OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Death to False Metal

Death to False Metal és el novè àlbum d'estudi de la banda estatunidenca de rock alternatiu Weezer. Es va publicar el 2 de novembre de 2010 per Geffen Records amb la producció del mateix grup, Rick Rubin i Shawn Everett. Presenta diverses cançons no publicades prèviament de tota la carrera de Weezer. Fou llançat simultàniament amb una edició deluxe del segon àlbum del grup, Pinkerton (1996), i posteriorment també una edició en vinil.
Inicialment, a mitjan 2008, el grup va començar a parlar de l'àlbum Odds and Ends que contenia grans cançons, però per diversos motius no van enregistrar-lo per publicar-lo. Cuomo va considerar posteriorment treure'l com una compilació de rareses però finalment van decidir llançar-lo com el novè àlbum d'estudi. A iTunes van posar a disposició dels usuaris la cançó «Mykel & Carli», una versió diferent de la llançada com a cara-B del senzill «Undone – The Sweater Song» l'any 1994. La primera cançó del disc, «Turning Up the Radio», és producte del projecte de composició creat per Cuomo a YouTube anomenat Let's Write a Sawng, on la gent afegia les seves idees lliurement en quan a lletres, acords i melodies de forma col·laborativa. El resultat fou una co-creació que va involucrar disset persones.
La portada del senzill imita un tractat religiós dels Testimonis de Jehovà sobre un planeta Terra perfecte.

## Llista de cançons
### Edició estàndard

Totes les cançons foren escrites i compostes per Rivers Cuomo, excepte les indicades.

### Cançons bonus iTunes
## Referències

* ↑ Koch, Karl. «2010/10/12 Death To False Metal!» (en anglès). weezer.com, 12-10-2010. Arxivat de l'original el 2011-07-18. [Consulta: 16 desembre 2010].
* ↑ «Weezer Recording History Page 5» (en anglès). weezer.com, 06-03-2003. Arxivat de l'original el 2011-07-18. [Consulta: 16 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Death to False Metal Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine. a la Weezerpedia (anglès)
# 16 aC
## Esdeveniments
### Imperi romà

* Inauguració del Teatre romà de Mèrida.
* Fundació de la ciutat de Trèveris per August, amb el nom d'August Treverorum.
* El Nòric és incorporat a l'Imperi Romà i l'any següent conquerit completament.

## Referències

* ↑ Alföldy, Géza. Noricum (en anglès). Taylor & Francis, 1974, p.55. ISBN 0710073230.
# Lamothe-en-Blaisy

Lamothe-en-Blaisy és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 76 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lamothe-en-Blaisy era de 76 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 1 estava desocupat. 46 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 33 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 5 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lamothe-en-Blaisy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 31 eren actives i 14 eren inactives. De les 31 persones actives 29 estaven ocupades (15 homes i 14 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 9 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Lamothe-en-Blaisy hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lamothe-en-Blaisy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lamothe-en-Blaisy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# L'Autonomista

El Autonomista, i després L'Autonomista, fou un periòdic gironí republicà federalista que es va editar entre el 1898 i el 1939, primer en castellà i després en català. Tot i haver estat un diari important en aquest corrent polític, no representava cap partit en particular, tot i haver donat suport en alguns moments a ERC.
Fundat i dirigit el 1898 per Darius Rahola, qui l'imprimia també a la seva pròpia impremta, va variar la periodicitat en què apareixia unes quantes vegades: fins al 1904 es publicava setmanalment, però llavors fou bisetmanal, fins que el 1920 va passar a publicar-se diàriament. Inicialment es publicava en castellà, però progressivament va anar introduint la llengua del país fins a catalanitzar-se completament el 1933, ja amb la República vigent. Però amb la derrota d'aquesta a la Guerra Civil la impremta fou confiscada el 1939 quan entraren les tropes franquistes a Girona i el diari es va deixar de publicar. El darrer número va sortir el 25 de gener de 1939.
Quan la dictadura va morir i amb la transició es va restaurar la democràcia els hereus van reivindicar el retorn dels béns confiscats, però foren ignorats. El 1985 la capçalera del diari va ser recuperada per la família Rahola i s'edita en forma de suplement literari cada cinc anys, amb la finalitat fonamental de no perdre'n la titularitat. Hi van escriure principalment llur director Darius Rahola, el polític Joaquim de Camps i Arboix, Pere Loperena, Josep Enseñat, Artur Vinardell, el polític Miquel Santaló…

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Mestre, 1998: p. 79, entrada: "Autonomista, El"
* ↑ Rahola, 2007, p. 13.

## Bibliografia

* Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 1.147 p.; p. 79 entrada: "Autonomista, El". ISBN 84-297-3521-6.
* Rahola, Carles. Contra l'invasor. Cossetània Edicions, 2007. ISBN 8497912888.

## Enllaços externs

* Hemeroteca del diari a l'Arxiu Municipal de Girona
# Klamath Falls

Klamath Falls és una ciutat i seu del Comtat de Klamath (Oregon) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Klamath Falls tenia 19.462 habitants, 7.916 habitatges, i 4.670 famílies. La densitat de població era de 420,7 habitants per km².
Dels 7.916 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,2% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 41% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 13,1% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.498 $ i la renda mediana per família de 37.021 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.567 $ mentre que les dones 22.313 $. La renda per capita de la població era de 16.710 $. Aproximadament el 16,2% de les famílies i el 21,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Klamath Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Klamath Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mikkel Bjerg

Mikkel Bjerg (Copenhaguen, 3 de novembre de 1998) és un ciclista danès professional des del 2017. Actualment corre a l'equip UAE Team Emirates.
El 2017 i 2018 es proclamà Campió del món en contrarellotge sub-23.

## Palmarès

* 2016
** Campió de Dinamarca júnior en contrarellotge
** 1r a l'Aubel-Thimister-La Gleize
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Abitibi
* 2017
** Campió del món sub-23 en contrarellotge
* 2018
** Campió del món sub-23 en contrarellotge
** 1r a la Dorpenomloop Rucphen
* 2019
** 1r al Triptyque des Monts et Châteaux
** 1r a la Hafjell TT
** 1r a la Chrono Champenois
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 97è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2021. 110è de la classificació general
* 2022. 124è de la classificació general
* 2023. 123è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Bjerg, en lo alto del podio en la crono Sub23». marca.com, 18-09-2017 [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Mikkel Bjerg revalida su título de campeón del mundo sub23 en la contrarreloj individual». El Mundo Deportivo, 24-09-2018 [Consulta: 28 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Mikkel Bjerg a ProCyclingStats
# Krasnoznàmianka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Krasnoznàmenka».
Krasnoznàmianka (en (ucraïnès): Краснознам'янка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.201 habitants. Pertany al districte de Krasnogvardiiske.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Krasnoïta

La krasnoïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la perhamita. Rep el nom per al districte on es va descobrir l'espècie: el districte de Krásno, a la República Txeca.

## Característiques

La krasnoïta és un fosfat de fórmula química Ca₃Al$_{7.7}$Si₃P₄O$_{23.5}$(OH)$_{12.1}$F₂·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, i redefinida el 2017 (IMA 17-E). Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la krasnoïta pertany a «08.DO - Fosfats, etc, amb CO₃, SO₄, SiO₄» juntament amb els següents minerals: girvasita, voggita, peisleyita, perhamita, saryarkita-(Y), micheelsenita, parwanita i skorpionita.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita a partir de mostres de dos indrets: el pou Huber, al districte de Krásno (Regió de Karlovy Vary, República Txeca) i la mina Silver Coin, a la localitat de Valmy (Nevada, Estats Units). També ha estat descrita al mont Utahlite, a Lucin (Utah, Estats Units), a la mina Fonte da Cal, a Bendada (Guarda, Portugal) i al filó Le Mazet, a Échassières (Alvèrnia-Roine-Alps, França).

## Referències

* ↑ «Krásnoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juliol 2019].
# Miskar

Miskar és una plataforma per a l'extracció de gas situada a 125 km endins del golf de Gabes a Tunísia.
Fou inaugurada pel president tunisià Zine El Abidine Ben Ali el 15 d'abril de 1997 però ja havia entrat en producció el juny de 1996. Està operada per la BG (British Gas). Actualment representa el 80% de la producció de gas del país.
El camp gas de Miskar ocupa una superfície de 352 quilòmetres quadrats. El gas de deu pous s'envia a través d'una canonada submarina i es processa a la planta terrestre d'Hannibal a 20 quilòmetres al sud de Sfax.

## Vegeu també

* Hidrocarburs a Tunísia

## Referències

* ↑ «Research Gate-Location-map-of-the-Miskar-Field-within-the-Amilcar-permit-and-the-Gulf-of-Gabe» (en anglès). Research Gate. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ «British Gas Tun isia boosts offshorecapacity wi th point-to-point link from 4R» (en anglès). 4RF solutions. [Consulta: 29 desembre 2019].
# L'Œuvre

«L'Œuvre» té aquests significats:
* L'Œuvre, obra d'Émile Zola
* L'Œuvre, diari francès en la primera meitat del segle XX
* L'Œuvre, una casa editorial.
# Missió de Suport de les Nacions Unides a Haití

La Missió de Suport de les Nacions Unides a Haití (UNSMIH) fou creada arran la Resolució 1063 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides de 28 de juny de 1996, per substituir la Missió de les Nacions Unides a Haití (UNMIH). Va tenir lloc entre juliol de 1996 i juliol de 1997 i tenia com a objectiu promoure el desenvolupament d'una nova força policial a Haití, que més tard es va formar amb la Missió de Transició de les Nacions Unides a Haití (UNTMIH).
La seu de la UNSMIH era a Port-au-Prince, el seu cap com a Representant Especial del Secretari General era el veneçolà Enrique Ter Horst, i el cap militar era el General de Brigada J.R.P. Daigle de Canadà i per al component policial Coronel Robert Pigeyre de França. El personal de la UNSMIH va ser subministrat per Algèria, Bangladesh, Benín, Djibouti, França, Índia, Canadà, Mali, Pakistan, Rússia, Togo, Trinitat i Tobago i els Estats Units.
Al final del seu mandat era composta per 1.525 efectius militars i de policia, inclosos 225 oficials de policia civil i 1.300 efectius militars. A la missió, un oficial de policia civil de la tropa de la UNSMIH va morir.

## Referències

* ↑ UN Mission in Haiti (UNMIH) al web de les Forces Armades del Canadà
* ↑ Facts and figures
* ↑ Haiti - UNSMIH
# Missió de Verificació de les Nacions Unides a Guatemala

La Missió de Verificació de les Nacions Unides a Guatemala (MINUGUA) va ser una missió de pau de les Nacions Unides acordada mitjançat la Resolució 1094 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides del 20 de gener de 1997.

## Història

El mandat de la missió, que va començar el gener de 1997, era verificar el respecte a l'alto el foc establert entre el govern del Guatemala i els rebels de la Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalenca (URNG) després d'anys de sagnant guerra civil.
El contingent era compost d'uns 150 militars provinents de l'Argentina, Austràlia, Àustria, Brasil, Canadà, Equador, Alemanya, Noruega, Rússia, Singapur, Espanya, Estats Units, Suècia, Ucraïna, Uruguai i Veneçuela. La caserna general era a la ciutat de Guatemala i el cap militar de la missió era el general espanyol José B. Rodriguez Rodriguez, mentre que el Representant Especial del Secretari General era el francès Jean Arnault.
La missió va acabar el novembre de 1997 i el seu cost total va ser de 4 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ MINUGUA
* ↑ «La ONU nombra a Jean Arnault como director de su misión en Colombia». Arxivat de l'original el 2019-11-17. [Consulta: 3 abril 2018].
* ↑ Facts and Figures
# LTT

LTT té els següents significats:
* Luyten Two-Tenths catalogue, catàleg d'estrelles amb moviment propi important
* LTT també és el codi ISO 4217 del talonas, moneda històrica de Lituània
# La Cardosa

La Cardosa és una entitat de població de Cervera, a la comarca de la Segarra.
El poble consta d'una vintena de cases i se situa a la vall del riu Sió, a cinc quilòmetres de la capital de comarca. Un branc de la carretera L-303 és la seva principal via de comunicació.
Antigament va pertànyer a l'antic municipi de propi de la Prenyanosa juntament amb Castellnou d'Oluges, Malgrat, Queràs i Sant Miquel de Tudela. De la Cardosa se'n tenen notícies des del segle xii, quan formava part del terme del castell de Sedó. Actualment a l'indret es conserven les restes d'un castell o casa senyorial convertit en masoveria. L'any 1232 el poble de la Cardosa era propietat de Ramon Hug i de la seva muller Brunissenda, que era filla del notari Jaume Ferrer, de qui hi ha constància que l'any 1269 els Cardona donaren una important carta de franqueses. En aquesta carta hi havia la concessió de llibertats i excepció de prestacions per tal que s'establissin habitants al pla de la Cardosa.

## Llocs d'interès

* El Castell de la Cardosa: és un edifici de planta quadrangular i consta de tres pisos. En destaquen les seves grans dimensions, juntament amb la porta principal i les finestres que s'observen a la façana lateral. Des de l'any 1949 és declarat Bé Cultural d'Interès Nacional i actualment és un espai de creació artística.
* L'esglesiola de Sant Pere o dels Sants Apòstols: és d'origen medieval, malgrat que el seu aspecte extern evidencia reformes d'una època més moderna, com el campanar de cadireta o el fet que la capçalera sigui plana, sense absis. D'una sola nau, s'hi accedeix per una portada d'arc de mig punt adovellat, parcialment coberta per un contrafort. Aquesta esglesiola era sufragània de la parròquia de Sedó.

## Referències

* ↑ «La Cardosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* La Cardosa al web del Consell Comarcal de la Segarra Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine.
# La Clua de Meià

La Clua de Meià o simplement Clua és una localitat del terme municipal d'Artesa de Segre (Noguera). Està situada en un coster a l'esquerra del barranc de la Clua o de Catarena, que desguassa al riu Boix. El 2019 tenia 17 habitants.

## Història

Les primeres notícies d'aquest lloc són de l'any 1059 quan Arsenda d'Àger, muller d'Arnau Mir de Tost, va donar unes vinyes situades en aquest indret al monestir de Santa Maria de Meià. Hi fou bastida l'església de Sant Julià, d'origen romànic però reconstruïda en època barroca, que depenia de Sant Miquel de Montmagastre. El castell de la Clua pertanyia a la família Meià.
Prop del poble hi ha l'església troglodítica de Sant Martí, possiblement d'origen premusulmà, reconvertida a presó. L'any 1311 el castell seria donat per Dolça de Cervera al seu fill Pere II d'Ayerbe. Aquest el permutà al rei Jaume II per propietats a l'Aragó.
Segons el diccionari de Pascual Madoz, a mitjans de segle xix, Clua tenia 20 cases i produïa sègol, civada, patates, vi i oli i s'hi criaven vaques i ovelles. El pressupost del poble era de 300 rals i s'abastien de l'aigua de les nombroses fonts de l'indret.
A mitjans del segle xix, el municipi de Clua, s'uní al de Baldomar, i l'any 1926, Baldomar i els seus agregats (Vernet, Clua i la Vall d'Ariet) van ser annexionats al municipi d'Artesa de Segre.
Durant la dècada dels anys 1960 el poble va quedar totalment despoblat, però a la dècada de 1970, un grup de joves va instal·lar-se al poble. Van reconstruir el poble i van orientar la seva activitat cap a l'elaboració de formatge de cabra artesanal.

## Referències

* ↑ «Artesa de Segre». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. ICGC. Arxivat de l'original el 3 de gener 2020. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «La Clua de Meià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «250349 Artesa de Segre». IDESCAT. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Clua». artesadesegre.cat. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Baldomá». INE. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Formatgeria de Clua». Consell Comarcal Noguera. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2020. [Consulta: 24 juliol 2020].

## Bibliografia

* Madoz, Pascual. «Clua». A: Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. VI, 1847.
# Montcalb

Montcalb és una de les set entitats de població del municipi de Guixers (Solsonès). Es troba a la banda nord-oriental del municipi. No té cap nucli urbà i tot el seu poblament és dispers.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 11 | 11 | 22 | 22 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 11 | 11 | 22 | 22 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 12 | 12 | 24 | 24 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 11 | 8 | 19 | 19 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 11 | 6 | 17 | 17 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 11 | 7 | 18 | 18 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 10 | 6 | 16 | 16 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 9 | 7 | 16 | 16 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 9 | 8 | 17 | 17 |
| Font: INE ||||||||

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Montcalb». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kenzo Sugishita

Kenzo Sugishita (1901) fou un criminal de guerra japonés durant l'agressió japonesa contra la República de la Xina el 1932. El 3 de febrer de 1932 participà en la massacre indiscriminada a un poble a 8km del sud del Temple Tianle (Xangai) que suposà 30 xinesos morts. El 19 del mateix mes i any matà un xiquet de sis anys al Pont Lujia a cops de pedra i llançà el cos a una casa en flames.
Les seues confessions d'actes realitzats durant la Segona Guerra sinojaponesa foren publicades al lloc web de l'Administració dels Arxius Estatals de la Xina en agost del 2016 per motiu de l'aniversari del final de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «China publicizes confessions by Japanese war criminals». Xinhuanet, 11-08-2015 [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «China publicará confesiones de criminales de guerra japoneses durante 31 días». La Vanguardia, 11-08-2016 [Consulta: 1r abril 2017].