OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pangasius rheophilus

Pangasius rheophilus és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 77,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pouyaud, L. i G.G. Teugels 2000. Description of a new pangasiid catfish from east Kalimantan, Indonesia (Siluriformes: Pangasiidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 11(3):193-200.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Pantauc

Pantauc és el nom dels següents personatges:
* Pantauc d'Aloros, militar macedoni del rei Alexandre el Gran
* Pantauc de Macedònia, conseller de Perseu de Macedònia (segle ii aC)
# Pantanodon stuhlmanni

Pantanodon stuhlmanni és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània i Kenya.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Pantauc d'Aloros

Pantauc (grec antic: Πάνταυχος, llatí: Pantaucus), fill de Nicolau, fou un militar macedoni nadiu d'Aloros. Va viure entre els segles IV i III aC.
Al servei d'Alexandre el Gran va ser un dels nomenats per dirigir un trirrem en el descens de l'Indus l'any 327 aC, segons que diu Arrià. Encara que abans no havia estat esmentat, és segur que ja tenia una certa reputació per assolir aquest comandament.
Va servir després amb Antígon el Borni i amb Demetri Poliorcetes. L'any 289 aC va ser designat per defensar Etòlia contra Pirros de l'Epir. Quan el rei epirota es va acostar Pantauc li va presentar batalla, però va ser derrotat. El general va resultar ferit i el van treure fora del camp de batalla, i el seu exèrcit va romandre totalment desfet. Probablement va morir de les ferides, atès que no torna a ser esmentat. En parla Plutarc.

## Referències

* ↑ 1.Pantauchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 114
# Pantauc de Macedònia

Pantauc (grec antic: Πάνταυχος, llatí: Pantaucus), fill de Bàlacros, fou un dels amics i consellers principals de Perseu de Macedònia, que el va utilitzar per diverses missions confidencials.
L'any 171 aC va ser un dels ostatges entregats pel rei durant la seva entrevista amb el comissionat romà Quint Marci Filip. Després va ser un dels ambaixadors enviats a Publi Licini Cras amb propostes de pau l'any 171 aC. Tres anys més tard, el 168 aC Perseu el va enviar al rei Genci d'Il·líria per assegurar l'aliança d'aquest rei, i va romandre un cert temps a la cort il·líria, estimulant els actes contra Roma i insistint en l'ajuda al regne de Macedònia. En parlen Polibi i Titus Livi.

## Referències

* ↑ 2.Pantauchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 114
# Perita

La perita és un mineral de plom, bismut, oxigen i clor, químicament és una oxisal, un oxiclorur de fórmula química PbBiO₂Cl, de color groc, una duresa de 3 una densitat de 8,16-8,24 g/cm³, cristal·litza en el sistema ortoròmbic. El seu nom fou fa honor a Per Adolf Geijer (1886–1976), geòleg suec del Servei Geològic de Suècia. Fou descoberta per M. Gillberg el 1960 a Långban, Suècia.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la perita pertany a «03.DC - Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb (As,Sb,Bi), sense Cu» juntament amb els següents minerals: laurionita, paralaurionita, fiedlerita, penfieldita, laurelita, bismoclita, daubreeita, matlockita, rorisita, zavaritskita, zhangpeishanita, nadorita, aravaipaïta, calcioaravaipaïta, thorikosita, mereheadita, blixita, pinalita, symesita, ecdemita, heliofil·lita, mendipita, damaraïta, onoratoïta, cotunnita, pseudocotunnita i barstowita.

## Referències

* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Perite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 31 març 2012].
# Peristeronopigí

Peristeronopigí o Pigi–Peristerona (grec: Περιστερωνοπηγή; turc: Alaniçi) és una vil·la dituada al districte de Famagusta, a Xipre. Es troba a 6 km al sud de Lefkóniko, a la plana de Mesaoria. Històricament, Peristeronopigí ha consistit en dues vil·les contínues: Peristerona (que vol dir "niu de coloms") al sud i Pigi ("pou d'aidua") al nord. Peristeronopigí es troba, de facto, sota control de la República Turca de Xipre del Nord. El 2011 tenia 860 habitants.
Peristeronopigí era una població mixta fins al 1958. A causa de la violència intercomunitària, tots els aproximadament 200 turcoxipirotes van ser desplaçats, refugiant-se a Maratha i a la ciutat de Famagusta. El segon desplaçament es produí el 1974, moment en què tota la població d'origen grecoxipirota (al voltant de 1.700) va marxar fugint de l'avenç de l'exèrcit turc. El 1975 turcoxipirotes de Klavdia (turc: Alaniçi) es van establir a Peristeronopigi, canviant el nom pel d'Alaniçi.

## Referències

* ↑ "PRIO Cyprus Centre, Internal Displacement in Cyprus"
# Patrick Norman

Patrick Norman, nom artístic d´Yvon Éthier (Mont-real, Quebec, 10 de setembre de 1946) és un músic de country quebequès que canta tant en francès com en anglès. Va formar part del grup estatunidenc Rusted Root en el qual s'encarregava de tocar la guitarra, el baix, percussions i també cantant com a baríton.
Quan va deixar el grup a finals de la dècada de 1990, va treure un disc en solitari anomenat Digital World.

## Referències

* ↑ «Patrick Norman». [Consulta: 23 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Patrick Norman - Lloc web oficial
# Llau de Salitó

La llau de Salitó és un barranc del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona de Moror.
Es forma a 1.218 m. alt., als contraforts septentrionals del Serrat Alt del Montsec d'Ares, a llevant de la Picota dels Collars. Des d'allí baixa cap al nord-est fent amples revolts, paral·lel per llevant al Serrat dels Collars. Va a abocar-se en el barranc del Bosc a l'est de lo Grau.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Montpont-en-Bresse

El cantó de Montpont-en-Bresse és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Louhans. Té 5 municipis i el cap és Montpont-en-Bresse.

## Municipis

* Bantanges
* La Chapelle-Thècle
* Ménetreuil
* Montpont-en-Bresse
* Sainte-Croix

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Léon Blondin | SFIO |
| 1964-1982 | Emile Badoux | radical, després MRG |
| 1982-1983 | Raymond Paquelier | PS |
| 1983-2008 | Noël Cureau | UDF |
| 2008- | Roland Sixdenier | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.238 | 3.663 | 3.320 | 3.117 | 2.908 | 2.738 | 3.130 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Carlo Casini

Carlo Casini (Florència, 4 de març de 1935 - Roma, 23 de març de 2020) va ser un polític italià. Va ser diputat al Parlament Europeu (eurodiputat) des del 8 de maig del 2006 fins al 30 de juny del 2014, va ocupar un lloc que va quedar vacant després de les eleccions generals italianes del 2006. Va representar la Unió dels Demòcrates Cristians i de Centre dins del grup parlamentari de l'EPP. També va ser eurodiputat de 1984 a 1999.

## Referències

* ↑ E' morto Carlo Casini, fondatore del Movimento per la Vita
* ↑ European Parliament page
# Crítica del budisme

La crítica del budisme, igual que la crítica a la religió en general, es pot trobar en els qui estan en desacord amb les afirmacions de preguntes, creences o altres factors de diverses escoles budistes. Algunes denominacions budistes, molts països predominantment budistes i els líders budistes han estat criticats d'una manera o altra. Les fonts d'aquesta crítica pot provenir de grups com els agnòstics, els escèptics, la filosofia antireligiosa, els partidaris d'altres religions o pels budistes que pretenen una reforma o simplement, expressar el seu disgust.
Les crítiques inclouen la creença que entre les diverses cultures budistes i en les institucions budistes, no tots són fidels als principis budistes originals. Sam Harris, un defensor destacat de l'anomenat nou ateisme i practicant de la meditació budista afirma que molts practicants del budisme el maltracten i les seves creences són sovint "ingènues i dins la superstició", i que això impedeix l'adopció dels veritables principis budistes.
Alguns crítics afirmen que els seguidors budistes i alguns dels seus líders han caigut en el materialisme i són corruptes, amb un interès indegut per la riquesa i el poder en lloc de la recerca dels principis budistes.

## Referències

* ↑ Christine J. Nissen, (2008), "Buddhism and Corruption", in People of virtue: reconfiguring religion, power and moral order in Cambodia today, Alexandra Kent (Ed.), NIAS Press, p. 272-292.
* ↑ Dawkins, Harris, Hitchens i Daniel Dennett són considerats els "Four Horsemen" del nou ateisme. Vegeu 'THE FOUR HORSEMEN,' Discussions with Richard Dawkins: Episode 1, RDFRS - RichardDawkins.net i "Blog Archive. The Four Horsemen of the New Atheism". Arxivat 2010-07-30 a Wayback Machine.
* ↑ Killing the Buddha Arxivat 2017-10-02 a Wayback Machine. per Sam Harris
* ↑ Laird, Thomas. The Story of Tibet: Conversations with the Dalai Lama. Grove Press, 2007, p. 278.
* ↑ Kieschnick, John. The impact of Buddhism on Chinese material culture. Princeton University Press, 2003, p. 12–13.

## Enllaços externs

* Progressive Buddhism
* Speculative non-Buddhism
* The Reformed Buddhist Arxivat 2021-02-28 a Wayback Machine.
# Jorge Aizkorreta Jurado

Jorge Aizkorreta (Barakaldo, 6 de febrer de 1974) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de porter. Es va formar a les categories inferiors de l'Athletic Club, sent el porter titular del filial entre 1993 i 1995. L'any següent puja al primer equip com a suplent de Juanjo Valencia, tot disputant 8 partits. La temporada 96/97 recala al CD Logroñés, amb qui disputa 27 partits a la màxima categoria. El seu equip, però, queda cuer a la taula classificatòria. El basc acompanyaria dos anys als riojans a la categoria d'argent, fins que a l'estiu del 1999, després d'una breu estada al CF Extremadura, fitxa pel Racing de Ferrol on serà titular les dues campanyes que romandrà amb l'equip gallec.
El 2002 s'incorpora al planter de l'Elx CF. Eixa temporada apareix en 23 partits, mentre que la xifra cau a només 3 a la campanya següent. Una lesió l'obliga a penjar els guants el 2004. El 2009 s'incorpora com a entrenador de porters a la "SD Logronyes" equip eixit de l'extint CD Logroñes
# Spinifex

Spinifex és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
Són una de les plantes més comunes que creixen a les dunes de sorra a les costes de l'Àfrica, l'Orient Mitjà, Àsia, Austràlia, Nova Zelanda i Nova Caledònia, amb els rangs d'algunes espècies que s'estenen al nord i l'oest al llarg de les costes d'Àsia arribant fins Índia i Japó.A mesura que ajuden a estabilitzar la sorra, aquestes herbes són una part important de tot l'ecosistema de dunes.

## Taxonomia

* Spinifex sericeus
* Spinifex hirsutus Labill.

## Referències

* ↑ «Sand spinifex grass (Spinifex sericeus)». Descriptions of Major Dune Plants. Beach Protection Authority, Queensland. [Consulta: 23 gener 2010].
# Fran Lebowitz

Frances Ann «Fran» Lebowitz (Morristown, Nova Jersey, 27 d'octubre de 1950) és una escriptora estatunidenca, coneguda pels seus aguts comentaris socials sobre la vida quotidiana nord-americana vista a través d'una sensibilitat novaiorquesa. Alguns crítics literaris la consideren una Dorothy Parker moderna.

## Biografia

Lebowitz va néixer i va ser criada a Morristown, Nova Jersey, en el si d'una família jueva practicant.
Després de ser expulsada d'un centre d'ensenyament secundari i de rebre un GED, va ser contractada per Andy Warhol com a columnista de la revista Interview. A continuació va estar per un breu període a Mademoiselle.
El seu primer llibre va ser una col·lecció d'assajos titulat Metropolitan Life, publicat el 1978. El 1981 va publicar Social Studies. Tots dos van ser editats en forma conjunta, amb un nou assaig introductori, com The Fran Lebowitz Reader. Durant més de dues dècades ha anunciat l'escriptura d'Exterior Signs of Wealth, una postergada novel·la sobre milionaris que volen ser artistes i artistes que volen ser milionaris.
Va participar diverses vegades en els primers temps del programa Late Night with David Letterman. El 17 de novembre de 2010, després de 16 anys d'absència, va participar novament del programa i va discutir el seu perllongat bloqueig d'escriptor.
Va interpretar dotze vegades el paper de la Jutge Janice Goldberg a la sèrie de televisió Law & Order, entre 2001 i 2007.
És coneguda pel seu activisme a favor dels drets de les persones fumadores.
El 22 de novembre de 2010 HBO va estrenar Public Speaking, un documental de Martin Scorsese sobre Lebowitz. Inclou diverses escenes nocturnes en el bar «Waverly Inn» de Nova York, el preferit de tots dos, amb monòlegs de Lebowitz i Scorsese darrere de càmera, filmades després del tancament del local.

## Obres
### Literatura

* Metropolitan Life, Dutton, 1978.
* Social Studies, Random House, 1981.
* The Fran Lebowitz Reader, Vintage Books, 1994.
* Mr. Chas and Lisa Sue Meet the Colles, Knopf, 1994. (per a nens)

### Televisió i cinema

* Law & Order (2001–2007)
* Law & Order: Criminal Intent (2006)
* Public Speaking (2010)
* The Wolf of Wall Street (2013)
* River of Fundament (2014)
* The Booksellers (2020)
* Pretend It's a City (2021)

## Referències

* ↑ Alonso, Begoña. «'Supongamos que Nueva York es una ciudad' o descubrir por fin a Fran Lebowitz» (en castellà). Elle, 20-01-2021. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ País, Ediciones El «Reportaje | El triunfo de una perezosa» (en castellà). EL PAÍS, 08-05-2011.
* ↑ Morris, Bob «AT LUNCH WITH: Fran Lebowitz; Words Are Easy, Books Are Not». The New York Times, 10-08-1994. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «HBO: Public Speaking: Home» (en anglès). [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Pretend It's a City: movie review (2021)». Ebert Digital LLC, 08-01-2021. [Consulta: 10 gener 2021].

## Enllaços externs

* Fran Lebowitz on Scorsese, Mayor Bloomberg, & Kim Kardashian, Entrevista a Blackbook (en anglès)
* Fran Lebowitz on Sarah Palin, Keith Richards, Her Side Career As a Law & Order Judge, and Much More, Entrevista al New York Magazine (en anglès)
* The Onion A.V. Club interview (anglès)
# Fiscal General d'Ucraïna

El Fiscal General d'Ucraïna ucraïnès: Генеральний прокурор України Heneralni prokuror Ukraïini, encapçala el sistema d'enjudiciament oficial als tribunals conegut com l'Oficina del Fiscal General (en ucraïnès: Офіс Генералорапраїни). El fiscal general és nomenat i destituït pel president amb el consentiment de la Rada Suprema (parlament ucraïnès). El fiscal exerceix un mandat de sis anys i es pot veure obligat a dimitir per un vot de censura al parlament.
L'Oficina del Fiscal General data de 1917, establerta pels governs ucraïnesos incipients després de l'enfonsament de l'Imperi Rus, quan el ministre de Justícia ocupava el càrrec de fiscal general. El 1922, es va reorganitzar sota la llei socialista després que la República Socialista Soviètica d'Ucraïna es convertís en membre fundador de la Unió Soviètica. Amb l'adopció de la Constitució de la Unió Soviètica de 1936, l'oficina es va subordinar directament a la Fiscalia General de la Unió Soviètica; això va reduir l'estatus de l'oficina, amb el fiscal nomenat pel fiscal general soviètic i no tenia cap càrrec governamental a l'RSS d'Ucraïna. Després de la dissolució de la Unió Soviètica el 1991, la Fiscalia General d'Ucraïna es va convertir en una agència independent. L'oficina està directament proscrita a la Constitució d'Ucraïna de 1996.

## Referències

* 1 2 Chief prosecutor Shokin back to work – source, Interfax-Ukraine (16 March 2016)
* ↑ «Закон про Вищу раду правосуддя запрацював» (en ucraïnès). Ukrayinska Pravda, 05-01-2016.
* ↑ «ГЕНЕРАЛЬНИЙ ПРОКУРОР УКРАЇНИ» (en ucraïnès). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «ГЕНЕРАЛЬНИЙ ПРОКУРОР УКРАЇНИ» (en ucraïnès). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «ГЕНЕРАЛЬНИЙ ПРОКУРОР УКРАЇНИ» (en ucraïnès). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «ГЕНЕРАЛЬНИЙ ПРОКУРОР УКРАЇНИ» (en ucraïnès). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «ГЕНЕРАЛЬНИЙ ПРОКУРОР УКРАЇНИ» (en ucraïnès). [Consulta: 8 gener 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Francesca Bria

Francesca Bria (Roma, 11 de novembre de 1977) és experta i assessora en polítiques d'estratègia digital, tecnologia i informació. És investigadora i professora associada a l'Imperial College Business School de Londres.
Formada en ciències socials i economia de la innovació, és doctora per l'Imperial College i Màster en negoci electrònic i innovació per l'University College de Londres, Birkbeck.
Va ser cap de projecte a la fundació britànica Nesta fins al 2016, quan va començar a treballar a l'Ajuntament de Barcelona com a comissionada de Tecnologia i Innovació Digital.

## Referències

* ↑ «Francesca Bria | CCCB». [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ Barcelona, Ajuntament de. «Barcelona nomena Francesca Bria com a nova Comissionada de Tecnologia i innovació digital : Servei de Premsa». [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ «"Hay que apostar por una remunicipalización de la información"» (en castellà). eldiario.es.

## Enllaços externs

* CV a l'Ajuntament de Barcelona Arxivat 2018-09-25 a Wayback Machine.
# Français Pour une Nuit

Français Pour une Nuit és un DVD en directe de la banda estatunidenca Metallica enregistrat en el concert realitzat el 7 de juliol de 2009 a Nimes (França) durant la gira World Magnetic Tour.
Es va publicar en tres formats diferents: un DVD en un digipak que inclou un llibret, un Blu-ray també en un digipak amb un llibret, i una edició deluxe limitada que inclou un DVD, un CD de Death Magnetic, una samarreta i cinc fotos exclusives. A banda de la foto relitzada per Ross Halfin, el projecte enter fou realitzat per professionals francesos.

## Crèdits

* Kirk Hammett – guitarra solits, veus addicionals
* James Hetfield – cantant, guitarra rítmica
* Robert Trujillo – baix, veus addicionals
* Lars Ulrich – bateria, percussió

## Posicions en llista

| Llista (2009/2010) | Posició | Certificacions |
| Austràlia | | 1x Or |
| França | | 3x Platí |
| Regne Unit | 9 | |

## Referències

* ↑ «ARIA Charts - Accreditations - 2010 DVD» (en anglès). Aria.com.au. [Consulta: 11 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Metallica
# Flors de cova

Les flors de cova són un tipus d'espeleotema que recorda les flors, amb cristalls que adopten formes semblants a pètals que irradien des d'un punt central. Els pètals són dipòsits de cristalls fibrosos o prismàtics que creixen en una orientació paral·lela. En general, són de minerals dels sulfats, com el guix (sulfat de calci) o l'epsomita (sulfat de magnesi), però també se'n poden formar a partir d'halita (clorur de sodi), o d'altres menys freqüents a les coves. Les flors creixen des de la base, i no de la punta com ho fan les estalactites. Sovint, desplacen una porció de la paret a mesura que creixen, formant una crosta a l'extrem de la flor. Les flors es formen en llocs relativament secs, sense que hi hagi degoteig d'aigua. Són el resultat de l'alimentació local de les dissolucions a través de porus de la roca, sota la pressió capil·lar. A causa dels canvis en la velocitat de flux, els pètals de la flor tendeixen a corbar-se, igual que les helictites.

## Referències

* ↑ Bewley, D.; Bunnell, D. «Gypsum flowers». The Virtual Cave. [Consulta: 13 febrer 2015].
* ↑ Merino, A «Algunos espeleotemas poco habituales hallados en la Cova des Pas de Vallgornera. Nuevas observaciones». ENDINS. Mon. Soc. Hist. Nat. Balears [Mallorca], 31, 2007, pàg. 111-116.
# Frixuelo

Els frisuelos (frixuelos o fayueles en asturià, frisuelos o jisuelos en càntabre) són un tipus per a postres, típic a les regions espanyoles d'Astúries, Cantàbria i Lleó. Està. Està fet a base de farina, llet i ous. Són típics de les celebracions de *Antroxu (carnestoltes) i de les Comadres a Astúries. També existeixen els frixuelos vaqueiros típics de la zona suroccidente asturiana de Cangas del Narcea.
# Francolí de Shelley

El francolí de Shelley (Scleroptila shelleyi) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita boscos clars i matoll de l'Àfrica oriental i Meridional, des del sud-est de la República Democràtica del Congo, Uganda i sud de Kenya, cap al sud fins al sud-est de Sud-àfrica.

## Subespècies

Ha estat classificat en quatre subespècies:
* S. s. uluensis (Ogilvie-Grant, 1892), del centre i sud de Kenya i nord de Tanzània.
* S. s. macarthuri (van Someren, 1938), del sud-est de Kenya.
* S. s. shelleyi (Ogilvie-Grant, 1890), des del sud d'Uganda i centre de Tanzània cap al sud.
* S. s. whytei (Neumann, 1908), del sud-est de la Rep. Dem. del Congo, Zàmbia i nord de Malawi.
L'última d'aquestes subespècies és considerada una espècie de ple dret amb el nom de Francolí de Whyte (Scleroptila whytei) per alguns autors.