OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wildwood (Nova Jersey)

Wildwood és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 5.291 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wildwood tenia 5.436 habitants, 2.333 habitatges, i 1.273 famílies. La densitat de població era de 1.627 habitants per km².
Dels 2.333 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,2% hi vivien parelles casades, en un 17,7% dones solteres, i en un 45,4% no eren unitats familiars. En el 38,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.981 $ i la renda mediana per família de 28.288 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.787 $ mentre que les dones 23.320 $. La renda per capita de la població era de 13.682 $. Aproximadament el 20,2% de les famílies i el 26,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wildwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wildwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pimelodella cristata

Pimelodella cristata és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 34 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Guaiana, Guaiana Francesa, el Perú, Argentina i Surinam.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Alonso, L.E. i H.J. Berrenstein 2006. A Rapid Biological Assessment of the Aquatic Ecosystems of the Coppename River Basin, Suriname. RAP Bull. Of Biol. Assessment 39:114-117.

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Riu Bega

El riu Bega és un riu de 254 km de llargària de Romania i Sèrbia. Neix a les muntanyes Poaiana Ruscă (Carpats), a Romania, i desemboca al Tisza prop de Titel (Voivodina, Sèrbia). La seva conca de drenatge ocupa una superfície de 4.458 km², dels quals 2.362 km² a Romania.

## Referències

* ↑ Analysis of the Tisza River Basin 2007, IPCDR
* ↑ Daniel Celu Vîrdol and Tudorel Andrei (eds.
# Heterogeomys cavator

Heterogeomys cavator és una espècie de mamífer rosegador de la família dels geòmids. Viu a Costa Rica i Panamà. El seu hàbitat natural són els boscos, les clarianes i els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Samudio, R.; Pino, J. Heterogeomys cavator. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 març 2009.
# Mentonasc

El mentonasc és un parlar de transició de Menton a cavall de l'occità i el lígur. Mostra algunes de les característiques de transició del lígur, tot i que tradicionalment s'associa amb l'occità.
Quan Menton formava part de la República de Gènova i, posteriorment, del Regne de Sardenya, el mentonasc era utilitzat en tota la zona costanera entre Mònaco i Ventimiglia. Al segle xix el mentonasc va ser utilitzat a les ciutats lliures de Menton i Ròcabruna Caup Martin, un Estat independent creat en el marc de la unificació italiana. Amb l'annexió del Comtat de Niça a l'Estat francès el 1860, el mentonasc va començar a ser cada cop menys utilitzat, en favor del francès i de l'occità dels immigrants francesos de Provença. Actualment el mentonasc encara és parlat per aproximadament el 10% de la població de la ciutat de Menton i dels municipis propers de Ròcabruna Caup Martin, Castelar, Castilhon, Gòrbi, Santa Anha i Sospèl, vora la frontera amb Itàlia.
La principal entitat que defensa el mentonasc és la Societat d'Art e d'Istòria dau País Mentonasc (SAHM), afiliada al Felibritge i l'Institut d'Estudis Occitans.

## Vegeu també

* Monegasc

## Referències

* ↑ James Bruyn Andrews, "Il dialetto di Mentone, in quanto egli tramezzi ideologicamente tra il provenzale e il ligure", Archivio Glottologico Italiano XII:97–106, 1890/92.
* ↑ Jean-Philippe Dalbera, Les parlers des Alpes Maritimes : étude comparative, essai de reconstruction [thèse], Toulouse: Université de Toulouse 2, 1984 [éd. 1994, Londres: Association Internationale d'Études Occitanes]
# Luchsingen

Luchsingen és un municipi del cantó de Glarus (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Lepomis miniatus

Lepomis miniatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels centràrquids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 16 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hassan-Williams, C. i T.H. Bonner, 2007. Texas freshwater fishes. Texas State University- San Marcos: Biology Department/ Aquatic Station.
* ↑ Hassan-Williams, C. i T.H. Bonner, 2007.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Can Pagès (Ultramort)

Can Pagès és una masia d'Ultramort (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de grans dimensions, situada a l'extrem de migdia del nucli. Té la façana principal orientada al nord, on s'obre el portal d'accés adovellat, amb un escut en relleu; a la planta noble hi ha tres finestres rectangulars, també amb escuts. En aquest pis es troba una finestra germinada d'època anterior, de tipologia gòtico-renaixentista, que només es conserva en part. A l'angle de llevant de la façana hi ha una garita cilíndrica. Són també dignes d'esment les estances interiors del casal.

## Història

Can Pagès va ser bastida durant el segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Can Pagès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Wildt (cràter)

Wildt és un petit cràter d'impacte que es troba prop del terminador oriental de la Lluna. El cràter amb nom més proper és Condorcet, situat a l'oest-nord-oest. Wildt va ser prèviament designat Condorcet K abans de ser nomenat per la UAI.
* Localització de Wildt (centre de la imatge)
* Imatge presa des de l'Apollo 17
El cràter és circular i en forma de bol, amb una petita plataforma en el punt mig, envoltada per les parets interiors inclinades. No ha rebut un desgast significatiu a causa d'impactes posteriors.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Resolució 1761 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1761 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 20 de juny de 2007. Després d'examinar la situació a Costa d'Ivori el Consell va ampliar fins al 31 d'octubre de 2007 el mandat del Grup d'Experts en vigilar l'embargament d'armes i diamants en brut.

## Detalls

En virtut del capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va observar que la pròpia prohibició s'havia prorrogat anteriorment fins a la mateixa data mitjançant la resolució 1727 de desembre de 2006 i demana al Grup d'Experts informar al Consell sobre l'aplicació de la prohibició comercial abans del 15 d'octubre de 2007.
Imposades el 2004, les sancions estan destinades a dissuadir el conflicte civil a Costa d'Ivori, que divideix el país en les zones septentrionals controlades pels rebels i les zones meridionals controlades pel govern.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS MANDATE OF PANEL MONITORING BAN ON TRADING IN ARMS, DIAMONDS WITH CÔTE D'IVOIRE». United Nations, 20-06-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Haemimont Games

Haemimont Games és una empresa búlgara que desenvolupa videojocs fundada per Gabriel Dobrev el setembre de 1997 i amb seu a Sofia. La companyia se centra principalment a produir jocs d'estratègia de simulació, construcció de ciutats i història antiga, però també ha desenvolupat títols en el gènere de jocs de rol. Té uns 60 empleats, el que el converteix en el desenvolupador de videojocs més gran de Bulgària.
Els seus videojocs principals són d'estratègia i història medieval com, per exemple, les sagues Imperivm, Tzar o els actuals Glory of the Roman Empire, Celtic Kings entre d'altres.

## Història

L'empresa es va fundar el setembre de 1997 a Sofia i l'any 2000 va firmar un acord important amb FX Interactive per crear jocs com Imperivm: la Guerra de las Galias a l'octubre de 2002, Imperivm 2: la Conquista de Hispania el 2003, Imperivm 3: las Grandes Batallas de Roma el 2004 i Tzar el 2003.

## Referències

* 1 2 «Are you ready to become Victor Vran? Celebrate the most bad-ass demon hunter in the world in new video: I Am Victor». Gamasutra. Watford, U.K.: Nintendo Switch, 08-10-2018. [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Cockle Calls up Ciri Siri to request best demon-slaying tips for Victor Vran on Switch». Gamasutra. Watford, U.K.: Nintendo Switch, 25-07-2018. [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Haemimont Games's Competitors, Revenue, Number of Employees, Funding and Acquisitions». Owler. [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ Palumbo, Alessio. «Victor Vran: Overkill Edition – Chatting with Haemimont on Consoles, Motörhead & More». Wccftech. NewAge ADS, LLC., 20-04-2017. [Consulta: 22 agost 2018].
* ↑ Arora, Akhil. «The Shape of Water, Annihilation, and More – The Weekend Chill». Gadgets 360. NDTV, 16-03-2018. [Consulta: 22 agost 2018].

## Enllaços externs

* Haemimont Games - Lloc web oficial
* MobyGames de Haemimont
* Entrevista amb Haemimont Games del 2005 Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Peranzanes

Peranzanes (en gallec, Peranzais) és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'El Bierzo i és un dels municipis en els quals es parla gallec.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 389 | 373 | 319 | 324 |

## Referències

* ↑ El plurilingüismo en España. María Teresa Turell, 2007. p 154
# Madona Ke

La Madona Ke (xinès tradicional: 客氏, xinès simplificat: 客氏, pinyin: Kè Shì) va ser la mainadera del jove Emperador Tianqi (1605-1627), el qual va ser Emperador de la Xina (Dinastia Ming) del 1620 fins al 1627. Quan ell va complir els 15 va esdevenir Emperador, i no sent alfabet, ell en delegà totes les funcions a Wei Zhongxian, donant el poder real a Wei i a la Madona Ke. Tots dos van ser eliminats tan aviat com l'Emperador Chongzhen (l'últim de la Dinastia Ming) va succeir al seu germà en el tron en el 1627.
# Lepomis marginatus

Lepomis marginatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels centràrquids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 12 cm de llargària màxima (normalment, en fa 6,9).

## Alimentació

Es nodreix de larves de quironòmids i microcrustacis.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical (36°N-26°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: des del riu Tar (Carolina del Nord) fins al riu Brazos (Texas) i des de l'oest de Kentucky i l'est d'Arkansas fins al golf de Mèxic.

## Longevitat

La seua esperança de vida és de 6 anys.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* 1 2 3 4 «Lepomis marginatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.
* ↑ Hassan-Williams, C. i T.H. Bonner, 2007. Texas freshwater fishes. Texas State University- San Marcos: Biology Department/ Aquatic Station.
* ↑ Hugg, D.O., 1996.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Ragland, C.J. i J.R. Gold, 1989. Genome size variation in the North American sunfish genus Lepomis (Pisces: Centrarchidae). Genet. Res. Camb. 53:173-182.
* Roberts, F.L., 1964. A chromosome study of twenty species of Centrarchidae. J. Morph. 115:401-418.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Vassíliev, V. P. «Chromosome numbers in fish-like vertebrates and fish» (en anglès). Journal of Ichthyology, 20, 3, 1980, pàg. 1–38. ISSN: 0032-9452.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Volcà de Can Barraca

El Volcà de Can Barraca és un volcà situat al municipi d'Olot, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà de Can Barraca». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Resolució 1763 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1763 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 2007. Després de recordar resolucions anteriors sobre la situació a Costa d'Ivori, el Consell va ampliar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) i les tropes de suport franceses fins al 16 de juliol de 2007, alhora que reafirma el seu suport als processos de pau i electorals en aquest país dividit d'Àfrica Occidental.

## Detalls

L'últim informe del secretari general de les Nacions Unides, Ban Ki-moon sobre la situació a Costa d'Ivori, recomana que la missió mantingui la seva força actual com a mínim fins que la zona de confiança que separa les forces del govern i les forces rebels ha estat substituïda per una línia verda controlada per llocs d'observació de la UNOCI.
Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va aprovar per unanimitat la resolució 1763 (2007), ampliant també el mandat de les forces franceses que donaven suport a la missió.
El Consell descriu els acords signats per les parts al març com un "punt d'inflexió" en la crisi que ha mantingut dividida Costa d'Ivori des del 2002, amb el sud controlat pel govern i el nord sota les Forces Nouvelles. Tanmateix, l'informe subratlla que moltes qüestions fonamentals continuen sense resoldre's.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS MANDATE OF UNITED NATIONS OPERATION IN CÔTE D'IVOIRE, FRENCH FORCES UNTIL 16 JULY, AS IT ADOPTS CHAPTER VII RESOLUTION». United Nations, 29-06-2007.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2007 - 2008)
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Henri Harpignies

Henri Harpignies (Valenciennes, 28 de juny de 1819 - Saint-Privé, 28 agost de 1916) va ser un pintor, paisatgista, aquarel·lista i gravador francès de l'Escola de Barbizon.

## Biografia

Els seus pares volien que es dediqués a la carrera comercial, però la seva determinació i desig a convertir-se en artista l'avalaren per poder formar part del taller de Jean Achard a París en 1846. Després de dos anys de formació, se'n va anar a viatjar per Itàlia.
De retorn a França el 1850, Henri Harpignies es dedicà a la pintura de nens en paisatges i es reuní de nou amb Corot i l'Escola de Barbizon, que tingueren gran influència en la seva pintura. Units per l'amistat, tots dos artistes viatjaren plegats a Itàlia el 1860.
Al seu retorn el 1861, Harpignies obtingué el seu primer èxit al Saló de París amb l'obra Lisière de bois sur les bords de l'Allier. Després d'aquest any va ser un expositor regular al Saló. El 1886 va rebre la seva primera medalla per l'obra Le Soir dans la campagne de Rome, que posteriorment va ser adquirida per la Galeria de Luxemburg.
Bona part de la seva obra va ser pintada a Hérisson a la regió francesa de Bourbonnais i també en les regions de Nivernais i l'Alvèrnia. Entre les seves obres, en destaquen les següents:
* Soir sur les bords de la Loire (1861)
* Les Corbeaux (1865)
* Le Saut-du-Loup (1873)
* La Loire (1882)
* Vue de Saint-Privé (1883)
Henri Harpignies també va realitzar treballs d'art decoratiu per a l'Òpera de París, com el panell Vallée d'Egérie que va estar exposat al Saló de 1870.
Va tenir molts alumnes al seu càrrec, entre els quals destaquen Émile Appay (1876-1935), Jeanne Rongier, Jane Li Soudier (1885-1976), Louis-Alexandre Cabié, Pierre Vignal, Raymond Verdun, i Émile Dardoize (1826-1901).

## Galeria

* Obres d'Henri Harpignies
* Pont ferroviaire sur la Briare, 1888, Oklahoma, Tulsa, Philbrook Museum of Art.
* Paysage en Auvergne, 1898, pintura a l'oli, Washington, National Gallery of Art.
* Paysage, 1891, pintura a l'oli, Palais des beaux-arts de Lille.
* El Canal de Briare, pintura a l'oli.

## Referències

* ↑ «Henri Harpignies» (en anglès). Britannica.com. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Henri Harpignies» (en francès). Larousse.fr. [Consulta: 3 novembre 2015].
# Perarolo di Cadore

Perarolo di Cadore és un municipi italià, dins de la província de Belluno. L'any 2007 tenia 362 habitants. Limita amb els municipis de Cimolais (PN), Erto e Casso (PN), Ospitale di Cadore, Pieve di Cadore i Valle di Cadore.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Ruggero Lollato | Llista cívica |
# Malborghetto Valbruna

Malborghetto Valbruna (friülà Malborghet-Valbrune, alemany Malburgeth-Wolfsbach, eslovè Naborjet-Ovčja vas) és un municipi italià, dins de la província d'Udine, a la Val Canale. L'any 2007 tenia 1.007 habitants. Limita amb els municipis de Chiusaforte, Dogna, Feistritz an der Gail, Hermagor-Pressegger See (Àustria), Hohenthurn, Pontebba, Sankt Stefan im Gailtal i Tarvisio.

## Fraccions

* Valbruna (eslovè Ovčja vas, alemany Wolfsbach, friülà Valbrune o Cjalavai) a 807 m s.l.m. dins Val Saisera, amb el fons del massís Jôf Fuârt (2.666 m). Important centre d'esports hivernals
* Bagni di Lusnizza (eslovè Lužnice, alemany Lusnitz, friülà, Lusniz) a 635 m s.l.m. amb jaciments d'aigües termals
* Cucco (Kuk en eslovè, Kúk en alemany i Cuc en friülà) és una localitat que es troba a prop de Malborghetto.
* Santa Caterina (eslovè Šenkatríja, alemany Sankt Kathrein, friülà Sante Catarine) a 660 m.
* Ugovizza (eslovè Ukve, alemany Uggowitz, friülà Ugovize) és una localitat turística estival i hivernal, situada a 775 m s.l.m. S'hi troba l'església de Santi Filippo e Giacomo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Alessandro Oman | Centredreta |
# Cantons del Somme

Els Cantons del Somme (Alts de França) són 46 i s'agrupen en quatre districtes:
# Xams-ad-Din Muhàmmad (desambiguació)

Shams al-Din Muhammad, Xams al-Din Muhàmmad o Xams-ad-Din Muhàmmad és el nom dels següents personatges:
* Xams-ad-Din Muhàmmad, primer imam ismaïlita nizarita després de la caiguda d'Alamut
* Xams al-Din Muhàmmad, sultà gúrida
* Malik Xams-ad-Din Muhàmmad, malik mihrabànida de Sistan (1480-1495)