OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crioll portuguès de Bidau

El crioll portuguès de Bidau o português de Bidau és una llengua criolla basada en el portuguès que està pràcticament extinta, però que es va parlar a Bidau, un suburbi a l'est de Dili, Timor Oriental, fins a la dècada de 1960, quan els seus parlants es van desplaçar al português padrão.

## Formació i característiques

El crioll portuguès de Bidau va sorgir del portuguès parlat pels colons i mestiços de l'illa de Flores, influenciat per les llengües introduïdes en l'àrea pels militars, homes de Lifau. Comparteix una sèrie de característiques amb criolls pròxims, com el macanès. Probablement ha d'haver estat gran la influència del portuguès de Bidau sobre la formació del tétum plaça.

## Història

Els primers portuguesos van arribar a l'illa de Timor en 1512, i després de segles de contacte del portuguès amb llengües locals va sorgir un crioll de base portuguesa en aquella illa, anomenat “portuguès de Bidau”, en l'actualitat amb relleu pràcticament només arqueològic. Bidau és avui un dels barris de la riba oriental de la ciutat de Dili. El portuguès de Bidau és una llengua criolla, avui pràcticament extinta, que hauria sorgit, d'acord amb Francisco Xavier de Menezes, com a fixació en aquella àrea, ja abans de les campanyes de pacificació, d'una companyia de larantuqueiros (cristians de Larantuka), ja que amb la venda de Flores als holandesos, va ser substituïda per una companyia de segona línia que va mantenir el mateix parlar ja comú en el barri. João Paulo Esperança destaca, en un altre sentit, que el crioll portuguès de Bidau hagués d'haver arribat a Dili quan la capital va ser transferida de Lifau a Dili, junt amb la població de la colònia portuguesa, en 1769.
Actualment el Crioulo portuguès de Bidau està pràcticament extingit. Francisco Aleixo de Menezes manifesta ja en 1968 que trobava només unes 4 a 5 persones ancianes que encara l'usen quan es troben ocasionalment i Luís Filipe Thomaz afirma peremptòriament que en 1974 ja es trobava extint. No obstant això, segons lingüistes timoresos encara subsisteixen alguns parlants del portuguès de Bidau alguns a Dili i alguns a Portugal, entre els refugiats que fugiren després en 1975.

## Exemple de portuguès de Bidau

* Vósse, bai na ôndi?
* Eu bai na riba.
* Vósse vai fazer cuza, bê?
* Eu leva este cànico, vai só lè águ.
* Vósse tira águ, faze cuza bê?
* Eu tira águ, bai cozinha arroze, antis meu marido bên cómi.
* Nós bai na ribeira, bê, toma banho.

## Referències

* 1 2 3 Nobilissima Visione. «O português de Bidau».
* ↑ «A Herança da Língua Portuguesa no Oriente (Ásia)». Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 5 juliol 2022].

## Enllaços externs

* The Languages of East Timor
# Torre de Perauba

La Torre de Perauba, se situa a l'extrem nord-oest de la Serra de Palles, contrafort nord-occidental de la Serra de Boumort, prop del poble d'Hortoneda, pertanyent a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, actualment del terme de Conca de Dalt, de la comarca del Pallars Jussà. És a llevant del Montpedrós, prop de l'església de Sant Cristòfol de Montpedrós, uns 800 metres al seu nord-est. Es troba a ponent dels Rocs del Comeller, a la banda de llevant de la vall de la llau de la Font Freda.
És una torre circular, d'1,70 cm de diàmetre interior i 1,2 de gruix de les parets. L'alçada actual és de 7 metres, però originalment era més alta. Està construïda amb carreus regulars no gaire grossos, força primitius, que daten la torre vers l'any 1000.
L'escriptor Pep Coll, fill de la propera població de Pessonada recull la llegenda de la Torre de Perauba: a la Torre de Perauba, hi vivia el rei de tot aquest territori, com testimonia la presència a l'entorn de la Font de la Casa del Rei.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere i BOLÒS I MASCLANS, Jordi. "Torre de Perauba", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X.

## Referències

* ↑ COLL, Pep. Viatge al Pirineu fantàstic. Barcelona: Columna Edicions, 2005.
# Possis

Possis (en llatí Possis, en grec antic Πόσσις) fou un escriptor grec.
Només el menciona Ateneu de Naucratis, que fa referència a dues de les seves obres, concretament a un llibre (el tercer) d'una història de les amazones (Ἀμαζονίς), i un altre llibre (també el tercer) d'una història de Magnèsia (Μαγνητικά).

## Referències

* ↑ Possis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 510
# Jules de Burlet

Jules Philippe Marie de Burlet (Ixelles, Bèlgica, 10 d'abril de 1844 - Nivelles, Bèlgica, 1 de març de 1897) va ser primer ministre de Bèlgica entre 1894 i 1896.

## Referències

* ↑ «Jules de Burlet - dumontdechassart - Geneanet».
# Guipronvel

Guipronvel (en bretó Gwiproñvel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 691 habitants. El nom prové del bretó gwik (burg).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 384 | 362 | 385 | 522 | 570 | 609 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Anne-Marie Cariou-Lemoine | |
# Districte de Mandimba

El districte de Mandimba és un districte de Moçambic, situat a la província de Niassa. Té una superfície de 4.385 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 133.648 habitants. Limita al nord amb el districte de N'gauma, a l'est amb els districtes de Majune, Maúa i Metarica, al sud amb els districtes de Cuamba i Mecanhelas, i a l'oest amb la frontera de 110 km amb la República de Malawi.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Mandimba e Mitande), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Mandimba:
** Mandimba e
** Meluluca
* Posto Administrativo de Mitande:
** Mitande

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Paper sulfuritzat

El paper sulfuritzat, paper de forn, paper mantega o tot simplement paper vegetal, és un paper vegetal tractat químicament (es banya en àcid sulfúric, d'aquí el nom) per a tapar els porus de la cel·lulosa i així fer-lo impermeable i perquè a més sigui resistent a les elevades temperatures d'un forn domèstic. Posseeix com a principal característica que és antiadherent (els aliments no adhereixen a la seva superfície). S'empra freqüentment en la preparació culinària dels aliments que han de coure al forn com per exemple: bescuits, papillots, pizzes, etc. El paper sulfuritzat pot resistir a temperatures de fins a 220 °C aproximadament, en el seu ús cal anar amb compte que no entri en contacte directe amb fonts de calor (en alguns casos no funciona quan es gratina). Una aplicació molt estesa al segle passat va ser com a suport dels dibuixos utilitzats en la construcció de maquinària i edificis. Es dibuixava en tinta xinesa sobre el paper i la seva transparència permetia d'utilitzar-lo com a original per a fer innombrables còpies sobre paper especial impressionable amb llums de mercuri. Un procés de revelament amb vapors d'amoníac completava el procés d'obtenció de les còpies.
S'empra molt simplement, col·locant-se sobre la safata de forn, és aquesta la raó per la qual es ven en fulls de diferents grandàries: tots en format normat segons els forns domèstics. Sol comercialitzar-se també en botigues d'utensilis de cuina. En l'antiguitat s'usava amb la mateixa funció que el paper sulfuritzat un pergamí recobert de greix o oli. Una altra insalubre alternativa al paper sulfuritzat és l'ús de paper d'alumini que posseeix el desavantatge d'haver de ser untat amb greixos perquè no s'apeguin els aliments cuinats, però té l'avantatge de ser un bon transmissor de la calor.

## Vegeu també

* Pasta
* Paper d'alumini
* Tandoori
# Sant Grau de Sant Gregori

Sant Grau de Sant Gregori és una església de Sant Gregori (Gironès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una capella d'una nau, absis semicircular i porta de mig punt a la façana. El rosetó de la façana pertany a la reforma que es va fer al segle xix. L'ermita està enrunada des del 1936. S'ha consolidat l'estructura i s'ha condicionat l'entorn. També hi ha un punt de vigilància forestal.

## Referències

* ↑ «Sant Grau de Sant Gregori». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Criollisme

S'anomena criollisme (criollismo en espanyol) a un corrent literari d'Amèrica Llatina que reivindica les característiques dels criolls, i que, tenint diferents peculiaritats segons les èpoques i els països, va desenvolupar-se des de principis del segle xix fins al xx.

## Vegeu també

* Literatura llatinoamericana

## Enllaços externs

* Criollisme a la pàgina de l'Enciclopèdia.
# Toluca (municipi)

Toluca —del nàhuatl, que vol dir «lloc del deus Tolo»— és un municipi de l'estat de Mèxic i capital de l'estat. Toluca de Lerdo és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Almoloya de Juárez, al sud amb Tenango del Valle, a l'oest amb Zinacantepec i a l'est amb Metepec, Lerma i Teomaya. Dista de la capital del país uns cinquanta-vuit quilòmetres.

## Política i govern
### Alcaldes

* Braulio Antonio Álvarez Jasso (2015)
* Fernando Zamora Morales (2016-)

## Localitats

El municipi de Toluca tiene un total de 97 localitats; las principales en població són:
| Localitat | Població |
| Total municipi | 747,512 |
| Toluca de Lerdo | 467,712 |
| San Pablo Autopan | 30,531 |
| San José Guadalupe Otzacatipan | 29,847 |
| San Pedro Totoltepec | 19,052 |
| San Mateo Otzacatipan | 18,871 |
| San Andrés Cuexcontitlán | 14,687 |
| Santiago Tlacotepec | 13,561 |
| Cacalomacán | 11,414 |
| Calixtlahuaca | 8,394 |
| San Felipe Tlalmimilolpan | 8,103 |
| San Marcos Yachihuacaltepec | 5,173 |
| San Lorenzo Tepaltitlán | 427 |

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Possínie

Possínie (en rus: Посинье) és un poble de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 12 habitants. Pertany al districte de Krasnogorodsk.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Ksinomizithra Kritis

Ksinomizithra Kritis (grec: Ξυνομυζήθρα Κρήτης) és un formatge grec amb denominació d'origen protegida a europeu des de 1996. Es produeix a l'illa de Creta (prefectures de Khanià, Réthimno, Iràklio, i Lassithi).
El terme ksinomizithra (en grec: ξυνομυζήθρα) és genèric, i pot referir-se a formatges diferents del que té denominació d'origen: es refereix a un formatge tradicional de llet sense pasteuritzar, una variant agra del mizithra elaborat amb sèrum de llet d'ovella o de cabra amb l'afegit de llet. El formatge és suau, de color blanc pur, textura cremosa i granulada. Es fa en diverses mides i normalment té la forma d'un con truncat.
El ksinomizithra kritis en concret es produeix tradicionalment amb llet d'ovella o cabra o una barreja d'ambdues. Té un màxim de 55% d'humitat i un 45% mínim de matèria grassa. Es tracta d'un formatge de sèrum, suau però amb sabor marcat. La textura de la seva pasta és granulosa i cremosa. És un dels formatges cretencs més coneguts. És blanc, sense forma i sense talls o escorça externa.

## Referències

* ↑ Selección geográfica de la DOP
* ↑ «Cheesenet». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 desembre 2010].
# Consthum

Consthum (luxemburguès Konstem, alemany Consthum) és una vila de la comuna de Parc Hosingen i antigua comuna al nord de Luxemburg, en el cantó de Clervaux. Comprèn els nuclis de Consthum i Holzthum.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 287 | 87,50% |
| Forasters | 41 | 12,50% |
| - portuguesos | 15 | 4,57% |
| - francesos | | |
| - italians | | |
| - belgues | 8 | 2,44% |
| - alemanys | 3 | 0,91% |
| - iugoslaus | 6 | 1,83% |
| - altres | 9 | 2,74% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 328 |
| 01/01/2002 | 336 |
| 01/01/2003 | 361 |
| 01/01/2004 | 369 |
| 01/01/2005 | 405 |
# Districte de Manica

El districte de Manica és un districte de Moçambic, situat a la província de Manica. Té una superfície de 4.391 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 219.346 habitants. Limita al nord amb el districte de Báruè, a l'oest amb Zimbabwe, al sud amb el districte de Sussundenga i a l'est amb el districte de Gondola.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Machipanda, Messica, Mavonde e Vanduzi), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Machipanda:
** Machipanda
** Maridza
** Muzongo
* Posto Administrativo de Messica:
** Bandula
** Chinhambuzi
** Vila de Messica
** Nhaucaca
* Posto Administrativo de Mavonde:
** Chitunga
** Mavonde
* Posto Administrativo de Vanduzi:
** Chigodore
** Pungué Sul
** Vanduzi

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Paperera del Freser

La Paperera del Freser és una obra del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta és una de les poques fàbriques que realitzà Josep Danés. L'altre més coneguda és la fàbrica de sanitaris Sangrà a Barcelona. La paperera del Freser serveix per ordenar el marge del riu, essent al seu origen molt regular en el tractament de façana, encara que en l'actualitat es troba molt malmesa. Consta de tres pisos d'alçada amb una teulada que gira la grugia de l'edifici.

## Referències

* ↑ «Paperera del Freser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Salomon de Brosse

Salomon de Brosse (1571 - 9 de desembre de 1626) va ser l'arquitecte francès més influent de la seva època va influir molt sobre François Mansart. Salomon nasqué a Verneuil-en-Halatte, Oise, dins una important família hugonot. Es va instal·lar a París el 1598 i va ser promogut com arquitecte de la Cort l'any 1608.
De Brosse era un representant del barroc francès i va dissenyar el Palau de Luxemburg de París (1615-1624), per Maria de' Medici,
Altres edificis que va dissenyar inclouen:
* el château de Montceaux-en-Brie
* el château de Coulommiers-en-Brie (1612–15), per Catarina Gonzaga, duquessa de Longueville.
* la façana de l'Església de Saint-Gervais, París (1615-1621)
* el Palau de Luxemburg, París (1615-1624)
* el Parlement de Bretagne Rennes (1618) (actualment Palau de Justícia de Rennes)
* l'aqueducte d'Arcueil (1624)
* el château de Blérancourt (cap a 1619)
De Brosse morí a París.

## Referències

Notes
* ↑ L'entrada del pavelló i algunes estructures són les parts del Palau de Luxemburg menys alterades respecte al disseny original de Brosse (Coope 1996, p. 865). La pantalla era originàriament sòlida; les finestres van ser afegides més tard (Ayers 2004, p. 130).
* ↑ Blondel 1752, book 3, chapter 8, plate 5.
Fonts
* Ayers, Andrew (2004). The Architecture of Paris. Stuttgart; London: Edition Axel Menges. ISBN 9783930698967.
* Blondel, Jacques-François (1752). Architecture françoise, reimpression of 1904, vol. 2. Paris: Librairie centrale des Beaux-Arts.
* Coope, Rosalys (1972). Salomon de Brosse and the Development of the Classical Style in French Architecture from 1565 to 1630. London: A. Zwemmer. OCLC 462335463. University Park: The Pennsylvania State University Press. OCLC 533450
* Coope, Rosalys (1996). "Brosse, Solomon de" in The Dictionary of Art, edited by Jane Turner, reprinted with minor corrections in 1998, vol. 4, pp.864–866. London: Macmillan. ISBN 9781884446009.

## Enllaços externs

* Pannier, Jacques (1911). Un architecte français au commencement du XVIIe siècle: Salomon de Brosse. Paris: Libraire centrale d'Art et d'Architecture. View at Internet Archive.
# Criollos de Caguas FC

El Criollos de Caguas FC és un club porto-riqueny de futbol de la ciutat de Caguas. Va ser fundat el 1981.

## Palmarès

* Puerto Rico Soccer League:
** 2014
* Super Copa de Fútbol Gigante:
** 2014
* Copa Excelencia:
** 2014
* Liga Nacional de Fútbol de Puerto Rico:
** 2015
* Bayamon Cup:
** 2015, 2016
* Copa Mickey Jimenez:
** 2016

## Referències

* ↑ Official Fan Page
* 1 2 3 4 «Puerto Rico - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Toomas Hendrik Ilves

Toomas Hendrik Ilves (Estocolm, Suècia, 26 de desembre de 1953) és un polític, diplomàtic i periodista estonià que va exercir de president d'Estònia entre 2006 i 2016. Va ser escollit per a aquest càrrec el 23 de setembre del 2006, derrotant el seu predecessor, Arnold Rüütel. El seu mandat va començar el 9 d'octubre del 2006. És diplomàtic i periodista i serveix actualment com a membre del Parlament Europeu.

## Biografia

Els seus pares eren refugiats estonians, cosa que va fer que Toomas es criés als Estats Units. Durant els anys 80, Ilves va treballar com a periodista i es va implicar activament en política, abans de la independència d'Estònia (que va ser el 1991). Ilves va servir posteriorment com a ambaixador d'Estònia als Estats Units, Canadà i Mèxic durant diversos anys.
El desembre de 1996, Ilves va ser Ministre d'Afers Exteriors d'Estònia, exercint aquest càrrec fins a la seva dimissió el setembre de 1998, quan es va fer membre d'un petit partit de l'oposició (Partit de la Gent). Ilves aviat va ser elegit president del Partit de la Gent. Després de les eleccions legislatives de març de 1999 va ser novament Ministre d'Afers Exteriors fins al 2002. A les eleccions municipals d'octubre de 2002, el Partit de la Gent va ser derrotat i Toomas Hendrik Ilves va dimitir com a president del partit. En aquestes eleccions, el partit va rebre només 4,4% dels vots totals en tota la nació.
Des de 2003, Ilves és membre del Parlament Europeu i des de l'1 de maig de 2004, és membre de ple dret.
El 23 de març de 2006 va ser nominat pel Partit Reformista Estonià, resultat de la unió del Partit Pàtria i el seu partit, el Partit Socialdemòcrata, com a candidat a l'elecció presidencial 2006. El 13 de setembre de 2006, un grup de 80 intel·lectuals ben coneguts va publicar una declaració en suport a la candidatura d'Ilves. Entre els que van signar hi havia Neeme Järvi, Jaan Kross, Arvo Pärt i Jaan Kaplinski. Ilves va prometre concentrar-se més en la política estrangera. La tardor de 2016 va traspassar el seu càrrec a Kersti Kaljulaid.

## Referències

* ↑ «An Interview with Toomas Hendrik Ilves». Arxivat de l'original el 2011-02-06. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «Interview to the Russian daily "Nezavasimaya Gazeta"». Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 7 octubre 2016].
# Mettouh

Mettouh (en àrab متوح, Mattūḥ; en amazic ⵎⵜⵜⵓⵃ) és una comuna rural de la província d'El Jadida, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 25.856 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Micaela Orsi

Micaela Orsi (Colonia del Sacramento, 9 de setembre de 1993) és una model uruguaiana i reina de bellesa que va ser coronada Miss Uruguai 2013 i va renunciar a representar el seu país en els concursos de Miss Univers 2013 per discrepàncies amb els organitzadors.

## Miss Univers 2013

Com guanyadora de Miss Uruguai 2013, Micaela era candidata per representar a l'Uruguai en Miss Univers 2013. A l'octubre 2014, a un mes del concurs, renúncia a participar de Miss Univers 2013.
Miquela va participar en les grans passarel·les de l'Uruguai, com en la setmana de la moda a Punta del Este celebrat a l'hotal Enjoy Punta del Este Resort y Casino.

## Referències

* ↑ «Micaela Orsi, la bella uruguaya que renunció a Miss Universo» (en castellà). rpp noticias, 24-10-2014.
# Hiperandrogenisme

L'hiperandrogenisme és una trastorn mèdic caracteritzat per alts nivells d'andrògens en les dones. Els símptomes poden incloure acne, seborrea (pell inflamada), alopècia (pèrdua de cabell al cuir cabellut), hipertricosi (augment del cabell corporal o facial) i menstruació poc freqüent o absent. Les complicacions poden incloure hipercolesterolèmia (colesterol alt en sang).
La causa en aproximadament el 70% dels casos és la síndrome de l'ovari poliquístic (PCOS). Altres causes són la hiperplàsia suprarenal, la malaltia de Cushing, alguns tipus de càncers i alguns medicaments. El diagnòstic implica sovint proves de sang per a testosterona, 17-hidroxiprogesterona i prolactina, així com una ecografia pelviana.
El tractament depèn de la causa subjacent. Els símptomes d’hiperandrogenisme poden millorar-se amb píndoles anticonceptives o antiandrògens com acetat de ciproterona o espironolactona. Altres mesures poden incloure tècniques de depilació. Es produeix en aproximadament un 5% de les dones en edat reproductiva.
Les primeres descripcions conegudes de l’afecció són d'Hipòcrates al segle V aC. El 2011, l'Associació Internacional de Federacions d'Atletisme va decidir que les dones han de tenir nivells de testosterona per sota de l’home per poder competir. Hi ha preocupacions perquè aquestes normes siguin totes dues poc científiques i injustes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Carlson, Karen J.; Eisenstat, Stephanie A. The New Harvard Guide to Women's Health (en anglès). Harvard University Press, 2004, p. 286. ISBN 9780674012820.
* 1 2 3 4 5 Peigné, M; Villers-Capelle, A; Robin, G; Dewailly, D «[Hyperandrogenism in women].». Presse Médicale, 42, 11, 01-11-2013, pàg. 1487–99. DOI: 10.1016/j.lpm.2013.07.016. PMID: 24184282.
* 1 2 Curtis, Michele; Antoniewicz, Leah; Linares, Silvia T. Glass' Office Gynecology (en anglès). Lippincott Williams & Wilkins, 2014, p. 39. ISBN 9781608318209.
* 1 2 Catteau-Jonard, S; Cortet-Rudelli, C; Richard-Proust, C; Dewailly, D «Hyperandrogenism in adolescent girls.». Endocrine Development, 22, 2012, pàg. 181–93. DOI: 10.1159/000326688. PMID: 22846529.
* ↑ Yildiz, Bulent O. «Diagnosis of hyperandrogenism: clinical criteria». Best Practice & Research Clinical Endocrinology & Metabolism, 20, 2, 01-06-2006, pàg. 167–176. DOI: 10.1016/j.beem.2006.02.004. ISSN: 1521-690X. PMID: 16772149.
* 1 2 Burki, TK «Hyperandrogenism rule no longer in play at Rio Olympics.». The Lancet. Diabetes & Endocrinology, 4, 10, 01-10-2016, pàg. 820. DOI: 10.1016/S2213-8587(16)30213-3. PMID: 27503334.