OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Factor de Lorentz

El factor de Lorentz o terme de Lorentz és una quantitat que expressa quant canvien les mesures de temps, longitud i altres propietats físiques per a un objecte mentre aquest objecte es mou.
L'expressió apareix en diverses equacions de la relativitat especial, i sorgeix en derivacions de les transformacions de Lorentz. El nom prové de la seva aparició anterior a l'electrodinàmica lorentziana, que rep el nom del físic holandès Hendrik Lorentz.
Generalment es denota γ (la lletra grega minúscula gamma). De vegades (especialment en la discussió del moviment superlumínic) el factor s'escriu com a Γ (grec majúscula-gamma) en lloc de γ.
El factor de Lorentz γ es defineix com
$\gamma ={\frac {1}{\sqrt {1-{\frac {v^{2}}{c^{2}}}}}}={\frac {1}{\sqrt {1-\beta ^{2}}}}={\frac {dt}{d\tau }}$
on:
* v és la velocitat relativa entre marcs de referència inercials,
* c és la velocitat de la llum en el buit,
* β (entre 0 i 1) és el ràtio de la velocitat v de la partícula respecte de la velocitat de la llum c,
* t és la coordenada del temps,
* τ és el temps propi de l'observador (mesura dels intervals de temps en el marc del propi observador).
Aquesta és la forma més utilitzada a la pràctica, encara que no l'única. Per a complementar la definició, alguns autors defineixen el recíproc
$\alpha ={\frac {1}{\gamma }}={\sqrt {1-{\frac {v^{2}}{c^{2}}}}}\ ={\sqrt {1-{\beta }^{2}}};$

## Referències

* ↑ One universe, by Neil deGrasse Tyson, Charles Tsun-Chu Liu, and Robert Irion.
* ↑ Forshaw, Jeffrey. Dynamics and Relativity (en anglès). John Wiley & Sons, 2014. ISBN 978-1-118-93329-9.
* ↑ Yaakov Friedman, Physical Applications of Homogeneous Balls, Progress in Mathematical Physics 40 Birkhäuser, Boston, 2004, pages 1-21.
* ↑ Forshaw, Jeffrey. Dynamics and Relativity (en anglès). John Wiley & Sons, 2014. ISBN 978-1-118-93329-9.
* ↑ Young. Sears' and Zemansky's University Physics (en anglès). 12th. Pearson Ed. & Addison-Wesley, 2008. ISBN 978-0-321-50130-1.
# Pafnuti Txebixov

Pafnuti Txebixov (rus: Пафну́тий Льво́вич Чебышёв) (Akatovo, 4 de maig de 1821 $^{(Julià)}$ - Sant Petersburg, 26 de novembre de 1894 $^{(Julià)}$) va ser un matemàtic rus.

## Biografia

Txebixov nasqué al poble d'Okatovo al raion de Borovsk, óblast de Kaluga. El seu pare, Lev Pàvlovitx, era un noble rus. Des de la seva infantesa Pafnuti patí una discapacitat física que va fer que no fos destinat a l'exèrcit i a més el va impulsar a estudiar matemàtiques.
El 1832 la família es traslladà a Moscou on Txebixov continuà els estudis de matemàtica i física des de 1837 a la universitat on tingué com a professors Nikolai Braschman, Nikolai Zernov i D. M. Perevoixtxikov.

## Contribucions matemàtiques

Txebixov treballà en els camps de la probabilitat, estadística i teoria de nombres. La desigualtat de Txebixov diu que si $X$ és una variable aleatòria amb desviació estàndard σ, la probabilitat que la sortida de $X$ és no menor que $a\sigma$ fora de la seva mitjana no més que $1/a^{2}$:
    $\Pr(|X-{\mathbf {E} }(X)|\geq a\,\sigma )\leq {\frac {1}{a^{2}}}.$
La desigualtat de Txebixov es fa servir per provar la llei dels grans nombres.
Txebixov és considerat com el fundador de la matemàtica a Rússia, juntament amb els seus alumnes Dmitri Grave, Aleksandr Korkin, Aleksandr Liapunov i Andrei Màrkov i molts altres descendents.
El cràter d'impacte Chebyshev de la Lluna i l'asteroide 2010 Chebyshev reben el seu nom.

## Vegeu també

* Integral de Txebixov
* Polinomis de Txebixov
* Equació de Txebixov
* Distància de Txebixov
* Desigualtat de Txebixov
* Aproximació de Txebixov

## Referències

* ↑ Pafnuty Lvovich Chebyshev - Britannica Online Encyclopedia
* ↑ "Pafnuty Lvovich Chebyshev" a el Mathematics Genealogy Project. Retrieved 9 October 2010.

## Enllaços externs

* «Mechanisms by Chebyshev» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2009].
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pafnuti Txebixov» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Una biografia Arxivat 2006-08-29 a Wayback Machine., una altra i una altra (totes en rus)
* Œuvres de P.L. Tchebychef (en francès)
# Escuderia Girona

L'Escuderia Girona fou una entitat esportiva amb seu a la ciutat de Girona dedicada a l'automobilisme que tingué activitat entre 1966 i la dècada de 1990. El seu primer president fou Jaume Font, succeït per Xavier Olzina i aquest per Paco Gutiérrez, qui mantingué el càrrec fins a l'època en què l'activitat de l'escuderia minvà. L'entitat impulsà curses com el I Recorrido Incógnita (1967) i el Ral·li Empordà, però sobretot curses d'autocròs entre 1975 i 1979 al circuit de Les Planes (Garrotxa), entre les quals la primera prova puntuable per al Campionat d'Europa de l'especialitat feta a Espanya. També organitzà proves de ral·licròs al mateix circuit, les quals arribaren a puntuar també per al Campionat d'Europa durant dos anys (1986-1987).

## Referències

* ↑ «El Autocross, especialidad en auge» (PDF). El Mundo Deportivo. Grup Godó, 03-01-1979. [Consulta: 1r març 2006].
* ↑ «Escuderia Girona». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
# Molí de Viladecans

El Molí de Viladecans és un molí de Sant Boi de Lluçanès (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció formada per dos cossos de planta rectangular. L'un té dues plantes i els murs de pedra sense gaire morter amb teulat a un sol vessant, mentre que el segon, adossat en una de les façanes del primer, té tres plantes aprofitant el desnivell del terreny i presenta en llurs murs pedres irregulars amb poc de morter. Les obertures d'aquest són d'arc rebaixat i emmarcades amb maons a diferència de la primera construcció, on són amb llindes de pedra.

## Història

La seva estructura mostra dues construccions diferents. La primera correspon a la construcció del segle xviii, un edifici senzill amb la teulada a una sola vessant (almenys pel que fa a la part que es conserva) i les obertures amb llindes, muntants i ampits de pedra. La segona construcció correspon a un edifici cobert a dues vessants i seria la part més moderna de la construcció com així consta a la llinda de la porta: "J.V. 1914".

## Referències

* 1 2 «Molí de Viladecans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Anteambuló

Un anteambuló era esclau que anava al davant del seu amo obrint camí. De primer els anteambulons cridaven «date locum domino meo» (doneu espai al meu senyor), i si això no bastava, utilitzaven qualsevol eina o les pròpies mans. El mot és un compost de la preposició llatina ante, davant, i del verb ambulare caminar. Plini el Vell n'esmenta algun cas específic a la seva obra Història natural.
S'anomenava també anteambulons els lliberts o clients que acostumaven a caminar al davant dels seus antics amos o patrons quan aquests apareixien en públic.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «anteambulo, anteambulonis». A: Diccionari Llatí-Català. vol.. Barcelona: Ed. Enciclopèdia Catalana, 1993 (2007), p. 124. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Smith, William. «Anteambulones». A: Dictionary of Greek and Roman Roman Antiquities (en anglès). Londres: John Murrai, 1857, p. 97 [Consulta: 24 març 2015 (2015-03-24)].
# Eustaci de Beirut

Eustaci de Beirut (Eusthatius, Εὐστάθιος) fou un bisbe de Beritos o Beirut del segle v que va presidir un sínode de bisbes a Beirut el 448 i que va estar present al concili de Calcedònia el 451.

## Referències

* ↑ Concili de Calcedònia Arxivat 2008-12-11 a Wayback Machine. al web de l'Església Ortodoxa
# Fira de les Quaranta Hores

La Fira de les 40 hores és una fira multisectorial anual de Ripoll que es va recuperar el 1983. El nom de la fira té a veure amb la celebració cristiana de les Quaranta Hores, quan antigament, els dos darrers dies de quaresma i el diumenge de Passió, el Santíssim Sagrament romania exposat durant quaranta hores al monestir de Ripoll per tal que els vilatans el visitessin. El 2017 va comptar amb uns dos cents expositors.
Tot i que data de l'època medieval, la fira perdre popularitat fins a desaparèixer. Ara fa més de trenta anys que es va recuperar i avui se la considera al territori la millor manera de donar la benvinguda a la primavera. Així, la Fira de les 40 hores esdevé cada any un gran aparador dels productes que s'elaboren i es negocien a la comarca del Ripollès, tot i que també compta amb expositors de fora. Inclou des d'estands comercials fins a petites parades de tota mena de productes. Per donar-hi un caràcter més festiu també es porten a terme actes lúdics.

## Referències

* ↑ Girona, Diari de «Arriba la Fira de les 40 Hores de Ripoll, una fira feta per a tothom». Diari de Girona.
* ↑ «Fira de les 40 hores de Ripoll». Descobrir, 2016 [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ NacióRipollès «Ripoll acull una nova edició de la Fira de les 40 Hores amb quasi 200 expositors». Nació Digital.
# Palermo

* No s'ha de confondre amb Palerm.
«Palermo» té aquests significats:
* Geografia:
** Palerm, capital de Sicília, Itàlia.
** Palermo (Califòrnia)
** Palermo (Dakota del Nord)
** Palermo (Maine)
** Palermo (Montevideo)
** Palermo (Buenos Aires)
* Biografies:
** Blinky Palermo (Leipzig, 1943 - Kurumba, Maldives, 1977), pintor abstracte alemany.
** Lorenzo Palermo (Nuoro, 1953), advocat i polític sard
** Martín Palermo (La Plata, Buenos Aires, 1973), futbolista argentí.
* Esport:
** Internazionali Femminili di Palermo, competició tennística professional.
** Palermo Football Club, club de futbol de la ciutat de Palerm (Sicília, Itàlia).
# Escuderia Costa Brava

L'Escuderia Costa Brava és una entitat esportiva catalana dedicada a l'automobilisme que té activitat esportiva des de 1971. Té la seu a Girona (antigament l'havia tinguda a la Bisbal d'Empordà) i el seu objectiu és donar suport a pilots locals i organitzar curses, com ara el Ral·li de la Garrotxa (1976-1982), el de Promoció (1977 i 1980) i el de Girona, després convertit en el Ral·li Cales de Palafrugell. L'entitat fou presidida per Manuel Ferrari Padrós, per Jaime Puig Romeu, per Josep Maria Falcó Huguet i per Josep Maria Ventura Viader ("Tits"). Els seus pilots més destacats al llarg dels anys han estat Salvador Servià, "Teri" Serra, Josep Culubret, Jordi Batlle, Pere Auradell, Vicenç Folgado, Josep Alsina, Jaume Parals, Hansi Babler, Pere Arpa, Joan Tarrés, Claudi Caba, Joan Vinyes, Jordi Gómez, Xavier Riera, Josep Maria Servià, Cèsar Grau i Lluís Juvanteny.

## Notes

* ↑ Tot i que la Gran Enciclopèdia Catalana diu que l'entitat va plegar el 1982, sembla que a data de 2017 segueix en actiu i la presideix Joaquim Alsina Sureda.

## Referències

* 1 2 «Escuderia Costa Brava, 50 años ininterrumpidos» (en castellà). jas.es, 2021. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Els Renault 5, protagonistes de la 14ª Ruta dels Ports». elmotordegirona.cat, 09-07-2014. Arxivat de l'original el 3 de gener 2017. [Consulta: 2 gener 2017].
* ↑ Casanovas, Josep. «Escuderia Costa Brava: Parlen els protagonistes». jas.es. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Escuderia Costa Brava». entitats.cat, 2019. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ León, Rafa. «Escudería Costa Brava, 50 años… ¡y sumando!» (en castellà). automovilismocanario.com, 26-05-2021. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Escuderia Costa Brava». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ Casanovas, Josep. «Reconversió encertada». elpuntavui.cat. El Punt Avui, 27-01-2011. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Organitzadors i concursants». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 269. ISBN 84-320-6249-9.
# Papirologia

La papirologia és la ciència que estudia els papirs escrits. És part de la codicologia i de la paleografia. Inclou encara els óstraka i fins i tot els pergamins trobats en excavacions. La papirologia es divideix en antiga i medieval. L'antiga comprèn els manuscrits jeroglífics, hieràtics, demòtics i coptes, a més dels papirs arameus, entre els quals sobresurten els d'Elefantina (segle v aC). La papirologia antiga, però, més rellevant és la grecoromana, especialment la grega, que és la més ben representada, amb milers de manuscrits.

## Vegeu també

* Papir de Barcelona 1 (P67)
* Manuscrit bíblic
# OpenHAB

openHAB és una plataforma o entorn de programari lliure i de codi obert amb l'objectiu d'implementar un sistema de control domèstic d'internet de les coses. openHAB es pot emprar en sistemes que executen java 8 com Windows, Linux, Mac OS X, Raspberry Pi i PINE64.

## Propietats

* openHAB és un sistema basat en la infraestructura anomenada Eclipse SmartHome
* openHAB està codificat totalment en llenguatge java i empra Apache Karaf juntament amb l'Ecipse Equinox together with Eclipse Equinox i un servidor web HTTP d'Eclipse anomenat Jetty.

## Referències

* ↑ «PINE64 – 64-bit Single Board Computer» (en anglès). https://www.pine64.org.+[Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ «Automate your home with openHAB» (en anglès). Opensource.com, 24-10-2017.
* ↑ hek. «OpenHAB | MySensors - Create your own Connected Home Experience» (en anglès). https://www.mysensors.org.+[Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ «openHAB» (en anglès). https://hub.docker.com.+[Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ «[https://eclipse.org/smarthome/ Eclipse SmartHome - A Flexible Framework for the Smart Home]» (en anglès). https://eclipse.org.+[Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ «Apache Karaf» (en anglès). karaf.apache.org. [Consulta: 24 octubre 2017].

## Vegeu també

Altres programaris similars : Domoticz, Home Assistant
# Bernièrids

Els bernièrids (Bernieridae) són un clade d'ocells de l'ordre dels passeriformes que modernament ha rebut la categoria de família, formada per aus petites, habitants del medi forestal, endèmiques de Madagascar.
Fins fa poc, aquestes aus eren assignades a diferents famílies, malgrat que ja en 1934 s'havia proposat la seva monofília (Salomonsen 1934). Les assignacions tradicionals, però, es van mantenir debut a la interpretació equívoca de caràcters que en realitat són ocasionats per casos de convergència evolutiva. D'aquesta manera les diferents espècies van ser assignades als picnonòtids (Pycnonotidae), timàlids (Timaliidae) i sílvids (Sylviidae). Els bernièrids quedaven així situats junt amb altres espècies que en realitat no estan relacionades amb ells, però amb les quals coincideixen en detalls morfològics o ecològics.
L'agrupament d'aquestes espècies va ser acceptat basant-se en les anàlisis de seqüències nucleòtiques — d'ADN mitocondrial de citocromo b i de RNA ribosòmic 16S (Cibois et al. 1999, 2001), així com d'ADN nuclear dels exons RAG-1 i RAG-2 (Beresford et al. 2005).

## Llista de gèneres i espècies

La classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 111, 2021) reconeix 8 gèneres amb 11 espècies:
* Gènere Oxylabes amb una espècie: tetraka bru (Oxylabes madagascariensis).
* Gènere Bernieria amb una espècie: tetraka becllarg (Bernieria madagascariensis).
* Gènere Cryptosylvicola amb una espècie: tetraka críptic (Cryptosylvicola randrianasoloi).
* Gènere Hartertula amb una espècie: tetraka cuafalcat (Hartertula flavoviridis).
* Gènere Thamnornis amb una espècie: kiritika (Thamnornis chloropetoides).
* Gènere Xanthomixis amb 4 espècies.
* Gènere Crossleyia amb una espècie: tetraka cellut (Crossleyia xanthophrys).
* Gènere Randia amb una espècie: ràndia (Randia pseudozosterops).

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Brandenburg Oriental

Brandenburg Oriental, també anomenat Neumark (en polonès: Nowa Marchia), o Nova Marca (en alemany: Ostbrandenburg), fou una regió històrica d'Alemanya, dins la província de Brandenburg, a Prússia, a l'est del riu Oder, un territori que va passar a ser polonès a partir de 1945.

## Enllaços externs

* Mapa de 1493 -Marcha Nova-Neumark
* Mapa de Neumark a l'edat mitjana
* Història administrativa de Neumark (alemany)
* Genealogia Arxivat 2006-05-21 a Wayback Machine. (alemany)
# Mata de Claverol

La Mata de Claverol és un indret i partida del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al vessant septentrional de la Serra de Carreu, al vessant sud de la vall del riu de Carreu, al sud-oest de l'antiga caseria de Carreu, al nord-est del cim de Cap de Carreu. Té a ponent l'Obaga de Carreu i a llevant l'Obaga de la Molina.
Es tractava d'una partida molt boscosa, despoblada de vegetació a partir del gran incendi de l'agost del 1978.

## Etimologia

El nom procedeix de l'ús antic, sobretot pirinenc, de la paraula mata per a designar boscos de força extensió i gruix, com diu Joan Coromines. De Claverol es justifica perquè queda a prop, al sud, de la partida de Claverol.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Mata". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. V L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1996. ISBN 84-7256-844-X.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Escuderia Montjuïc

L'Escuderia Montjuïc fou una entitat esportiva catalana dedicada a l'automobilisme que tingué activitat entre 1968 i 1979. Tenia la seu a Barcelona i fou impulsada per diversos empresaris catalans (entre ells, Enrique Coma-Cros, Félix Muñoz, Josep Maria Juncadella i Joan Fernández) que importaren cotxes de competició d'alt nivell per a competir en l'àmbit català, estatal i, poc després, internacional.

## Història

La primera cursa en què participà l'escuderia foren les 6 Hores de Montjuïc de 1968, guanyades per Paco Godia i Brian Muir amb un Ford GT40. Un any més tard, Godia i Joan Fernández guanyaren les 12 Hores de Barcelona, també al circuit de Montjuïc, amb un Porsche 908.
A partir de 1970, la firma Tergal finançà les activitats de l'escuderia, cosa que permeté de sortir a competir a l'estranger. Associada amb l'escuderia britànica Red Rose Racing, participà en el Campionat d'Europa de cotxes esportius fins a dos litres. Josep Maria Juncadella va córrer i liderar breument -amb l'italià Nino Vacarrella com a company d'equip– les 24 Hores de Le Mans del 1971 i quedà en segona posició al Tour de França, compartint el volant amb Jean Pierre Jabouille. Joan Fernàndez guanyà el Campionat d'Europa de muntanya i tota mena de curses i campionats a l'estat espanyol. Altres pilots de l'escuderia foren Eugeni Baturone, Miquel Brunells i Xavier Juncadella (qui guanyà el Campionat d'Espanya de Fórmula 1800).
A partir de 1972, l'entitat creà el Volante Escudería Montjuïc, destinat a ajudar pilots joves mitjançant el finançament d'una temporada a la Fórmula 1430. Entre d'altres, l'entitat promocionà Federico van der Hoeven i Fermí Vélez. Al llarg de la seva història, l'escuderia va tenir unes relacions difícils amb la federació estatal d'automobilisme a causa de les diferències de criteri sobre els pilots a qui patrocinava cadascuna.
Finalment, l'abandonament del patrocini de Tergal el 1976 marcà el declivi de l'entitat, la qual cessà les seves activitats el 1979.

## Referències

* 1 2 3 Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Organitzadors i concursants». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 269. ISBN 84-320-6249-9.
* 1 2 3 «Escuderia Montjuïc». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
# Matinera cuallarga pàl·lida

La matinera cuallarga pàl·lida (Laticilla cinerascens) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba i canyes, prop de l'aigua, a l'Índia oriental, a l'oest de Bihar, Bengala Occidental, oest d'Assam i nord de Bangladesh.

## Referències

* ↑ «Matinera cuallarga pàl·lida». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Oenothera acaulis

Oenanthe acaulis és una espècie de planta herbàcia de la família de les Apiàcies. És originària de Xile.

## Distribució i Hàbitat

Creix des de la regió IV de Coquimbo a la X de Los Lagos en planes i vessants, en terrenys de pastures des del litoral a la preserralada.

## Descripció

Planta herbàcia de fins a 30cm d'alçada i 50 cm de diàmetre, molt polimorfa. Les tiges al principi poden ser rastreres i es diu que és acaule.

### Fulles

Són pinnatisectes o lobulades, amb marges toscament serrats i pilosos.

### Flors

Les fulles són grans, d'uns 8 a 10 cm de diàmetre i tenen quatre sèpals i quatre pètals. S'obren al capvespre i quan ho fan són de color blanc, condició que perdura fins que surt el sol, moment en què es tanquen i adquireixen un delicat to rosat. Les flors tancades perduren en el matoll aportant-li el seu caràcter colorit. La floració es manté des de la primavera fins a finals d'estiu.

## Taxonomia

Oenanthe lachenalii va ser descrita per Cavanilles, Antonio José (Joseph) i publicada a Fl. Bad. 1: 678 1805.

### Etimologia

* Oenothera: deriva del llatí i pot tenir un significat com: aquella planta els sucs de la qual poden causar adormidera
* acaulis: epítet atorgat a la planta que no presenta tija durant els primers estadis de creixement, és a dir, els joves són acaules (sense tija) i presenten ramificacions rastreres.

## Referències

* ↑ «Oenothera acaulis a EOL» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Oenothera acaulis a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Oenothera acaulis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 9 abril 2015].

## Bibliografia

* Paulina Riedemann Gustavo Aldunate. Flora Nativa de valor ornamental. Identificació y Propagación. Andres Bello, 2001, p. 424. ISBN 956-13-1737-0 (obra completa).
# L'Ametlla de Montsec

L'Ametlla de Montsec o també L'Ametlla del Montsec és un nucli del terme municipal de Camarasa (Noguera). També forma part de la EMD de Fontllonga i Ametlla. El 2019 tenia 37 habitants. Està situat a la dreta de la Noguera Pallaresa, al peu del Montsec d'Ares.
Els castells i llocs de l'Ametlla i de Montaspre foren adquirits pel monestir d'Àger el 1333.
Fou municipi independent fins a mitjans del segle xix quan s'integrà a Fontllonga. i posteriorment, Fontllonga i els seus agregats van ser annexionats al municipi de Camarasa.
Hi destaca l'església de Santa Maria.

## Referències

* ↑ «Camarasa». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. ICGC. Arxivat de l'original el 3 de gener 2020. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «L'Ametlla de Montsec». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «250621 Camarasa». Idescat. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «255015 Ametlla (Pdo. de Balaguer)». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 31 juliol 2020].