eichhorn i José Sáenz de Aguirre van començar la reconstrucció objectiva del passat «mitjançant la certificació autèntica i fiable de les fonts». L'alacantí Manel Martí i Saragossà (1663-1737) va introduir aquest enfocament nou al País Valencià. L'historiador barceloní Josep Francesc de Móra i Catà (1694-1762) va continuar l'estudi històric en el mateix sentit, tal com Manuel Milà i Fontanals (1818-1884) al segle xix perpetua la tradició de no acceptar cap text com aforat de la crítica històrica.

## Referències

* ↑ «Crítica històrica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lacomba, Marc Baldó. «Procediments d'investigació». A: Introducció a la història: Praxi, estructura i canvi. València: Universitat de València, 2011-11-28, p. 81-96. ISBN 9788437085913.
* ↑ Pelayo, Javier Antón. «La historiografia del segle de les llums (de Maians a Capmany)». A: Balcells, Albert (ed.). Història de la historiografia catalana. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2004, p. 119. ISBN 9788472837652.
* ↑ Mestre Sanchis, Antonio. Humanismo y crítica histórica en los ilustrados alicantinos (pdf) (en castellà). Alacant: Publicacions de la Universitat d'Alacant, 1980, p. 14-89. ISBN 84-600-1965-9.
* ↑ «Crítica històrica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Campabadal i Bertran, Mireia. La Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona en el segle XVIII: l'interès per la història, la llengua i la literatura catalanes. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 2006, p. 158-160. ISBN 9788484158776.
* ↑ Jorba, Manuel. L'obra crítica i erudita de Manuel Milà i Fontanals. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 1989, p. 182-185. ISBN 9788478260287.

## Bibliografia

* de Móra i Catà, Josep Francesc «Observaciones sobre los principios elementales de la Historia» (en castellà). Memorias de la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona, 1, 1756, pàg. 93–667. ISSN: 2385-4251.
# Crüger (cràter)

Crüger és un cràter d'impacte que es troba en la part occidental de la Lluna, al nord-est de la plana emmurallada del molt més gran cràter Darwin.
La característica més distintiva d'aquest cràter és el seu sòl interior molt fosc, amb un dels albedos més baixos de tota la Lluna. La superfície ha estat recoberta per fluxos de lava basàltica i només ha estat exposat a una quantitat mínima de deposició dels materials expulsats per altres impactes. El seu sòl manca gairebé per complet de trets distintius, amb només un petit cràter prop del centre i alguns altres impactes encara més diminuts. La vora externa és baixa i gairebé circular, i no ha estat modificada de manera significativa per altres impactes.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més prop de Crüger.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Crüger (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 17 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 17 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Crüger» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-08-28. [Consulta: 17 juliol 2018].
# Crónica general e grand estoria

La Crónica general e grand estoria és una obra inacabada d'Alfons X el Savi on explica la història del món des dels seus inicis fins al regnat del monarca. La seva intenció era justificar els títols reials.

## Estructura

Es creu que llibre estava dividit en set parts però només es conserven quatre parts senceres, la cinquena a mitges i un esborrany del que hauria estat la sisena. L'estructura general segueix els relats de la Bíblia. Així, la primera part s'inicia amb la Creació del món i arriba fins a Abraham, el primer patriarca. La segona narra els fets del poble jueu fins al rei David, que serveix de pont amb la tercera part, la qual arriba fins a l'exili babiloni, tema que ocupa també la quarta part sencera i el principi de la cinquena. La cinquena part narra els fets de l'Antiga Roma fins al naixement de Crist. Jesús protagonitza els folis de l'esborrany de la sisena part i l'obra queda inacabada.

## Fonts

La font principal són els escrits d'Eusebi de Cesarea, així com algunes obres cabdals de la literatura llatina (on destaca Ovidi) i les cròniques medievals europees de més fama, entre elles la Historia Regum Britanniae. La seva barreja de fonts allunya l'escrit alfonsí d'altres històries que prenien com a base exclusiva la Bíblia. L'adaptació d'alguns termes de les fonts va suposar una fita important en l'evolució de la llengua castellana, ja que inclou comentaris d'ús sobre els neologismes que il·lustren la freqüència de determinades construccions. Les fonts se citen àmpliament entrellaçades amb la redacció del monarca i el seu equip. Moltes d'elles van ser usades també per a la confecció de la Estoria de España.

## El taller historiogràfic

La crònica és el resultat del treball col·lectiu de diversos autors del taller historiogràfic supervisats pel mateix rei. Cada secció estava a cura d'un coordinador general que podia comptar amb l'assessorament d'altres persones, fet que explicaria les diferències d'estil entre els passatges. L'afany de perfecció formal va provocar que casa secció es supervisés i repetís diverses vegades i és probablement el motiu pel qual no es va poder finalitzar l'obra.
Els materials documentals estaven reunits en la seva major part cap al 1270, quan s'inicia la redacció de la crònica. Serveixen per subratllar el caràcter lineal, on un poble té l'imperium o poder sobre els altres fins a arribar a la monarquia castellana. Aquesta connexió entre el llinatge d'Alfons X i els grans líders mundials és un dels propòsits que estructurava la feina de selecció de fonts del taller, que havia de combinar amb el relat bíblic i amb la presència dels episodis més coneguts pel gran públic.

## Referències

* ↑ FERNÁNDEZ-ORDÓÑEZ, Inés, «El taller historiográfico alfonsí. La Estoria de España y la General estoria en el marco de las obras promovidas por Alfonso el Sabio», dins de J. Montoya y A. Rodríguez (coords.), El Scriptorium alfonsí: de los Libros de Astrología a las «Cantigas de Santa María, Madrid, Fundación Universidad Complutense, 2000, ISBN 978-84-89784-82-6
# Cuaespinós de la Guaiana

El cuaespinós de la Guaiana (Synallaxis gujanensis) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).
Viu entre la vegetació propera al bosc humid i sotabosc espinós de les terres baixes per l'est dels Andes, des del sud-est de Colòmbia, est i sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est d'Equador i est de Perú fins al nord i l'est de Bolívia i l'oest, centre i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós de la Guaiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Copa Amèrica de Ciclisme

La Copa Amèrica de Ciclisme és una cursa ciclista masculina i femenina, d'un sol dia que es disputa al Brasil. Tot i el seu nom, no és una cursa en què participin totes les federacions americanes, sinó que hi participen equips brasilers i de països veïns. La primera edició es va disputar el 2011, i gairebé totes s'han disputat al circuit de cotxes d'Interlagos, a São Paulo. Forma part del calendari de l'UCI Amèrica Tour, amb una categoria 1.2.

## Palmarès masculí

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2001 | André Grizante | Murilo Fischer | Francisco Eudo |
| 2002 | John Lieswyn | Gregorio Bare | Nilceu Santos |
| 2003 | Renato Roshler | Matthew DeCanio | André Grizante |
| 2004 | Alén Reyes | Eddie Cisneros | Armando Camargo |
| 2005 | Nilceu Santos | Cristian León | Marcos Novello |
| 2006 | Nilceu Santos | Rodrigo Brito | Héctor Aguilar |
| 2007 | Nilceu Santos | Francisco Chamorro | Raphael Mancini |
| 2008 | Nilceu Santos | Francisco Chamorro | Fabielle Mota |
| 2009 | Francisco Chamorro | Nilceu Santos | Michel Fernández |
| 2010 | Geraldo Souza | Edgardo Simón | Raphael Mancini |
| 2011 | Breno Sidoti | Roberto Pinheiro | Jean Colaca |
| 2012 | Francisco Chamorro | Roberto Pinheiro | Nilceu Santos |
| 2013 | Francisco Chamorro | Nilceu Santos | Kléber Ramos |
| 2014 | No disputada |
| 2015 | Carlos Manarelli | Francisco Chamorro | Cristian Egidio Rosa |

## Palmarès femení

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2003 | Janildes Fernandes | Clemilda Fernandes | Maria Lucilene Alves |
| 2004 | Uênia Fernandes | Fernanda Souza | Clemilda Fernandes |
| 2005 | Clemilda Fernandes | Debora Gerhard | Janildes Fernandes |
| 2006 | Clemilda Fernandes | Rosane Kirch | Carla Camargo |
| 2007 | Clemilda Fernandes | Debora Gerhard | Rosane Kirch |
| 2008 | Uênia Fernandes | Marcia Fernandes | Fernanda Souza |
| 2009 | Janildes Fernandes | Natalia Santana Lima | Luciene Ferreira |
| 2010 | Luciene Ferreira | Janildes Fernandes | Debora Gerhard |
| 2011 | Janildes Fernandes | Valquíria Pardial | Luciene Ferreira |
| 2012 | Valquíria Pardial | Marcia Fernandes | Luciene Ferreira |
| 2013 | Luciene Ferreira | Clemilda Fernandes | Valquíria Pardial |

## Referències

* Palmarès masculí de la Copa Amèrica de Ciclisme (sitiodeciclismo.net)
* Palmarès femení de la Copa Amèrica de Ciclisme (sitiodeciclismo.net)
* Palmarès femení de la Copa Amèrica de Ciclisme (cyclebase.nl)

## Enllaços externs

* Copa Amèrica de Ciclisme - Lloc web oficial
# Curi (Grècia)

Curi o Kurios (en grec antic κύριος) que significa "senyor o "tutor", era a l'antiga Grècia, i especialment a Atenes, la persona que actuava com a tutor dels membres de la família que la llei presumia que eren incapaços d'obrar per si mateixos com ara els menors i els esclaus, i sobretot les dones de totes les edats. Generalment la funció l'acomplien els pares, els marits, o els parents mascles més propers.
Les lleis àtiques, que només tenien en compte les famílies, consideraven els curis com els que exercien la pàtria potestat i subordinaven les dones als homes de la seva sang. Les dones, encara que els seus pares haguessin mort, continuaven sotmeses als homes més propers per raons de sang, que exercien de tutors. Durant el matrimoni, el curi de la dona era el seu marit, però si enviudava o es divorciava cessava aquesta dependència i tornava a la tutoria de la seva família.
Els homes tenien un curi només durant la seva minoria d'edat, el pare, o el tutor designat per testament o el parent masculí més proper. En cas d'adopció el pare natural deixava de ser el curi del seu fill adoptat per un altre. Els nens orfes tenien un tutor anomenat epítrop (ἐπίτροπος), que literalment significa "aquell al que se li encomana alguna cosa", i normalment era designat per testament. Si no n'hi havia, l'arcont decidia qui exercia el càrrec d'entre els parents més propers.
El curi tenia la missió de protegir els interessos de les dones, quan eren solteres, separades o vídues. Si un ciutadà moria i deixava una òrfena, el fill o el pare cobrien el buit i havien de proveir el corresponent dot; si es divorciava o quedava vídua era responsabilitat del curi que l'havia d'acollir, i si l'havia promès i dotat podria recuperar el dot. Si una noia òrfena no tenia ni avi, ni germà ni oncle, el parent més proper es convertia en curi, i podia optar per casar-se amb ella i emportar-se la seva fortuna. Si la noia no tenia gaires diners i el curi no s'hi volia casar, estava obligat a fer front a les seves necessitats. Si la noia tenia l'edat legal, el curi podia deixar la seva pròpia dona i casar-se amb ella, i fins i tot podia obligar-la a deixar el marit amb el que s'hagués casat en vida del seu pare.
Hi havia diverses lleis per la protecció de les dones i dels orfes contra la negligència o la crueltat dels seus parents.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Kyrios». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 9-XII-2020].
Viccionari
# Curi (desambiguació)

«Curi» té aquests significats:
Onomàstica:
Química:
Història:
Viccionari