OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Triana Belmonte

Triana Belmonte (1942 - Sevilla, 23 de juliol de 2019), també coneguda com a Triana la Bailaora, fou una artista i ballarina de flamenc trans que es va fer coneguda durant la Transició espanyola.
És reconeguda com una icona de l'activisme LGTB a l'estat espanyol i rep un homenatge anual a càrrec de l'Associació Trans Andalusa - Sylvia Rivera.

## Primers anys

Va néixer l'any 1942 i durant la seva joventut va patir els estralls de ser una persona trans visible. Durant el servei militar obligatori la van despullar i la van passejar per la caserna militar per humiliar-la

## Carrera professional

Triana Belmonte va començar treballant com a ballarina a teatres de de Sevilla juntament amb la seva amiga Pili Sevilla i, juntament amb ella, va desenvolupar una nova trajectòria pels locals més populars de la ciutat.
La seva carrera com a bailaora de flamenc va començar al Patio Andaluz de la plaza del Duque de Sevilla, on es desenvolupava a l'escenari amb gran art fins altes hores de la matinada amb els seus moviments del seu vestit, les castanyoles, els seus balls i la seva mirada.
Belmonte va gaudir d'un període de fama durant la Transició espanyola. També va treballar en creuers internacionals amb Pili Sevilla.
A banda del món de l'espectacle, Triana Belmonte va donar suport a la lluita i els col·lectius LGTBI i va esdevenir tot un símbol de visibilitat a la ciutat de Sevilla.

## Últims anys

En els últims anys de la seva vida Triana Belmonte va exercir com a brodadora en or per a imatges religioses. Poc temps abans de morir estava elaborant un mantell per a la Verge de Montserrat.

## Referències

* ↑ «Comiat al Twitter Raul Soliseu». [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ «Triana Belmonte, descanse en paz» (en castellà). Chichi L'Amoroso, 24-07-2019. [Consulta: 18 novembre 2022].
# Vaixell escola

Un vaixell escola és un vaixell usat per a l'entrenament d'estudiants com a mariners. El terme es fa servir especialment en vaixells emprats per les armades per a entrenar futurs oficials. Essencialment n'hi ha dos tipus: velers emprats com a casa-saló de classe i altres que són usats per a l'entrenament al mar.

## Alguns vaixells escola destacats

* El Corbeta Nautilus, antic vaixell escola de l'Armada d'Espanya
* El NRP Sagresde la Marina Portuguesa
* El Pamir
* L'ARC Glòria de l'Armada de Colòmbia
* L'Amerigo Vespuccide la Marina Militare d'Itàlia
* L'ARM Cuauhtémoc (BE-01) de l'Armada de Mèxic
* L'Esmeralda de l'Armada de Xile
* El BAE Guayas de l'Armada de l'Equador
* El Juan Sebastián Elcano de l'Armada d'Espanya
* El Gorch Fock, de la Bundesmarine (Alemanya)
* El Kruzenshtern de l'armada de Rússia
* L'ARA Llibertat (Q-2) de l'Armada Argentina
* El Mercator, antic vaixell escola de la marina belga
* El NRP Sagres de la Marina Portuguesa
* L'ARBV Simón Bolívar (BE-11) de l'Armada Nacional de Veneçuela
* El NVE Cigne Branco de la Marina del Brasil
* L'STS Donar Młodzieży de la Marina Polonesa
* El Capità Miranda de l'Armada de l'Uruguai

## Vegeu també

* Barca llevantina
# Jacques Besnard

Jacques Besnard (Le Petit-Quevilly, Sena Marítim, França, 15 de juliol de 1929 − Saint-Cloud, Alts del Sena 9 de novembre de 2013) va ser un director de cinema, guionista i productor francès.

## Biografia

Jacques Besnard debuta el 1962 com a primer ajudant del director André Hunebelle. Al seu costat, aprendrà el seu ofici als platós d'OSS 117, Les Mystères de Paris, o els dos primers Fantômas, amb Louis de Funès. Hunebelle produirà la seva primera realització, el 1966. Per a la comèdia Le Grand Restaurant, retroba Louis de Funès, amb qui col·labora en el guió, després signa un èxit popular amb Le fou du labo 4. En els anys 1970, signarà una maneta de comèdies més o menys encertades.
És el pare del director Éric Besnard.

## Filmografia
### Director i guionista

* 1967: Revolta al Carib (Estouffade a la Caraïbe), amb Jean Seberg i Serge Gainsbourg
* 1967: Le Grand Restaurant, amb Louis de Funès i Bernard Blier
* 1967: Le Fou du labo 4, amb Jean Lefebvre i Bernard Blier
* 1972: La Belle Affaire o Les marginaux, amb Michel Serrault, Rosy Varte i Michel Galabru
* 1974: C'est pas parce qu'on a rien a dire qu'il faut fermer sa gueule, amb Bernard Blier, Michel Serrault i Jean Lefebvre
* 1975: La situation es grave... mais pas désespérée, amb Michel Serrault i Jean Lefebvre
* 1976: Le Jour de gloire, amb Jean Lefebvre, Pierre Tornade i Darry Cowl
* 1976: Et si tu n'en veux pas ou Joëlle i Pauline amb Joëlle Cœur, Gilda Arancio i Françoise Pascal
* 1978: General...nous voila!
* 1982: Te marre pas ... c'est pour rire !, amb Michel Galabru i Aldo Maccione
* 1984: Allo Béatrice (TV)
* 1985: Hôtel de police (TV)
* 1988: La Belle Anglaise (TV)
* 1990: Le Retour d'Arsène Lupin (1 episodi)
* 1992: Feu Adrien Muset (TV), amb Jean Lefebvre
* 1994: Avanti (TV)

### Guionista

* 1995: Un si joli bouquet (TV) de Jean-Claude Sussfeld
* 1997: Un petit grain de folie (TV) de Sébastien Grall
* 2004: L'Antidote de Vincent de Brus

### Ajudant de director

* 1957: Comme un cheveu a la soupe de Maurice Regamey
* 1960: La Famille Fenouillard d'Yves Robert
* 1962: Les Mystères de Paris d'André Hunebelle
* 1964: Banco a Bangkok per OSS 117 d'André Hunebelle
* 1964: Fantômas d'André Hunebelle
* 1965: Furia a Bahia per OSS 117 d'André Hunebelle
* 1965: Fantômas se déchaîne d'André Hunebelle
* 1971: La Folie des grandeurs de Gérard Oury
* 1973: Les Aventures de Rabbi Jacob de Gérard Oury

### Actor

* 1955: Sèrie noire de Pierre Foucaud
* 1955: Du rififi chez les homes de Jules Dassin
* 1955: Chantage de Guy Lefranc

## Referències

* ↑ «filmografia de Jacques Besnard». The New York Times.
* ↑ sota el pseudònim de Jacques Treyens
# Inscripció de Samuel

La inscripció de Samuel és una inscripció funerària del tsar Samuel de Bulgària, feta en la tomba en memòria de la seva família, i és la més antiga de les inscripcions en alfabet ciríl·lic amb les dates establertes. Conté una data de l'any 993. La llosa va ser trobada en els anys 90 del segle xix a Macedònia, i té una gran importància paleogràfica. Basant-se en el traçat de les lletres es poden fer comparancions i conèixer l'antiguitat relativa de les inscripcions amb dates desconegudes.
La inscripció consisteix en 11 línies, i el text es refereix als pares del tsar Samuel i al seu germà David.

## Vegeu també

* Samuel de Bulgària
* Història de Bulgària
* Història de Macedònia del Nord
# Inscripció de Sitovo

La Inscripció de Sitovo és una inscripció prehistòrica descoberta al 1928 per una expedició arqueològica coordinada per Alexander Peev en una cova de Sitovo, a prop de Plòvdiv, a Bulgària. L'han datada del 1200 abans de la nostra era. Z. R. Morfova la va fer pública el 1950.
La inscripció conté dues línies de 3,4 metres de llargada, amb signes de 40 cm d'ample.
S'ha temptejat repetidament traduir-la. La llengua de la inscripció podria ser una barreja d'antic idioma macedoni i frigi.

## Referències

* ↑ Vasil Ilyov. «DISCOVERIES ABOUT THE LITERACY, LANGUAGE AND CULTURE OF THE ANCIENT MACEDONIANS».
* ↑ Mel Copeland. «Translation of the Phrygian language».
# Cucut de la Sonda

El cucut de la Sonda (Cuculus lepidus) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita boscos i matolls de les illes de la Sonda, Península Malaia i nord de Borneo.
# Cynthia Solomon

Cynthia Solomon (Somerville, 1938) és una científica computacional especialitzada en intel·ligència artificial i divulgadora científica coneguda pel seu treball en intel·ligència artificial i per popularitzar la informàtica per a infants. Va ser cocreadora del primer llenguatge de programació educatiu, Logo. És una pionera en els camps de la intelligència artificial, la informàtica i la programació i robòtica educativa. També treballa al projecte One Laptop per Child.
Mentre treballava com a investigadora al Massachusetts Institute of Technology (MIT) va haver d'aprendre a programar en llenguatge Lisp i és quan se li va ocórrer que fóra bo inventar un llenguatge que fos més accessible per als nens i nenes. Durant la seva recerca com a doctora al MIT, va treballar a més a jornada completa com a professora de primària i secundària. Així, va aprofitar per posar en pràctica el nou llenguatge i manera d'ensenyar, recopilant informació sobre les implicacions de Logo sobre l'aprenentatge. El seu treball està sobretot centrat en la interacció màquina-humà i en els infants com a dissenyadors.
En 2016 va rebre el Pioneer Award del National Center for Women & Information Technology.

## Publicacions

Solomon ha escrit nombroses publicacions científiques i de divulgació.
* Twenty Things to Do with a Computer - Seymour Papert, Cynthia Solomon - (1971)
* LogoWorks: Challenging Programs in Logo - Cynthia Solomon, Margaret Minsky i Brian Harvey - (1986)

## Referències

* ↑ Abelson, Hal; Goodman, Nat; Rudolph, Lee. «Logo Manual», 01-12-1974. Arxivat de l'original el 11 setembre 2016.
* 1 2 Logo, la tortuga que enseñaba a programar José María López, revista Hipertextual, 2 de febrer de 2019 (castellà)
* 1 2 3 4 Cynthia_Solomon [ncwit.org] 29 de gener de 2018
* ↑ Cynthia Solomon a DSpace del MIT (anglès)
* ↑ Dspace al MIT (anglès)
# Ireton

Ireton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 585 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ireton tenia 585 habitants, 235 habitatges, i 172 famílies. La densitat de població era de 223,6 habitants/km².
Dels 235 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 44.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.673 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 16.879 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i l'1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ireton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ireton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Criolls de base lexical holandesa

Un crioll holandès o més ben dit crioll de base lexical neerlandesa és una llengua criolla que ha estat substancialment influït per la llengua holandesa.
La majoria de criolls d'holandès s'han originat en colònies holandeses a Amèrica (especialment al Carib) i Àsia del sud-est, després de l'expansió de segle xvii de la potència marítima neerlamdesa. Gairebé totes aquestes llengües són ara extintes.

## Llista

Els criolls o llengües derivades de l'holandès són les següents:
| Crioll | Localització | Estat |
| Berbice | Guyana | Extint |
| Skepi | Guyana | Extint |
| Negerhollands | Illes Verges dels EUA | Extint |
| Petjo | Indonèsia, comunitat immigrant en el Netherlands | Extint o en perill crític |
| Javindo | Indonèsia | Extint |
| Crioll portuguès de Sri Lanka | Sri Lanka (anteriorment Ceilan) | Extint o en perill crític |
| Holandès Mohawk | Estats Units | Extint |
| Holandès de Jersey ("Negro-holandès") | Estats Units | Extint |
| Afrikaans | Sud-àfrica, Namíbia | Llengua oficial |
El neerlandès també ha tingut un pes significatiu en altres criolls:
* Papiamento
    Basat majoritàriament en el portuguès, parlat a Aruba, Bonaire i Curaçao.
* Saramacca
    Basat majoritàriament en l'anglès, llengües portugueses i africanes, parlat a Surinam
* Sranan Tongo
    Basat majoritàriament en l'anglès, parlat a Surinam
Malgrat el seu nom, l'holandès de Pennsilvània ("dutch") no és ve del neerlandès, sinó que és una varietat d'alemany Central de l'oest.
# Daniel Juncadella Pérez-Sala

Daniel Juncadella Pérez-Sala (Barcelona, 7 de maig de 1991), conegut com a Dani Juncadella, és un pilot d'automobilisme català. Tercer membre d'una nissaga de pilots, és fill de Xavier Juncadella i nebot de Josep Maria Juncadella, Lluís Pérez-Sala i Àlex Soler-Roig.
S'inicià en el kàrting i passà després a les categories de monoplaces, com ara la Fórmula Júnior i la Fórmula BMW, on aconseguí el subcampionat. Els seus bons resultats el portaren a la Fórmula 3, on competí a les Euroseries i a la International FIA Cup i quedà tercer a ambdós campionats el 2011. El mateix any esdevingué el primer pilot català a guanyar el Gran Premi de Macau, mundial oficiós de la categoria. El 2012 guanyà el Campionat d'Europa de Fórmula 3.

## Referències

* 1 2 «Daniel Juncadella Pérez-Sala». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Daniel Juncadella Pérez-Sala - Lloc web oficial (anglès) (castellà)
# Itsumaden

Itsumaden (以津真天) és un yōkai de la mitologia japonesa, és una au sobrenatural de la qual es parla al llibre de Taiheki (Cròniques de la gran pacificació o pau).

## Història

La tardor del primer any de l'Era Kenmu (1334), al caure la nit s'apareixia en el cel sobre Shishinden (un dels edificis del palau imperial de Kioto) una au sobrenatural que xisclava "fins sempre, fins sempre...".
Els nobles de la cort van pensar que allò era un signe de mal averany i, agafant com a exemple a Minamoto no Yorimasa que en el seu dia va derrotar un monstre similar, van decidir encarregar-li a un famós arquer, Oki Jirozaemon Hiroari, que acabés amb l'ocell.
Al cap d'un temps d'espera l'ésser va aparèixer, com de costum. Escopia foc per la boca i només veient-la intuïes com de sinistre era. De manera molt ràpida, Hiroari, li va disparar una fletxa especial, dita kaburaya i de manera espectacular va donar el blanc i va fer caure l'au al terra.
Quan Hiroari va apropar-se a l'au, va veure que tenia rostre humà, el seu cos era similar al de les serps i les dues potes acabaven amb unes ungles afilades com espases. També es diu que les ales esteses feien uns 5 metres.

## Origen

Segons l'època en què va aparèixer va ser un any que va haver-hi una gran quantitat de morts a causa d'una epidèmia i els cadàvers s'apilaven als afores de la capital. Aquell ocell podria ser una manifestació física de la rancor concentrada dels morts o com una queixa de tots aquells cadàvers desatesos durant tant de temps i per això xisclava "fins sempre, fins sempre...".

## Referències

* ↑ «水木プロダクション公式サイトげげげ通信» (en japonès). [Consulta: 26 novembre 2023].
# Jaume Torremadé i Español

Jaume Torramadé i Español (Maldà, Urgell, 11 de setembre de 1889 - 20 de juliol de 1940) fou un mestre català, executat víctima de la repressió durant la dictadura franquista.
Format a Os de Balaguer i Pino de Bureba (Oña) a Burgos, on va conèixer la seva esposa. Es va establir al nucli d'Estanyol (Bescanó) com a mestre. Va ser regidor de l'ajuntament de Bescanó durant la Segona República i membre del Comitè Antifeixista durant la Guerra Civil.
En finalitzar la guerra va ser denunciat per un veí pagès, un veí d'Estanyol, el 15 de juny de 1939, d'haver assassinat tres persones, una d'elles "segons deien els rumors". Els va denunciar a la Guàrdia Civil de Vilobí d'Onyar. Comparant la signatura del denunciat amb la de l'alcalde de Bescanó sobre la denúncia, es comprova que era la mateixa persona.
A aquest testimoniatge es van unir altres tres, inclòs el del recentment nomenat cap local de Falange. Torramadé va negar els fets, indicant que en la seva participació en el Comitè local durant la guerra s'havia caracteritzat per evitar qualsevol tipus de venjança, ajudant al trasllat a una altra població d'algun veí amenaçat, que no havia assassinat ningú ni participat en actes similars, que havia requisat avellanes per, amb els diners obtinguts, instal·lar la llum elèctrica al poble i construir un pont, entre altres coses. Va reconèixer haver participat en l'interrogatori d'un home, un presumpte lladre, que van deixar anar, i posteriorment va aparèixer mort. També va declarar haver garantit a un mossèn seguretat per sortir d'Estanyol i haver-ne portat un altre a un hospital de Girona perquè estava ferit.
Sense cap més prova que les declaracions acusatòries, va ser jutjat en consell de guerra sumaríssim, condemnat a mort juntament amb un altre veí de la localitat, Joan Vila i Ros, de 63 anys, denunciats el mateix dia per la mateixa persona i executats tots dos, no per assassinat, sinó per "adhesió a la rebel·lió" el 31 maig de 1940. El certificat de defunció assenyala com a causa de la mort, "col·lapse cardíac".
L'ajuntament de Bescanó va rehabilitar la seva figura a l'estiu de 2010.

## Referències

* Bescanó restitueix el nom del mestre d'Estanyol afusellat pel franquisme, Diari de Girona, 27 de juny de 2010.
# Daniel Santiago

Daniel Gregg Santiago i Lynn (nascut el 24 de juny de 1976 a Lubbock, Texas, Estats Units) és un exjugador professional de bàsquet de Puerto Rico nascut als Estats Units que jugava de pivot. Santiago és el quart jugador de Puerto Rico que ha jugat a l'NBA. També ha jugat a la NCAA, a la NAIA, a la Lliga de Puerto Rico, i, a l'estranger, ha jugat a Itàlia i a Espanya. Santiago ha estat també membre de la selecció de bàsquet de Puerto Rico.

## Estadístiques de la carrera

Les seves estadístiques a l'NBA són: 417 punts, 260 rebots, 38 assistències, ha robat 39 cops la pilota i ha fet 47 bloquejos. Va aconseguir un percentatge de 0,469 en tirs de camp (sense comptar els tirs lliures), i un 0,685 en tirs lliures.

## Referències

* ↑ Santiago's latest transfer news
# Cronologia de les tecnologies de la mesura del temps

| Any | Mètode de mesura |
| 1300 aC | Al Cenotafi de Seti I en Abidos es descriu l'ús d'un rellotge de sol. |
| 1200 aC | A la Xina l'astrònom Tscheu-Kong descriu un ortoestil (d'un proto rellotge solar). |
| 270 aC | Ctesibi construeix un rellotge d'aigua. |
| 50 aC | Andrònic de Cirro construeix a Atenes la famosa Torre dels Vents, que és una columna amb forma octogonal, cada cara té un rellotge de sol orientat a cadascuna de les direccions dels vents. |
| 46 aC | Juli Cèsar i Sosígenes creen un calendari solar amb anys de traspàs. |
| 1000 | Els vikings utilitzen un sistema basat en l'angle de la llum solar per calcular la latitud. |
| 1000 | Disseny de grans rellotges a les ciutats d'Europa. |
| 1272 | Ramon Llull dissenya un nocturlabi |
| 1330 | El monjo Richard de Wallingford comença a construir un rellotge astronòmic i després de trenta anys de treball acaba la seva obra William de Walsham. |
| 1335 | Primer rellotge mecànic conegut a Milà. |
| 1400 | Durant el regnat d'Enric III el Doliente s'instal·la a la ciutat de Sevilla, a la torre de l'església de Santa Maria, el primer rellotge mecànic amb campanes a Castella. |
| 1502 | Peter Henlein construeix el primer rellotge de butxaca. |
| 1575 | El matemàtic i astrònom espanyol Pedro Roiz escriu en castellà el primer llibre de Gnomònica titulat Llibre dels Rellotges solars . |
| 1582 | El Papa Gregori XIII, Aloysius Lilius, i Christopher Clavius introdueixen el calendari gregorià amb un sistema d'anys de traspàs modificat. |
| 1656 | Christian Huygens construeix el primer rellotge de pèndol. |
| 1725 | El rellotger francès Antoine Thiout a Vesoul dissenya un rellotge mecànic que proporciona l'hora solar mitjançant la correcció de l'equació del temps. |
| 1737 | John Harrison presenta el primer cronòmetre nàutic estable, aconseguint precisar la longitud a alta mar. |
| 1750 | Els enginyers M. Weltin i J.G. Wernle construeixen un rellotge solar equatorial capaç de marcar els minuts. |
| 1884 | La Conferència Internacional del Meridià adopta el meridià de Greenwich com a referència horària mundial en honor de Nevil Maskelyne. |
| 1928 | Joseph Horton i Warren Morrison construeixen el primer rellotge de quars. |
| 1946 | Felix Bloch i Edward Purcell descobreixen la ressonància magnètica nuclear. |
| 1949 | Harold Lyons desenvolupa el rellotge atòmic basat en la vibració molecular de la mecànica quàntica. |

## Vegeu també

* Hora
* Rellotge de sol
* Cronologia de la gnomònica

## Referències

* ↑ Timeline for horology
* ↑ Time in history
* ↑ Whitrow, G. J.. Time in History: Views of Time from Prehistory to Present Day (en anglès). Oxford University Press, 1989, p.29.
* ↑ García i Sanz, Arcadi. Història de la marina catalana. Ed. Aedos, 1277, p. 113. ISBN 8470031619.
# Dascyllus strasburgi

Dascyllus strasburgi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les Illes Marqueses.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dascyllus trimaculatus

Dascyllus trimaculatus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Línia, Pitcairn, el sud del Japó i Austràlia (fins a Sydney).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rüppell, W. P. E. S. 1828-1830. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. Fische Rothen Meeres 1828-30: 1-141 + 3 pp., col. Pls. 1-35.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dashalty

Dashalty (àzeri: Daşaltı) o Karintak / Karin Tak (armeni: Քարին տակ) és un poble de iure del Districte de Shusha de l'Azerbaidjan, però de facto part de la província de Shushi de la República d'Artsakh d'ençà el 15 de maig de 1991. El 2005 tenia 570 habitants.

## Galeria

* Vista general des del poble
* Carrer del poble
* Cascada de paraigües al Canyó de KarKar
* Canyó de KarKar

## Referències

* ↑ https://www.turkiyegunlugu.net/1992-ci-il-25-26-yanvar-dasalti-faci%C6%8Fsi
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-03-02. [Consulta: 5 novembre 2020].