OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Milivoj Ašner

Milivoj Ašner (nascut el 21 d'abril de 1913) és un antic cap de policia ústaixa de l'Estat independent de Croàcia, acusat per crims de guerra comesos en aquest Estat titella dels nazis. Roman a llista dels més buscats de la Interpol, i és considerat pel Centre Simon Wiesenthal, com un dels nazis més buscats. Actualment resideix a Klagenfurt, Àustria.
Ašner va fugir a Àustria al final de la Segona Guerra Mundial, adoptant el nom de George Aschner. El 2005, Croàcia va encausar Ašner per crims contra la humanitat i crims de guerra comesos a la ciutat de Požega entre 1941 i 1942. Les peticions d'extradició van ser primer denegades al·legant que tenia la nacionalitat austríaca (tot i que posteriorment s'ha demostrat que des de la dècada de 1990 torna a tenir nacionalitat croata), i després a causa de problemes de salut,. Efraim Zuroff, del Centre Simon Wiesenthal, ha criticat fortament les autoritats austríaques per les faciliats que li han concedit.
El 2008, el diari britànic The Sun va publicar fotografies d'Ašner en aparent bona salut, assitint a un partit que la Selecció de futbol de Croàcia va disputar contra Polònia el 16 de juny a Klagenfurt, durant l'Eurocopa de Futbol. En una entrevista publicada pel mateix diari, Ašner va reconèixer estar involucrat en operacions de deportació, però va sostenir el seu destí no eren camps de la mort, sinó els països d'origen dels deportats. Afirmava la consciència tranquil·la, i que estava disposat a anar a judici a Croàcia, però també que la seva salut era un problema. Reconeixia que va simpatitzar amb el moviment Ústaixa, però negava haver-ne estat membre. Aquests fets van renovar les demandes d'extradició, però el governador de Caríntia Jörg Haider, va elogiar la família d'Ašner i va dir d'ell que "ha viscut en pau entre nosaltres durant anys, i ha de poder viure l'ocàs de la seva vida amb nosaltres ".

## Referències

* ↑ (anglès) Fitxa d'Ašner a la llista dels més buscats de la Interpol(accés 03-10-09) Arxivat 2011-06-22 a Wayback Machine.
* 1 2 (anglès) Wiesenthal Center Calls for International Experts to Assess Health of Nazi War Criminal Milivoj Ašner, Centre Simon Wiesenthal, 11 de desembre de 2008 (accés 02-11-09) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Penny-pinching keeping Ašner extradition on hold, B92, 11 de febrer de 2009 (accés 02-11-09) Arxivat 2010-01-05 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Traynor, Ian. Milivoj Asner sent Jews and Serbs to the camps. But will he escape justice?, The Guardian, 25 de novembre de 2005, p.23 (accés 02-11-09)
* ↑ (anglès) Flynn, Brian Flynn We find wanted Nazi at footie, The Sun, 16 de juny de 2008
* ↑ Un criminal nazi, espectador de l'Eurocopa, Avui, 17 de juny del 2008, p.16 (accés 02-11-09)
* ↑ (anglès) Bryan, Flynn. The Sun enters the Nazi's lair, The Sun, 17 de juny de 2008 (accés 02-11-09)
* ↑ (anglès) Austrian politician: Suspected Nazi is "treasured citizen" Arxivat 2010-02-27 a Wayback Machine., Haaretz, 20 de juny de 2008 (accés 02-11-09)
# Morro de São Paulo

Morro de São Paulo és una població de l'illa de Tinharé, municipi de Cairu, Estat de Bahia, regió coneguda com a Costa do Dendê, i té les seves arrels a la història del Brasil.
Actualment les seves platges hi van turistes de tot el món.

## Història

* 1531 - Desembarcament de Martim Afonso de Sousa i inici de la colonització.
* 1535 - Fundació de la Vila de Morro de São Paulo a l'extrem nord de l'illa per Francisco Romero i una població local.
* 1624 - En la seva ruta cap Salvador el comandant Johan Van Dortt i la seva esquadra desembarquen a l'illa.
* 1628 - L'illa és atacada i saquejada per l'almirall Pieter Pieterzoon Hiyn dels Països Baixos
* 1630 - Iniciada la construcció de la Fortalesa de Morro de São Paulo per ordre del Governador General Diogo Luiz de Oliveira.
* 1728 - Acabada la construcció del Forte da Ponta. Tropes de Portugal derroten l'almirall francès Nicolas Durand de Villegagnon.
* 1746 - Construcció de la Fonte Grande, el major sistema d'abastiment d'aigua de la Bahia colonial
* 1845 - Concluídes les obras de l'església i Convent Santo Antônio.
* 1855 - Construcció del far.
* 1859 - L'illa rep la visita de la Família Imperial Brasilera i de Pere II del Brasil.

## Turisme

Les platges estan numerades.

### Platja 1

On hi hagué les primeres cases i atraccions marítimes d'estiu. Avui en dia la majoria s'han convertit en "pousadas" (posades), botigues o restaurants, i les poques que queden es lloguen a turistes tot l'any.
Igual que va passar amb les cases convertides en "pousadas", els quioscos de platja són gairebé tots de propietat de les famílies locals.
La primera platja també és coneguda per les atraccions marines. Aquesta platja també serveix com a zona d'aterratge de la tirolesa, des del far.

### Platja 2

Potser la més coneguda especialment entre els joves, on es poden veure rodes de Capoeira, voleibol, futbolei, etc. De nit hi ha ambient fins a la matinada.

### Platja 3

Hi ha una gran varietat de Pousadas, restaurants, botigues i càmpings.
Aquesta platja és especial degut a l'illa de Caitá, formada per una llarga barrera coral·lina. Les imatges submarines de peixos de colors i coralls, s'hi pot llogar tot l'equip. També s'hi ofereixen viatges en vaixell.
És coneguda com a illa de la Saudade (nostàlgia).

### Platja 4

A primera vista, la Platja 4 sembla no tenir fi, una gran barrera de corall de les més diverses formes crea innombrables piscines naturals al llarg d'aquesta platja on es poden veure tota mena de peixos. La Platja 4 és molt més silenciosa que les seves germanes.
Després de la Platja 4, la primera entrada va a Zimbo, un petit poble. Entrant a Zimbo, hi ha diversos senders que condueixen al poblet de Gamboa, o a la muntanya de Mangada.
També hi ha les platges de los Encantos, Garapuá, Boipeba, Punta de la piedra.

## Gastronomia

Basada en tota mena de peixos i marisc de l'illa.

## Accés

Hi ha un fast Ferry que surt de Salvador de Bahia.
Des de l'Aeroport de Salvador, es pot agafar una avioneta fins a la mateixa l'illa, molt a prop de les zones lúdiques més importants.
# Mont Alto

Mont Alto és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.357 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mont Alto tenia 1.357 habitants, 541 habitatges, i 413 famílies. La densitat de població era de 903,3 habitants/km².
Dels 541 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,4% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 20,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 33,8% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.163 $ i la renda mediana per família de 41.705 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.169 $ mentre que les dones 21.579 $. La renda per capita de la població era de 17.216 $. Entorn del 4% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mont Alto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mont Alto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Montgomery Creek

Montgomery Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 96 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montgomery Creek tenia 96 habitants, 42 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era d'11,5 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 3,1% entre 18 i 24, un 21,9% entre 25 i 44, un 34,4% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 26.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 9.211 $. Entorn del 29,6% de les famílies i el 33,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montgomery Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montgomery Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Montoire

* Per a altres significats, vegeu «Montoire-sur-le-Loir».
Montoire fou una senyoria del comtat de Vendôme apareguda probablement al final del segle x, concedida pels comtes de Vendôme. Els senyors de Montoire van acabar adquirint el comtat de Vendôme al segle xiii.
El primer senyor conegut, vers 1030, fou Nihard, mort vers 1059, un nebot d'un fidel del comte de Blois; no va tenir fills mascles i l'herència va passar a la filla Plàcida casada amb Eudes Doubleau senyor de Mondoubleau (però mort el 1057 abans que Plàcida heretés). L'herència va passar al fill Hug de Mondoubleau.
Després d'estar unida un temps a la senyoria de Mondoubleau, l'herència va arribar a Hevisa I de Mondoubleau que va deixar la senyoria de Montoire al seu fill Pere (d'un segon matrimoni amb Hameli II de Langeais). Pere va esdevenir senyor efectiu a la mort del seu pare el 1108 i va morir el 1135; el va succeir el seu fill Felip que fou el pare del següent senyor, Pere II. Aquest es va casar amb Agnès (morta el 1202) filla de Bucard IV comte de Vendôme. El va seguir el seu fill Joan que el 1217 fou el comte Joan IV de Vendôme quan va morir el seu oncle Joan l'Eclesiastic. En endavant la senyoria fou part dels dominis comtals de Vendôme.

## Referències

* senyoria de Montoire
# Napolitana (galeta)

Una napolitana és un dolç format per galetes d'oblia amb crema de xocolata entre elles. La primera fabricació la va dur a terme una empresa d'Àustria anomenada Manner l'any 1898. Consta aquesta napolitana de cinc oblies i quatre capes de crema. S'empraven avellanes importades des de Nàpols (Itàlia) per enriquir el sabor de la crema de xocolata. La recepta original no s'ha canviat en la producció industrial.

## Referències

* 1 2 Lloc de la casa Manner.
# Mysmena

Mysmena és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels mismènids (Mysmenidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1894 per Eugène Simon.
Les espècies d'aquest gènere són cosmopolites i estan distribuïdes per tot el món: Àsia, Amèrica, Oceania, Europa i Àfrica.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data del 2018, Mysmena te reconegudes les següents 48 espècies:
* Mysmena acuminata (Marples, 1955)
* Mysmena arcilonga Lin & Li, 2008
* Mysmena awari (Baert, 1984)
* Mysmena baoxingensis Lin & Li, 2013
* Mysmena biangulata (Lin & Li, 2008)
* Mysmena bizi Miller, Griswold & Yin, 2009
* Mysmena calypso Gertsch, 1960
* Mysmena caribbaea (Gertsch, 1960)
* Mysmena changouzi Miller, Griswold & Yin, 2009
* Mysmena colima (Gertsch, 1960)
* Mysmena conica (Simon, 1895)
* Mysmena cornigera (Lin & Li, 2008)
* Mysmena dumoga (Baert, 1988)
* Mysmena furca Lin & Li, 2008
* Mysmena gibbosa Snazell, 1986
* Mysmena goudao Miller, Griswold & Yin, 2009
* Mysmena guianensis Levi, 1956
* Mysmena haban Miller, Griswold & Yin, 2009
* Mysmena incredula (Gertsch & Davis, 1936)
* Mysmena isolata Forster, 1977
* Mysmena jinlong Miller, Griswold & Yin, 2009
* Mysmena leichhardti Lopardo & Michalik, 2013
* Mysmena leucoplagiata (Simon, 1879)
* Mysmena lulanga Lin & Li, 2016
* Mysmena maculosa Lin & Li, 2014
* Mysmena marijkeae (Baert, 1982)
* Mysmena marplesi (Brignoli, 1980)
* Mysmena mooatae (Baert, 1988)
* Mysmena nojimai Ono, 2010
* Mysmena nubiai (Baert, 1984)
* Mysmena phyllicola (Marples, 1955)
* Mysmena quebecana Lopardo & Dupérré, 2008
* Mysmena rostella Lin & Li, 2008
* Mysmena rotunda (Marples, 1955)
* Mysmena santacruzi (Baert & Maelfait, 1983)
* Mysmena shibali Miller, Griswold & Yin, 2009
* Mysmena spirala Lin & Li, 2008
* Mysmena stathamae (Gertsch, 1960)
* Mysmena taiwanica Ono, 2007
* Mysmena tamdaoensis (Lin & Li, 2014)
* Mysmena tarautensis (Baert, 1988)
* Mysmena tasmaniae Hickman, 1979
* Mysmena tembei (Baert, 1984)
* Mysmena vangoethemi (Baert, 1982)
* Mysmena vitiensis Forster, 1959
* Mysmena wawuensis Lin & Li, 2013
* Mysmena woodwardi Forster, 1959
* Mysmena zhengi Lin & Li, 2008

### Fòssils

Segons el World Spider Catalog versió 19.0 (2018), existeixen les següents espècies fòssils:
* †Mysmena copalis Wunderlich, 2011
* †Mysmena curvata Wunderlich, 2011
* †Mysmena dominicana Wunderlich, 1998
* †Mysmena fossilis Petrunkevitch, 1971
* †Mysmena groehni Wunderlich, 2004
* †Mysmena grotae Wunderlich, 2004

## Referències

* 1 2 3 4 (anglès) World Spider Catalog: Mysmena Simon, 1894 en la família Mysmenidae +base de dades
* 1 2 Simon, E. (1894a). Histoire naturelle des araignées. Paris 1, 489-760.
* ↑ Dunlop, J. A., Penney, D. & Jekel, D. 2018. "A summary list of fossil spiders and their relatives". A World Spider Catalog. Natural History Museum Bern, online a http://wsc.nmbe.ch, versió 19.0. Accés el 13 de desembre de 2018.
# Museu d'Art de São Paulo

El Museu d'Art de São Paulo (portuguès: Museu de Arte de São Paulo) és un museu ubicat a l'Avinguda Paulista en São Paulo, Brasil. Ideat pel periodista Assis Chateaubriand i el crític d'art italià Pietro Bardi, va ser inaugurat l'any 1947, i actualment és un dels museus més famosos i més grans de l'Amèrica Llatina, considerat un símbol de l'arquitectura brasilera moderna, i una de les institucions culturals més importants del país. El 2009 va rebre al voltant de 679.106 visitants.

## Història

Fruit del context cultural i econòmic que vivia el Brasil en acabar la segona Guerra Mundial, en què es va observar la diversificació de les instal·lacions culturals en aquest país i l'adquisició d'un valuós patrimoni artístic, El 1947 fou creat el Museu d'Art de São Paulo, i l'any següent, per iniciativa de Cicillo Matarazzo es fundà el Museu d'Art Modern de São Paulo, i un grup d'empresaris presidit per Raymundo Ottoni de Castro Maia fundà el Museu d'Art Modern de Rio de Janeiro.

## La col·lecció

La col·lecció del Museu d'Art de São Paulo inclou els noms més importants de la història de l'art internacional van Gogh, Francisco de Goya, Matisse, Picasso, Modigliani, Giuseppe Amisani, Marc Chagall, Max Ernst, Salvador Dalí, Joan Miró, Andy Warhol, El Greco, Diego Velázquez, Mantegna, Bellini, Botticelli, Giambattista Pittoni, Rafaello Sanzio, Perugino, Ticià, Tintoretto, Guercino, Poussin, Manet, Degas, Cézanne, Monet, Renoir, Gauguin, Toulouse-Lautrec, Peter Paul Rubens, Rembrandt, Anton van Dyck.

## Referències

* ↑ «Museum of Art of São Paulo Assis Chateaubriand, São Paulo, Brazil, interactive Google street view photo and map». Geographic.org. Arxivat de l'original el 11 de juliol 2018.
* ↑ Authorities seek shut-down of renowned São Paulo art museum. CBCNews, 19 gener 2008.
* ↑ Santana, Ana Lucia. «Museu de Arte de São Paulo (MASP)» (en portuguès brasiler). [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ São Paulo Museum of Art. Encyclopaedia Itaú Cultural Visual Arts.
* ↑ «Paulista e Masp: destino mais procurado pelos turistas» (en portuguès brasiler). [Consulta: 3 agost 2022].
* ↑ Marques Parracho Sant'Anna, Sabrina «Pretérito do futuro: o Museu de Arte Moderna do Rio de Janeiro e seu projeto de modernidade» (en portuguès). Revista de Ciências Sociais, 2010. Arxivat de l'original el 2022-02-11. ISSN: 0041-8862 [Consulta: 23 maig 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Museu d'Art de Tel-Aviv

El Museu d'Art de Tel-Aviv (en hebreu: מוזיאון תל אביב לאמנות) és un museu d'art que es troba a Tel-Aviv, Israel. El museu va ser establert en 1932 en un edifici que era la llar del primer alcalde de Tel-Aviv, Meir Dizengoff. El pavelló d'art contemporani Helena Rubinstein es va inaugurar en 1959. El museu es va traslladar a la seva ubicació actual en l'Avinguda Rei Saul en 1971. Es va afegir una altra ala en 1999, i es va establir el jardí d'escultures Lola Beer Ebner. El museu també conté el centre d'educació artística Joseph i Rebecca Meyerhoff, obert des de 1988. El museu inclou una col·lecció completa d'art clàssic i contemporani, especialment art israelià, un jardí d'escultures, i una ala juvenil.

## Referències

* ↑ «Tel Aviv Museum». Arxivat de l'original el 2007-10-26. [Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ http://www.tamuseum.org.il/about-us-tel-aviv-museum-of-art
# Mugil gaimardianus

Mugil gaimardianus és un peix teleosti de la família dels mugílids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 6,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (des de l'est de Florida i Cuba fins al nord de Sud-amèrica).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Mugil gaimardianus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Mugil bananensis

Mugil bananensis és un peix teleosti de la família dels mugílids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 40 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja plàncton i detritus.

## Hàbitat

Viu a les aigües costaneres i estuaris.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des del Senegal fins a Angola).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Mugil bananensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 «Mugil bananensis (Banana mullet)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2014. [Consulta: 3 d’agost 2008].
# Màscara d'oxigenoteràpia

Una màscara d'oxigenoteràpia (sovint abreujada com a màscara d'oxigen) és un dispositiu que proporciona un mètode d'administrar oxigen des d'un dipòsit d'emmagatzematge als pulmons. Les màscares d'oxigenoteràpia només cobreixen el nas i la boca (mascareta nasal oral) o tota la cara (màscara de cara completa). Poden ser de plàstic, silicona o cautxú. En determinades circumstàncies, l'oxigen es pot subministrar a través d'unes ulleres nasals en lloc d'una màscara.
# Papa Sirici

Sirici (Siricius) va ser bisbe de Roma i com a tal Papa de l'Església Catòlica des del 15 de desembre de 384 fins a la seva mort el 26 de novembre de 399.
Va néixer a Roma vers el 334. Va ser ordenat diaca per Liberi, a la mort de Damas el desembre del 384, va ser escollit bisbe de la ciutat. Va ser el primer bisbe de Roma, després de Sant Pere, en adoptar el títol de Papa (Pontifex Maximus), i a partir d'aleshores el títol va anar associat al bisbat romà. Va donar suport al celibat de sacerdots i diaques.
Va deixar sis epístoles:
* I. Ad Himerium Tarraconensem Episcopum (385)
* II. Ad Anysium Thessalonicensen Episcopum (vers 385)
* III. Ad Episcopos Africae (6 de gener del 386)
* IV. Ad diversos Episcopos (vers 386)
* V. Ad diversos Episcopos contra Jovinianum
* VI. Ad Anysium Thessalonicensem Episcopum et alios Illyrici Episcopos de Bonoso (391 o començament del 392)
Altres epistoles perdudes són:
* Ad Maximum Imperatorem (385)
* De Ithacianorum Causa (386)
* Ad Theodosium Imperatorem (398)

## Referències

* ↑ «Saint Siricius» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 13 agost 2022].
# Operador vectorial

S'anomena operador vectorial un tipus d'operador diferencial utilitzat en el càlcul vectorial. Els operadors vectorials es defineixen en termes de l'operador nabla, i són el gradient, la divergència i el rotacional:
    $\operatorname {grad} \equiv \nabla$
    $\operatorname {div} \ \equiv \nabla \cdot$
    $\operatorname {rot} \equiv \nabla \times$
El Laplacià és
    $\nabla ^{2}\equiv \operatorname {div} \ \operatorname {grad} \equiv \nabla \cdot \nabla$
Els operadors vectorials han d'anar sempre davant del camp escalar o del camp vectorial al qual operen, per tal de produir el resultat. Per exemple
    $\nabla f$
és el gradient de f, però
    $f\nabla$
és un altre operador vectorial, que no opera enlloc.
Un operador vectorial també pot operar en un altre operador vectorial, per produir un operador vectorial compost, com ja s'ha vist a sobre en el cas del Laplacià.

## Vegeu també

* Operador nabla
* Operador de d'Alembert

## Referències

* (anglès) H. M. Schey (1996) Div, Grad, Curl, and All That: An Informal Text on Vector Calculus, ISBN 0393969975.
# Nasta Palajanka

Nasta Palajanka (en rus: Наста Палажанка) és una activista en el moviment opositor juvenil de Belarús, a què s'uní als catorze anys. El 2011 era la vicepresidenta del Malady Front (Front Jove), una ONG a Belarús. Ha defensat la llibertat i els drets humans a Belarús malgrat les amenaces, l'assetjament i l'empresonament.
Va rebre el Premi Internacional Dona Coratge el 2011. Tanmateix, no va poder anar a la cerimònia.
El setembre de 2011 estava compromesa amb un altre activista del Front Jove, Zmitser Dashkevitx. Els dos es van casar quan Palajanka el va visitar a la presó de Hrodna el 26 de desembre de 2012. Dashkevitx fou alliberat l'agost de 2013.

## Referències

* 1 2 3 «Secretary Clinton To Host the 2011 International Women of Courage Awards», 28-05-2011. Arxivat de l'original el 2011-05-28. [Consulta: 6 juliol 2018].
* ↑ «Secretary Clinton To Host the 2011 International Women of Courage Awards», 30-06-2011. Arxivat de l'original el 2011-06-30. [Consulta: 6 juliol 2018].
* ↑ «WebCite query result» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-10-19. [Consulta: 6 juliol 2018].
* ↑ «Belarus: Zmitser Dashkevich released, while 11 other political prisoners remain detained» (en anglès). FIDH, 30-08-2013. [Consulta: 24 novembre 2020].