OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Salvador de Coquells

Sant Salvador de Coquells és una església romànica del segle xi al nord-oest del municipi de Vilanant (Alt Empordà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És a uns 3 km de la població, en un bosc de pins i alzines. L'església resta actualment sense culte. Una mica més enllà hi ha una masia, ara dedicada al turisme rural. L'accés és per la carretera GP1-6021, direcció Avinyonet de Puigventós / Vilanant / Cistella. A 1,5 km de Vilanant cal girar a la dreta, direcció Veïnat de Coquells (pista sense asfaltar). L'antiga església de Sant Salvador, avui sense culte, és prop del camí que porta al mas Genover i al costat del mas Llobet.
És un temple d'una nau amb absis semicircular que presenta elements constructius romànics dels segles X-XI. La volta de l'absis és de quart d'esfera; la de la nau, de la qual es pot veure l'arrencament en els murs laterals, ha estat substituïda per un embigat recent. L'arc triomfal, de mig punt, de dovelles ben tallades, té impostes de secció excorbades i és sostingut per pilastres rectangulars.
La portalada, en el mur meridional de la nau, és adovellada amb un sol arc de mig punt. En aquest mateix mur de la portalada, vora l'extrem oriental, hi ha una finestra de doble esqueixada i arcs de punt rodó monolítics. S'hi han obert algunes finestres modernes que poden haver destruït les antigues. El parament constructiu d'aquesta església és de carreus de pedra calcària mal escairats que sovint, no a per tot, s'afileren.

## Història

El lloc de Coquells (Cocollellos) està documentat per primer cop en un document de l'any 966. Al segle xvi hi hagué un priorat denominat Sant Salvador de Cugullells. A partir del Llibre de Racionaris de la vila de Llers, inèdit, escrit per Gregori Pallisser el 1730, es dedueix que l'església de Sant Salvador de Coquells era una dependència del priorat de Santa Maria de Lladó. En aquesta obra s'esmenta Jaume de Vallgornera com a prior de Coquells el 2 de gener de 1562. Jaume de Vallgornera, que fou prior de Lladó el 1564 i el 1565, procedia de la família senyorial del castell de Palau-surroca, a Terrades, molt pròxim a Coquells.
La primera referència coneguda del temple és de l'any 1294 en què el prior de Sant Salvador de Coquells va vendre a Bernat Cruquella una casa a la cellera de Vilanant.
L'any 1327 el Bisbe de Girona confirmà Berenguer Barber, clergue de la capella, com a titular del benefici de la capella.
Posteriorment va esdevenir un simple capella rural i després es va fer servir com a magatzem.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Salvador de Coquells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Seminemacheilus

Seminemacheilus és un gènere de peixos de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Turquia (Anatòlia) i la conca del riu Kul (l'Iran).

## Taxonomia

* Seminemacheilus ispartensis (Erk'Akan, Nalbant & Özeren, 2007)
* Seminemacheilus lendlii (Hankó, 1925)
* Seminemacheilus tongiorgii (Nalbant & Bianco, 1998)

## Estat de conservació

Només Seminemacheilus lendlii i Seminemacheilus tongiorgii apareixen a la Llista Vermella de la UICN.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Fricke, R., M. Bilecenoglu i H.M. Sari, 2007. Annotated checklist of fish and lamprey species (Gnathostoma and Petromyzontomorphi) of Turkey, including a Red List of threatened and declining species. Stuttgarter Beitr. Naturk. Sea A (706):1-172.
* 1 2 Nalbant, T. T. & P. G. Bianco, 1998. The loaches of Iran and adjacent regions with description of six new species (Cobitoidea). Ital. J. Zool. v. 65, Suppl.: 109-123.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Berg, L. S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Erk' Akan F., T. T. Nalbant & C. Özeren, 2007. Seven New Species of Barbatula, Three New Species of Schistura and a New Species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey. Journal of Fisheries Intemational 2 (1): 69-85.
* ↑ Hankó, B., 1925. Fische aus Klein-Asien. Ann. Hist. Nat. Mus. Natl. Hung. v. 21: 137-158, Pl. 3.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN Red List of Threatened Species. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya. xviii + 61 p. (amb 1 CD-ROM).
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Província Kotaiq

Kotaiq era un districte de la província armènia de l'Airarat, entre l'Araxes i el Llac Sevan. En aquest districte es troba la capital actual d'Armènia, Erevan.
Limitava al nord amb el Mazaz; al sud amb el Vostan; a l'est amb el Gelarquniq (a la Siunia), i a l'oest amb l'Aragadzotn.

## Referències

* ↑ Drewsen, Robert H. Armenia: a historical atlas. Chicago: University of Chicago Press, 2001, p. 102. ISBN 9780226332284.
# De facto

De facto és una expressió llatina que vol dir 'de fet' o 'pràcticament', i fa referència a situacions que no estan compreses en una llei però que es donen de fet, fent omissió de qualsevol contracte, llei, o situació legal. Aquesta expressió es contraposa a de iure, és a dir, de dret.
Es pot parlar de les parelles de fet, o de la cohabitació, de facto, que fa referència a les parelles no regulades per la llei, o per un contracte matrimonial. Quan es parla de normes o estàndards de facto es fa referència a documents o eines que són seguides per la indústria com si haguessin estat aprovades per organismes oficials, però que en realitat no ho han estat.
Un govern de facto és aquell que ha pres el poder després d'un cop d'estat, o per ocupar un buit de poder.
També hom parla de població de facto quan es fa referència als habitants, inclosos els transeünts, que no estan inscrits al cens d'un poble, ciutat, província, et coetera. Per contra la població de iure està formada per les persones inscrites al cens, o de la nacionalitat de la que es parla.

## Referències

* ↑ «de facto». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «De facto». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Rustemburg

Rustemburg (en afrikaans: Rustenburg, "ciutat de descans"), és una ciutat de Sud-àfrica de 395.761 habitants (cens nacional de 2001) situada al peu de les serres Magaliesberg a la Província del Nord-oest. Prop de la ciutat hi ha les dues mines de platí més grans del món i la refineria de platí més gran del món, PMR (Precious Metal Refiners: Refineries de Metalls Preciosos), que tracta al voltant del 70% del platí del món.

## Història

La ciutat va ser establerta el 1851 com un centre administratiu d'una zona fèrtil agrícola-ramadera, que produeix cítrics, tabac, cacauet, llavors de gira-sol, blat de moro, blat i bestiar. El 10 de febrer de 1859, va ser fundada l'Església Reformada Holandesa a Rustemburg. Just al nord-oest de la ciutat, el President de la República del Transvaal, Paul Kruger, va comprar una granja de 5 km² el 1863.
Entre els primers residents de Rustemburg estaven pobladors de l'origen indi. Una de les primeres famílies d'origen indi va ser la família Bhayat, la contribució a la història de la ciutat es troba marcada al canviar el nom del carrer principal com "Carrer Fatima Bhayat". Fatima Bhayat i el seu marit Abubakr Ahmed Bhayat, els primers residents de l'origen indi, van posseir una ferreteria que va subministrar l'equip a crèdit a Paul Kruger durant la Segona Guerra Bòer, pel que van ser recompensats més tard amb or.
Rustemburg fou una de les ciutats amfitriones de la Copa del Món de Futbol 2010 amb l'Estadi Royal Bafokeng de 40.000 seients.

## Enllaços externs

* Rustenburg's Premier Community Portal & Business Directory Arxivat 2015-09-25 a Wayback Machine. - www.rustenburgonline.co.za.
* Rustenburg Local Municipality - www.rustenburg.gov.za
# SINTEF

El SINTEF, amb seu principal a Trondheim (Noruega), és l'organisme independent de recerca més gran d'Escandinàvia. Va ser fundat el 1950, i el seu nom significa "La Fundació per a la Recerca Científica i Industrial". Té uns 1900 empleats, la majoria localitzats a Trondheim i uns 350 a la seu d'Oslo, i treballa en estreta col·laboració amb la Universitat Noruega de Ciència i Tecnologia (NTNU). Aquesta col·laboració implica que molt personal de NTNU treballa a SINTEF, i els empleats d'aquest ensenyen a la universitat. A més es comparteixen molts laboratoris i equipaments.
El seu objectiu és donar suport a la recerca a les empreses, així com promoure la creació de noves companyies per a la comercialització de les patents que s'hi han desenvolupat. El seu pressupost el 2006 va ser de 2000 milions de corones noruegues, i va participar en 6000 projectes de 2100 clients diferents.

## Referències

* ↑ http://www.sintef.no/Home/Building-and-Infrastructure/ Arxivat 2015-07-26 a Wayback Machine.
# SINAD

En telecomunicacions, la SINAD (que prové de l'anglès SIgnal-to-Noise And Distorsion ratio) és un paràmetre que mesura la qualitat del senyal respecte a pertorbacions com el soroll i la distorsió. Si es considera $S$ la potència del senyal i $N$ la potència del soroll i $D$ la de les distorsions totes elles en unitats naturals (no logarítmiques), la SINAD seria expressada per l'equació:
   $SINAD={\cfrac {S+N+D}{N+D}}$
Habitualment es treballa amb un paràmetre similar conegut com a relació senyal-soroll SNR (de Signal to Noise Ratio), calculat com el quocient entre la potència de senyal i la de soroll ($S/N$). Altres paràmtres derivats de la SINAD són la relació senyal-interferència ($S/I$) o la relació senyal-distorsió ($S/D$).

## Enllaços externs

* SINAD i mesures de SINAR per receptors de ràdio en anglès
# Saxifragearum Enumeratio. . . accedunt revisiones plantarum succulentarum

Saxifragearum Enumeratio. . . accedunt revisiones plantarum succulentarum, (abreujat Saxifrag. Enum.), és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic, carcinòleg, i entomòleg anglès; Adrian Hardy Haworth. Va ser publicat a Londres en 2 parts a l'any 1821, la segona part en forma de suplement amb el nom de Revisiones Plantarum Succulentarum.

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Cotinga caputxina

La cotinga caputxina (Perissocephalus tricolor) és una espècie d'ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae) i única espècie del gènere Perissocephalus. Habita zones boscoses del sud de Veneçuela, Guaiana i zones limítrofes del nord del Brasil fins a l'Estat de l'Amazones (Brasil) i el Riu Negro.

## Referències

* ↑ «Cotinga caputxina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Província Oriental (Kenya)

La Província Oriental de Kenya és una de vuit províncies del país. La capital provincial és Embu. L'any 1979 la seva població era de 2.7 milions d'habitants; i el 2009, 5,668,123. És la segona província més gran en extensió (159,891.km²).
Aquesta província està poblada, principalment, pels Kamba. En aquesta província és on es troben el desert de Chalbi, el Mont Kenya i la part est del llac Turkana. El clima és entre àrid i semiàrid.
El 16 de juliol de 2009, la província es va subdividir en 3 subprovíncies: la baixa oriental amb Machakos com a capital, la central-est amb Meru com a capital, i la part superior oriental amb Marsabit com a capital.Tanmateix, aquests canvis mai van tenir efecte a causa de les disputes polítiques del govern de coalició de Kenya en aquell moment. La subdivisió de províncies es va dur a terme a les set províncies de Kenya, excepte Nairobi. A partir de març de 2013 després de les eleccions generals de Kenya de 2013, la província oriental es va subdividir en 8 comtats: Marsabit, Isiolo, Meru, Tharaka-Nithi, Embu, Kitui, Machakos i Makueni.

## Referències

* ↑ Mwakikagile, Godfrey. Kenya: Identity of a Nation (en anglès). New Africa Press, 2007, p. 64. ISBN 978-0-9802587-9-0.
* ↑ «Welcome to Kenya National Bureau of Statistics». knbs.or.ke, 29-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-07-29. [Consulta: 16 abril 2023].
* ↑ Marchant, Rob. East Africa’s Human Environment Interactions: Historical Perspectives for a Sustainable Future. Springer, 2021. ISBN 978-3-030-88987-6.
* ↑ Bruhn, Ronald L.; Brown, Francis H.; Gathogo, Patrick N.; Haileab, Bereket «Pliocene volcano-tectonics and paleogeography of the Turkana Basin, Kenya and Ethiopia» (en anglès). Journal of African Earth Sciences, 59, 2, 01-02-2011, pàg. 295–312. DOI: 10.1016/j.jafrearsci.2010.12.002. ISSN: 1464-343X.
* ↑ Kenya Export-Import Trade and Business Directory Volume 1 Strategic Information and Contacts (en anglès). International Business Publications, 2013-08, p. 22. ISBN 978-1-4387-2680-9.
* ↑ 2009 Kenya Population and Housing Census: Counting Our People for the Implementation of Vision 2030. Migration (en anglès). Kenya National Bureau of Statistics, 2012, p. 56. ISBN 978-9966-767-34-9.
# Willie Toweel

Willie Toweel (anglès: William Michael Toweel) (Benoni, 6 d'abril de 1934 - Ciutat del Cap, 25 de desembre de 2017) va ser un boxejador sud-africà que va competir durant la dècada de 1950. Era germà del també boxejador Vic Toweel.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria del pes mosca del programa de boxa. En semifinals va perdre contra l'estatunidenc Nate Brooks.
El setembre de 1953 passà al professionalisme, d'on es retirà l'octubre de 1960, als 26 anys, amb un rècord de 46 victòries, sis derrotes i dos empats.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Willie Toweel». [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «Willie Toweel» (en anglès). boxrec.com. [Consulta: 30 juliol 2023].
# Castagnole Piemonte

Castagnole Piemonte (piemontès Castagnòle) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 2.000 habitants. Alguns la situen dins les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Carignano, Cercenasco, None, Osasio, Piobesi Torinese, Scalenghe i Virle Piemonte.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Costanzo Ferrero | Llista cívica |
# David Acebey

David Acebey (Territori Ava-guaraní (Bolívia), 1945) és un escriptor bolivià, especialitzat en contes. Abans de ser escriptor va treballar com a fotògraf, artesà, guionista, periodista, taxista, professor.Ha publicat més d'una desena de llibres i ha rebut premis en conursos literaris, fotogràfics i audiovisuals.

## Referències

* ↑ «David Acebey». web. Grupo Editorial la hoguera. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «David Acebey: apuntes de un viejo guerrero de las letras guaraníes» (en castellà). El Deber, 26-07-2014 [Consulta: 13 setembre 2015].
# Cynoglossus purpureomaculatus

Cynoglossus purpureomaculatus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del nord-oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Cynoglossus robustus

Cynoglossus robustus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del sud del Japó i a la Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Cynoglossus sibogae

Cynoglossus sibogae és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de Malàisia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Japalura

Japalura és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels agàmids que viu a Índia, Nepal, Xina i Myanmar.

## Taxonomia

El gènere Japalura inclou 7 espècies:
* Japalura andersoniana Annandale, 1905
* Japalura dasi (Shah & Kästle, 2002)
* Japalura kumaonensis (Annandale, 1907)
* Japalura major (Jerdon, 1870)
* Japalura sagittifera Smith, 1940
* Japalura tricarinata (Blyth, 1853)
* Japalura variegata Gray, 1853

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Japalura
# Jaume Sarroca

Jaume Sarroca (o Jaume sa Roca) (?,? - Poblet, Conca de Barberà, 1289), prelat, Bisbe d'Osca.
És el germà de Pere Sarroca (anomenat Pere del Rei). Potser fill natural del rei Jaume I d'Aragó i d'Elvira Sarroca.
Es crià a la cort reial. El 1260 fou rector d'Albalat i el 1267 canonge sagristà de Lleida. El 1269 participà amb galera pròpia a l'estol reial en Croada de Jaume I. El 1273 fou consagrat Bisbe d'Osca, deixant la sagristia de Lleida al seu germà Pere Sarroca.
El 1274 fou un dels signataris del codicil del testament reial de Jaume I d'Aragó, acompanyant-lo des de Xàtiva fins a València. El nou rei Pere III d'Aragó "el Gran" l'acusà de retenir objectes del difunt Jaume I i li confiscà els béns. També s'enemistà amb Pero Martinez d'Artesona, el Justícia d'Aragó, que l'arribà a excomunicar. El 1285, durant la Croada contra la Corona d'Aragó, retornà al servei del rei Pere III d'Aragó "el Gran", restant amb ell fins a la seva mort. El 1286 coronà a Saragossa el nou rei Alfons III d'Aragó "el Benigne". En Jaume Sarroca fou enterrat al Reial Monestir de Santa Maria de Poblet, en un sepulcre d'alabastre.

## Obra

Alguns estudis l'assenyalen com a redactor del Llibre dels fets.

## Referències

* ↑ «Los Pere de Rege en la ribera del Cinca» (en castellà). La voz del Bajo Cinca, 09-07-2009 [Consulta: 29 desembre 2014].
* 1 2 «Jaume Sarroca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* José Trenchs Odena: "Jaume Sarroca y la escribanía de Jaime I"
# SINE

Els elements nuclears intercalats curts (del anglès: Short interpersed nuclear elements, SINEs) són fragments d'ADN no codificants i transposables d'ADN. Són una classe de retrotransposons, elements d'ADN que s'amplifiquen autònomament per tot el genoma eucariota, sovint a través d'intermediaris d'ARN.
Les regions internes dels SINE s'originen de tRNAs i estan altament conservats, suggerint una pressió positiva per conservar l'estructura i la funció en la seva evolució. Encara que els SINE són presents en moltes espècies de vertebrats i invertebrats, són generalment específics d'un llinatge, fent-los molt útils per establir una línia evolutiva de espècies. Variacions de número de la còpies i mutacions en la seqüència dels SINEs han fet possible construir filogènies. Els SINEs són també implicats en certes malalties genètiques en éssers humans i altre eukaryotes.
En essència, els SINEs són paràsits genètics que han evolucionat per utilitzar la maquinària cel·lular per multiplicar-se. La simplicitat d'aquests elements els fa increïblement exitosos a persistir i amplificar-se (a través de retrotranscripció) dins dels genomes dels eucariotes. Aquests “paràsits” que han esdevingut estesos en els genomes poden ser patològics pels organismes. Tanmateix, els eucatiores han estat capaços d'integrar els SINEs en processos com la senyalització diferencial, el metabolisme o les vies reguladores i han esdevingut una font gran de variabilitat genètica. Sembla que juguen una funció particularment important en el control d'expressió de gens i la creació de gens d'ARN. Aquest control s'estén a la reorganització de la cromatina i el control d'arquitectura genòmica.
L'anàlisi dels llinatges diferents, les mutacions i l'activitat dels SINEs és una eina molt útil en anàlisi filogenètica.

## Referències

* ↑ Nucleic Acids Research, 41, Database issue, 01-01-2013, pàg. D83-9. DOI: 10.1093/nar/gks1263. PMC: 3531059. PMID: 23203982.
* ↑ Trends in Genetics, 23, 1, 01-01-2007, pàg. 26–33. DOI: 10.1016/j.tig.2006.11.005. PMID: 17126948.
# Sant Bausèli de Montmèl

Sant Bausèli de Montmèl (en francès Saint-Bauzille-de-Montmel) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# SV Eintracht Trier 05

L'SV Eintracht Trier 05 és un club de futbol alemany de la ciutat de Trèveris, a l'estat de Renània-Palatinat. Es va fundar l'11 de març de 1905 com a Trier Fußball Club 05 (que el 1911 va canviar el nom per Sport-Verein 05 Trier i el 1930, amb la fusió d'aquest amb el Fußballverein Kürenz i el Polizei SV Trier, formaren el SV Westmark 05 Trier). L'11 de març de 1948 va prendre el nom actual amb la fusió del Westmark 05 Trier i l'Eintracht Trier 06 en commemoració del 43è aniversari de la fundació del Trier Fußball Club 05. L'escut de l'equip hi mostra la senya d'identitat principal de Trèveris, la Porta Nigra.
# Sant German del Telh

Sant German del Telh (en francès Saint-Germain-du-Teil) és un municipi del departament francès del Losera a la regió d'Occitània.
# Saxis

Saxis és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saxis tenia 337 habitants, 148 habitatges, i 100 famílies. La densitat de població era de 394,3 habitants per km².
Dels 148 habitatges en un 19,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,6% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 26,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.125 $ i la renda mediana per família de 23.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.750 $ mentre que les dones 19.250 $. La renda per capita de la població era de 13.404 $. Entorn del 17,9% de les famílies i el 19,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saxis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saxis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Cotinga capgrisa

La cotinga capgrisa (Lipaugus lanioides) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cotinga capgrisa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Cotinga cuaforcada occidental

La cotinga cuaforcada occidental (Phibalura boliviana) és un ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos a Bolívia occidental.

## Referències

* ↑ «Cotinga cuaforcada occidental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)