OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Werner Grundahl

Werner Grundahl Hansen (Copenhaguen, 22 d'agost de 1914 - 22 de desembre de 1952) va ser un ciclista danès, que fou professional entre 1935 i 1940. Del seu palmarès destaca la medalla de bronze als Campionats del món en ruta amateur de 1935.

## Palmarès

* 1935
** 1r a l'Aarhus-Copenhaguen i vencedor de 2 etapes
* 1936
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Albert Billiet)
* 1939
** Campió de Dinamarca de persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Haplochromis humilior

Haplochromis humilior és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pearson PLC

Pearson plc (LSE: PSOne; NYSE: PSO) és una societat de cartera mundial de mitjans de comunicació i d'edició amb seu a Londres al Regne Unit.
És alhora l'editorial més grossa de llibres del món, amb empreses com ara Penguin, Dorling Kindersley i Ladybird. També és propietària del Grup Financial Times, que publica el diari Financial Times. Pearson té un llistat primari a la Borsa de Valors de Londres i forma part de l'índex FTSE 100. Compta amb una cotització secundària a la Borsa de Nova York. Marjorie Scardino n'ha estat director general des de 1997.

## Referències

* ↑ «Pearson stays on top as world's largest book publisher». The Bookseller.com, 21-06-2010 [Consulta: 18 agost 2010].
* ↑ «Private equity to buy Pearson's IDC for $3.4 billion». Reuters, 04-05-2010 [Consulta: 18 agost 2010].
# Langres (formatge)

El langres és un formatge de pasta tova amb pell rentada francès de l'altiplà de Langres a la regió de Xampanya-Ardenes, departament d'Alt Marne. S'ha beneficiat d'una AOC des de 1991, i protegit com a denominació d'origen protegida europea.

## Història

És un formatge originari dels altiplans de Langres. Es coneix des del segle xviii, gràcies al prior dels dominics de la ciutat de Langres. Però es considera que aquest formatge es va produir localment des dels temps dels reis merovingis. El seu comerç es va desenvolupar a poc a poc: els comerciants de Langres compraven el formatge fresc i el maduraven a les seves pròpies bodegues, per a després enviar-lo a París i a Gènova. Es va reconèixer la denominació d'origen el 1991. Semblant al livarot, majoritàriament es consumeix localment. Ha de portar a l'etiqueta el logotip amb l'abreviatura INAO, i assenyalar que té AOC, així com el nom del formatge.

## Elaboració

La maduració porta almenys cinc setmanes. La producció el 1998 van ser al voltant de 305 tones, una disminució de l'1,61% respecte al 1996, i un 2% provinent de granges. El 2014 eren 552 tones.

## Característiques

El langres és un formatge de llet de vaca no pasteuritzada. Té forma cilíndrica i pesa al voltant de 180 grams. La seva matèria grassa és del 45%. Està recobert per una crosta de floridura blanca penicillium candidum. La pasta central és suau, cremosa en color, i s'engruna amb certa facilitat. Es desprèn olor penetrant, intens, però menys fort que l'époisses. El sabor és pronunciat, fon al paladar, resultant lleugerament salat, però és menys picant que l'époisses, el seu competidor local.
Es consumeix millor entre maig i agost després de cinc setmanes de maduració, però és també excel·lent des de març fins a desembre. A aquest formatge mai no se li dona la volta durant el seu afinament, per això s'enfonsa una mica fins que en el centre es forma un buit anomenat fontaine o cuvette, (pica o tassa) la qual cosa és el seu tret més particular. D'aquesta característica deriva una forma particular de prendre'l, que és abocant en el buit xampany o marc de Borgonya, cosa que permet assaborir-lo com fan alguns anglesos amb el stilton i el porto. Pot prendre's simplement amb galetes salades i fruita. Marida amb vi blanc o negre de Borgonya, sancerre, porto o xerès.

## Referències

* ↑ «Commission Regulation (EC) No 1107/96 of 12 June 1996 on the registration of geographical indications and designations of origin under the procedure laid down in Article 17 of Council Regulation (EEC) No 2081/92» (en anglès). Diari Oficial de la Unió Europea, 21-06-1996, pàg. 1-10.
* ↑ «Langres, le seul fromage qui se creuse au cours de son affinage» (en francès). Syndicat Interprofessionnel du fromage de Langres. [Consulta: 14 setembre 2020].
# Ribera de Tarerac

La Ribera de Tarerac, també anomenada Ribera d'Otra, és un curs d'aigua de règim torrencial de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord, d'orientació bàsicament nord-oest - sud-est. Es forma per l'aportació de tot de recs i còrrecs procedents de les serres que delimiten la coma on es troba la població de Tarerac: Rec del Ca, que hi aporta el Rec de l'Hort d'en Bito, el Rec del Naudet, la Tarerassa, el Rec de les Vinyes, el Rec d'Allà i el Rec del Bosc, que s'ajunten a prop a l'est-sud-est del poble de Tarerac.
D'aquell lloc davalla em direcció sud-est, passa a llevant del Mas Bonacasa, i arriba a ponent del Serrat Blanc, on comença a fer de termenal entre Tarerac i Rodès. Deixa a llevant tota la zona de Ropidera, amb l'església, ara en ruïnes, de Sant Feliu de Ropidera, va a cercar el vessant oest de la Cogulera, deixa enrere la Coma d'Otrera i s'aboca en la Tet just en el moment que toca el terme comunal de Vinçà, a l'embassament que duu el nom d'aquesta població.
Rep el nom de la principal població prop de la qual es forma i discorre en el seu primer tram.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «136 - Rodès i 167 - Tarerac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rodès i Tarerac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Cal Cabanes

«Cal Cabanes» té aquests significats:
* Cal Cabanes (Guardiola de Berguedà)
* Cal Cabanes (Solsona), edifici que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Solsona.
# Pic Lesat

El Pic Lézat és una muntanya de 3.107 m d'altitud, amb una prominència de 127 m, que es troba al massís de Perdiguero, al departament de l'Alta Garona (França).
La primera ascensió la van realitzar Toussaint Lézat i Jean Redonnet i dues persones més l'any 1852, i inicialment es va anomenar Pic Intermédiaire.

## Cims addiconals

* L'Agulla Central NW de Lézat (42° 42′ 26.98″ N, 0° 31′ 11.44″ E﻿ / ﻿42.7074944°N,0.5198444°E﻿ / 42.7074944; 0.5198444) és un cim de 3.058 metres del massís.
* L'Agulla Central SE de Lézat (42° 42′ 28.09″ N, 0° 31′ 10.04″ E﻿ / ﻿42.7078028°N,0.5194556°E﻿ / 42.7078028; 0.5194556) és un cim de 3.037 metres del massís.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
# Werner Forssmann

Werner Forssmann (Berlín, Alemanya, 1904 - Schopfheim, 1979) fou un metge i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1956.

## Biografia

Va néixer el 29 d'agost de 1904 a la ciutat de Berlín. Va estudiar medicina a la Universitat de Berlín, on es graduà el 1929, ampliant els seus estudis en anatomia i cirurgia.
Morí l'1 de juny de 1979 a la ciutat de Schopfheim, situada a l'estat alemany de Baden-Württemberg.

## Recerca científica

Forssmann està acreditat com el primer a utilitzar la tècnica del catèter en una intervenció quirúrgica al cor durant la seva estada a l'August Victoria Home d'Eberswalde. L'any 1929 realitzà una incisió a la seva vena antecubital introduint un catèter de 65 cm a l'aurícula dreta del seu propi cor. Posteriorment realitzà una radiografia mitjançant raigs X, demostrant així la presència del catèter dins el cor. Per aquesta intervenció tan arriscada, però, el feren fora de l'hospital.
Després de participar en la Segona Guerra Mundial i esdevenir presoner de guerra es dedicà, a partir de la dècada del 1950, a la urologia.
L'any 1956 li fou concedit, juntament amb el francès André Frédéric Cournand i el nord-americà Dickinson W. Richards, el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pel desenvolupament de l'ús del catèter cardíac.

## Enllaços externs

* «Werner Forssmann» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Peatita-(Y)

La peatita-(Y) és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de la senyora Cynthia Peat (1925–1999), una antiga tècnica de raigs X del Departament de Mineralogia del Museu Reial d'Ontario, al Canadà.

## Característiques

La peatita-(Y) és un fosfat de fórmula química Li₄Na₁₂Y₁₂(PO₄)₁₂(CO₃)₄(F,OH)₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009 sent publicada per primera vegada el 2013. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Quebec, Canadà), on es troba en forma de cristalls euèdrics de tipus epitàctic (pseudocubs) de peatita-(Y) i ramikita-(Y) d'entre 0,1 i 1 mm de mida. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Peatite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 gener 2022].
# Luis Soto Valverde

Luis Soto Valverde, nascut el 14 de desembre de 1919 a San Fernando (provincia de Cadis) i mort el 19 de novembre de 1983 a Cadis es un futbolista andalus dels anys 1940 i 1950 que jugava a la defensa.

## Trajectòria

Juga de 1939 a 1941 amb el Cadis CF. De 1941 a 1944, juga a les files del Sevilla FC, on romangué durant tres temporades amb set partits de lliga disputats. El 1944 és fitxat pel FC Barcelona. És cedit al Gimnàstic de Tarragona per la temporada 1944-1945.
Juga la temporada 1945-1946 amb el FC Barcelona. Debuta en partit oficial amb el Barça el 14 d'octubre 1945 contra l'Athletic Club a la cinquena jornada de la lliga espanyola (derrota 0-6). Va ser el seu unic partit oficial amb el Barça encara que va jugar també 66 partits no oficials amb el club blaugrana.
A continuació jugà quatre temporades a l'Hèrcules CF, on jugà 41 partits a Segona Divisió.
El 3 de setembre de 1944 disputà un partit en homenatge a l'extrem blanc-i-blau Tin Bosch amb la selecció de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Soto». cadistas1910. Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Sanciones a indisciplinados e incorrectos.». Diari ABC, 25-09-1948. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Perfil a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Ayer en Sarriá». Mundo Deportivo, 04-09-1944. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Leuciscus spurius

Leuciscus spurius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 2004: Catalogue of agnathans and fishes of fresh and brackish waters of Russia with comments on nomenclature and taxonomy. Russian Academy of Sciences, Moscou, Rússia. 1-389. [en rus].
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cal Bufalà

Cal Bufalà és un monument del municipi de Bellvís (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa senyorial de planta baixa i dos pisos. Quatre envans allindanats per planta. Tota la façana és de pedra ben escairada, si bé hi ha alguns llocs arrebossats. Destaca la porta d'accés amb els carreus destacats per la seva unió rebaixada que li donen un aspecte encoixinat, cosa que segueix per la llinda dovellada. Destaca una llinda al primer pis amb escut. Al primer i segon pis hi trobem balcons amb un interessant forjat.
A l'interior hi ha moltes dependències.
La pedra central de la portada té gravat l'escut familiar: un toro. L'escut familiar eren dues parts, la primera amb fons blau i una muralla de plata amb torre al mig i la segona de fons vermell amb un toro d'or al mig.

## Història

Can Bufalà és una de les grans cases que hi ha al llarg del carrer Major de Bellvis. Per una data que hi ha a la façana sabem que fou construïda l'any 1726. Durant molt de temps fou habitada però actualment es troba abandonada.
L'emblema dels Bufalà els acredita com a antiga nobiliària. Segons notes bibliogràfiques, l'origen familiar es perd, no se sap qui va començar la nissaga. Sabem que fill de cal Bufalà foren distingits pels monarques espanyols en ocupar càrrecs polítics i militars. Entre els membres de la família també hi havia un canonge de la Catedral de Lleida.
Els Bufalà tenien una prerrogativa de donar asil a casa seva a tots els delinqüents perseguits per la justícia. Si un delinqüent aconseguia arribar a casa Bufalà abans de ser detingut, els Bufalà s'encarregaven de fer un judici just.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cal Bufalà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Peter Delpeut

Peter Delpeut (Vianen, 12 de juliol de 1956) és un cineasta neerlandès i escriptor. Nombroses de les seves pel·lícules fan un ús excessiu de metratge apropiat. També ha guanyat diversos premis literaris per les seves obres.

## Biografia

Peter Delpeut va estudiar a l'Acadèmia de Cinema Neerlandesa i va ser editor de la revista de cinema Skrien. El 1998 es va inaugurar el Festival Internacional de Cinema de Rotterdam amb la seva pel·lícula Felice… Felice…. El 2007 va rebre el Premi Halewijn per Het vergeten seizoen.El 1993 va rebre un Gouden Kalf per la seva pel·lícula The Forbidden Quest. El 1998 la seva pel·lícula Felice...Felice... va rebre el Gouden Kalf al millor llargmetratge. El 2012 va rebre un Gouden Kalf per la seva pel·lícula Immer Fernweh – Das Künstlerleben der Johanna Kaiser.

## Llibres

* Cinéma Perdu. De eerste dertig jaar van de film 1895-1925, Amsterdam (1997)
* Felice… Felice…, Amsterdam (1998)
* Diva Dolorosa. Reis naar het einde van een eeuw, Amsterdam (1999)
* De grote bocht. Kleine filosofie van het fietsen, Amsterdam (2003)
* Het vergeten seizoen, Amsterdam (2007)
* In de woestijn fiets je niet, Amsterdam (2009)
* Pleidooi voor het treuzelen. Over verbeelding en andere genoegens, Amsterdam (2011)
* Kruisverhoor, Amsterdam (2012)
* In het zwart van de spiegel, Amsterdam (2018)
* Het vergeten kwaad. De herinneringen van Jonas Mekas, Amsterdam (2021)
* Jonas Mekas Shiver of Memory, Los Angeles (2022)

## Filmografia

* Emma Zunz (1984)
* Stravers (1986)
* Lyrisch Nitraat (1990)
* The Forbidden Quest (1992)
* E pur si muove (1993)
* Felice... Felice... (1998)
* Diva Dolorosa (1999)
* Schatkamer Rijksmuseum (2000)
* In Loving Memory (2001)
* Go West, Young Man! (2003)
* Dromen van Holland (2004)
* Immer Fernweh (2011)
* One Hand Clapping (2014)
* Voor de dans - Dedicated to Dance (2015)
* Walk the Land (2022)

## Referències

* ↑ «Peter Delpeut». IMDb.
* ↑ «Peter Delpeut». Zeitgeist Films. Arxivat de l'original el 2007-12-11. [Consulta: 15 novembre 2009].
* ↑ Peter Delpet Arxivat 2016-06-04 a Wayback Machine. at the Literary Museum website.
* ↑ Zeitgeistfilms
* ↑ «Peter Delpeut» (en anglès). Letterenfonds. Arxivat de l'original el 2023-12-23. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ Halewijnprijs 2007
* ↑ Gouden kalf voor Peter Delpeut
* ↑ Lyrical Nitrate review NY Times
* ↑ Profiel bij Atlas Contact
# Werner Greuter

Werner Rodolfo Greuter (nascut el 27 de febrer de 1938) a Gènova, Itàlia, és un botànic suís. És el president del Comitè editorial de International Code of Botanical Nomenclature (ICBN) - dels previs St Louis Code (2000), i el Tokyo Code (1994), però no pas de l'actual Vienna Code de 2006. Ha contribuït a l'International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants, el Melbourne Code de 2012.
Werner Greuter assistí a escoles de Bellinzona i Winterthur, i es doctorà a la Universitat de Zuric el 1972. El 1978 va ser nomenat professor de biologia a la Universitat Lliure de Berlín i director del Jardí i museu botànic de Berlín-Dahlem.

## Premis

* Optima Gold Medal, 1998.
* Distinguished Services Award, XVI International Botanical Congress, St Louis, Missouri
* Theophrastus Medal of Honour de la Societat botànica hel·lènica, 2000
* Professor honorari, Universitat de L'Havana, 2004

## Referències

* ↑ McNeill, J.; Barrie, F.R.; Buck, W.R.; Demoulin, V.; Greuter, W.; Hawksworth, D.L.; Herendeen, P.S.; Knapp, S.; Marhold, K.; Prado, J.; Prud'homme Van Reine, W.F.; Smith, G.F.; Wiersema, J.H.; Turland, N.J.. International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants (Melbourne Code) adopted by the Eighteenth International Botanical Congress Melbourne, Australia, July 2011. Regnum Vegetabile 154. A.R.G. Gantner Verlag KG, 2012. ISBN 978-3-87429-425-6. Arxivat 2013-11-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Prof. Dr. Dr. h.c. Werner Greuter» (curículum) (en alemany, anglès). Jardí i museu botànic de Berlín-Dahlem. Arxivat de l'original el 2008-11-20. [Consulta: 21 febrer 2018].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Helmintosi

Les helmintosis són malalties parasitàries en què una part del cos és infestada per helmints, com ho són les cucs intestinals, solitàries o cucs rodons.
Comunament els cucs resideixen al tracte gastrointestinal, però també es poden trobar en el fetge, músculs i altres òrgans.

## Tipus de helmintosis

* Per platelmints:
** Cestodosis: provocades per cestodes. Les més freqüents són les teniosis i les cisticercosis causades per Taenia solium i Taenia saginata.
** Trematodosis: provocades per trematodes. Les més freqüents són les esquistosomosis. A les regions asiàtiques és destacable la presència de Clonorchis sinensis, causant de la clonorquiosi o la presència de Opisthorchis viverrini, l'agent causal de l'Opistorquiosi. Dues malalties que afecten els conductes biliars
* Nematodosis: provocades per nematodes. Les més freqüents, per ordre, són: les enterobiosis, les ancilostomosis, les ascariosis i les filariosis.

## Referències

* 1 2 3 Schistosomiasis Research Group. «General Parasitolgy - Human Helminth Infections». University of Cambridge, 2010. Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 28 setembre 2011].
* ↑ Hong, Sung-Tae; Fang, Yueyi «Clonorchis sinensis and clonorchiasis, an update» (en anglès). Parasitology International, 61, 1, 01-03-2012, pàg. 17–24. DOI: 10.1016/j.parint.2011.06.007. ISSN: 1383-5769.
* ↑ Andrews, Ross H.; Sithithaworn, Paiboon; Petney, Trevor N. «Opisthorchis viverrini: an underestimated parasite in world health». Trends in parasitology, 24, 11, 01-11-2008, pàg. 497–501. DOI: 10.1016/j.pt.2008.08.011. ISSN: 1471-4922. PMC: 2635548. PMID: 18930439.
# Luis Suárez

Luis Suárez és el nom dels següents personatges:
* Luis Suárez Miramontes, futbolista espanyol.
* Luis Suárez Fernández, historiador espanyol.
* Luis Alberto Suárez Díaz, futbolista uruguaià.
* Luis Javier Suárez Charris, futbolista colombià.
* Juan Luís Suárez Garrido, guitarrista espanyol membre d'El Sueño de Morfeo.
* Luis Suárez (actor), actor espanyol.
# Webb (Alabama)

Webb, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.298 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Webb tenia 1.298 habitants, 491 habitatges, i 375 famílies La densitat de població era de 42,7 habitants/km².
Dels 491 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 92,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.364 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.656 $ mentre que les dones 19.479 $. La renda per capita de la població era de 15.150 $. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Webb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Webb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Campionat del món de biatló de 1970

El Campionat del món de biatló de 1970 es va fer a Östersund (Suècia).

## Resultats

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 20 km masculins | Aleksandr Tíkhonov | Tor Svendsberget | Viktor Mamatov |
| Relleus 4x7,5 km masculins | Unió SovièticaAleksandr Tíkhonov Viktor Mamatov Rinnat Safin Alexander Ushakov | NoruegaTor Svendsberget Ragnar Tveiten Magnar Solberg Esten Gjelten | RDAHans-Günther Jahn Hans-Jörg Knauthe Dieter Speer Horst Koschka |

## Medalles

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 2 | Noruega | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 3 | RDA | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Sports 123 biathlon results». Arxivat de l'original el 2017-12-25. [Consulta: 26 febrer 2020].
* ↑ Biathlon Results 1970