OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Amade

Joan Amade (Ceret, el Vallespir 30 d'agost del 1878 - Ceret, 3 de març del 1949) fou un erudit, poeta i narrador nord-català, de mare catalana i de pare occità.

## Biografia

Cursà estudis superiors a la Sorbona i a la facultat de lletres de Tolosa de Llenguadoc. El 1904 fou agregat de castellà i professor als liceus de Montalban i de Montpeller. El 1919 entrà com a mestre de conferències de llengua i literatura castellanes a la facultat de lletres de Montpeller. Fou nomenat professor a la facultat de Montpeller el 1931.
El regionalista Joan Carles-Brun el guanyà a la seva causa i, juntament amb Josep-Sebastià Pons, Gustau Violet, Juli Delpont, Lluís Pastre, Raymond de Lacvivier i altres fundà, el 1906 la Societat d'Estudis Catalans i la Revue Catalane (1907-1921), des d'on crida els jóvens poetes nord-catalans a escriure en català, tot i que la seva pròpia producció literària en aquesta llengua fou ben minsa. La revista, però, va haver de tancar per dificultats financeres el 1921.
El 1926 va fomentar la celebració dels Jocs Florals a Perpinyà. Fou membre corresponent de l'Institut d'Estudis Catalans des del 1945. El 1920 acompanyà el mariscal Josep Joffre als Jocs Florals de Barcelona, i el 1935 hi pronuncià el discurs d'agraïment. Els seus poemes han estat musicats per Pere Figueres i Jordi Barre.

## Obres
### Poesies

* L'oliveda (1934)

### Assaig

* Études de littérature méridionale (1907)
* Anthologie des poètes roussillonnais (1908)
* L'idée régionaliste (1912)
* Origines et premières manifestations de la renaissance littéraire en Catalogne au XIXè siècle (1924)

### Novel·la

* Pastoure et son maître (1909)
* Chants rustiques et orations (1926)
* Mélanges de folklore (1935)

### Sardana

    Cant del Vallespir (1911)

## Referències

* ↑ «Le catalanisme de Jean Amade». Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 9 novembre 2013].

## Enllaços externs

* «Joan Amade». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joan Amat i Sormaní

Joan Amat i Sormaní (Barcelona 22 d'octubre de 1864 - 17 de febrer de 1921) fou un advocat, financer i polític català, alcalde de Barcelona.

## Biografia

Fill de Joan Amat i Formosa i de Manuela Sormàni i Decàrli naturals de Barcelona, fou membre de la Junta de Govern de la Caixa d'Estalvis i Mont de Pietat de Barcelona i propietari de finques a la Barceloneta, a l'Eixample i de la Torre Amat de Cardedeu, edificada per Ramon Puig i Gairalt. També fou soci de l'Ateneu Barcelonès, tresorer d'Amics dels Pobres i membre de la Junta d'Obres de la Parròquia de Santa Anna. El 1892 fou nomenat cap de la Junta Liberal Monàrquica i president honorari des de 1896. Fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona pel districte de Concepció el 1893, pel districte segon el 1897, i alcalde de Barcelona del 23 de març de 1901 al 27 de desembre de 1902. El 1902 fou nomenat vocal tresorer i vicesecretari de la Societat de Defensa de la Cambra de la Propietat Urbana de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Naixements.1864.Llibre 4.Registre núm.5048.Foli 73.». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 22-10-1864. [Consulta: 24 juliol 2019].
* ↑ La Publicidad, 17-02-1921, pàg. 2.
* ↑ La Torre Amat de Cardedeu
* ↑ Mercedes Tatjer Mir. Burgueses, inquilinos y rentistas. CSIC, 1988, p. 250.

## Bibliografia

* Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 106-107. ISBN 978-84-9850-461-3.
# César Álvarez Dumont

César Álvarez Dumont (Vila Real (Portugal), 28 de gener 1866 - Marbella, 1945) va ser un pintor espanyol de pintura històrica que va conrear també temes costumistes, religiosos, pintura decorativa i il·lustració. Germà del també pintor Eugenio Álvarez Dumont.
Va ser alumne de l'Escola de Belles Arts de Màlaga, posteriorment de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid. La Diputació Provincial malaguenya li concedeix una beca el 1895 per continuar els seus estudis a Roma. Allà substitueix a Alejo Vera com a director de l'Escola Espanyola de Belles Arts. Va ser director de les Escoles de Belles Arts de Sevilla, Cadis i Màlaga.
El 1897 fixa la seva residència a París i el 1898 viatja al nord de l'Àfrica en companyia del seu germà Eugenio. Després de tornar a Espanya realitza les pintures de la sala de sessions del Palau Municipal de Màlaga i col·labora com a dibuixant i il·lustrador a publicacions de l'època. Una petita mostra de les seves obres relatives al Setge de Saragossa (1808), han estat restaurades i van ser exposades a la Llotja de Saragossa durant les celebracions del bicentenari dels setges de la ciutat. La restauració de les mencionades pintures ha posat al descobert detalls fins ara desconeguts.

## Premis

* 3a Medalla Exposició Nacional de Belles Arts (1884 i 1887)
* 2a Medalla Exposició Nacional de Belles Arts (1890 i 1892)
* Condecoració Exposició Nacional de Belles Arts (1895)
* Exposició Internacional de Chicago (1893)
* Exposició Internacional de París (1895)

## Referències

* ↑ Mariano, García. «Los secretos de la ‘Heroica defensa de la torre de San Agustín', al descubierto» (en castellà). Heraldo de Aragón, 2009. [Consulta: 7 abril 2011].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: César Álvarez Dumont
# César de Loma Atienza

César De Loma Atienza (Madrid, 14 de juliol de 1975) és un exfutbolista madrileny, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va començar a destacar al filial de l'Atlètic de Madrid. Va ser cedit al Llevant UE (95/96) i a l'Almeria CF (96/97), amb qui debuta a la Segona Divisió. El 1997 retorna a l'Atlètic de Madrid B, que militava a la categoria d'argent. Hi roman dos anys en el filial matalasser, sense arribar a debutar amb el primer equip.
En busca d'oportunitats, a l'estiu de 1999 fitxa pel Boavista SC portugués, que el cediria posteriorment al CP Mérida. La temporada 00/01, el Real Betis es fa amb els seus serveis. Tot i ser suplent, hi juga 18 partits i els sevillans pugen a primera divisió.
El madrileny debuta a la màxima categoria amb el Betis a la temporada 01/02. Hi passaria dues temporades, en les quals només hi suma 13 partits.
La temporada 03/04 recala al Córdoba CF, però una greu lesió el manté en blanc. A mitja campanya marxa al Ciudad de Murcia, però no es recupera i acaba retirant-se.
Posteriorment, el migcampista ha prosseguit en el món del futbol a càrrec d'una escola.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Dewi Sartika

Dewi Sartika (Índies Orientals Neerlandeses, 4 de desembre de 1884 - Java Occidental, 11 de setembre de 1947) va ser la figura líder i pionera en l'educació per a dones a Indonèsia. Va fundar la primera escola per a dones de les Índies Orientals Neerlandeses.
Va ser oficialment reconeguda com a Heroïna Nacional pel govern indonesi el 1966.

## Biografia

Dewi Sartika va néixer de pares nobles sondanesos, R. Rangga Somanegara i R. A. Rajapermas, a Cicalengka, el 4 de desembre de 1884. Quan era nena, després de l'escola sovint feia de professora mentre jugava amb els seus amics. Després de la mort del seu pare, va viure amb el seu oncle. Va rebre una educació de la cultura sondanesa mentre estava sota la seva cura, mentre que la dona d'un assistent resident li ensenyava el coneixement de la cultura occidental. El 1899, es va traslladar a Bandung.
El 16 de gener de 1904 va fundar una escola anomenada Sekolah Isteri al pendopo del regent de Bandung, que posteriorment es va traslladar a Jalan Ciguriang i el nom de l'escola es va canviar a Sekolah Kaoetamaan Isteri (Escola de l'esposa de l'Eminència) el 1910. El 1912, hi havia nou Sekolah Kaoetamaan Isteri en ciutats o regències de Java Occidental (la meitat de les ciutats i les regències), i el 1920 totes les ciutats i les regències tenien una escola. El setembre del 1929, aquesta escola va canviar el seu nom a Sekolah Raden Dewi.
Va morir l'11 de setembre de 1947 a Cineam, Tasikmalaya mentre estava sent evacuada de Bandung a causa de la guerra d'independència d'Indonèsia.

## Vida personal

El 1906, es va casar amb Raden Kanduruhan Agah Suriawinata, un mestre de la Sekolah Karang Pamulang.

## Homenatges

El carrer on era la seva escola s'anomena Dewi Sartika.
Va ser guardonada amb l'Ordre d'Orange-Nassau en el 35è aniversari de la Sekolah Kaoetamaan Isteri com a homenatge al seu servei en l'educació.
L'1 de desembre de 1966, va rebre el títol de Heroïna del Moviment Nacional.
El 1969 va aparèixer la seva efígie en un segell de 15 rupies indonèsies.
El 1994, la Unió Astronòmica Internacional va anomenar un cràter de Venus en el seu honor (cràter Sartika).

## Referències

* 1 2 3 Aning S. 2005, p. 65
* ↑ Agustina 2009, p. 41
* 1 2 Sudarmanto 2007, p. 154
* 1 2 3 4 5 6 Agustina 2009, p. 42
* ↑ Aning S. 2005, pàg. 65–66
* 1 2 «Dewi Pendidikan dari Cicalengka». tokohindonesia.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 6 gener 2011].
* 1 2 3 Aning S. 2005, p. 66
* ↑ «Sartika». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 11 novembre 2017].

## Bibliografia

* Agustina, Fenita. 100 Great Women: Suara Perempuan yang Menginspirasi Dunia (en indonesian). Yogyakarta: Jogja Bangkit Publisher, 2009. ISBN 978-602-8620-28-4.
* Aning S., Floriberta. 100 Tokoh yang Mengubah Indonesia: Biografi Singkat Seratus Tokoh Paling Berpengaruh dalam Sejarah Indonesia di Abad 20 (en indonesian). Yogyakarta: Narasi, 2005. ISBN 978-979-756-475-9.
* Sudarmanto, J.B.. Jejak-Jejak Pahlawan: Perekat Kesatuan Bangsa Indonesia (en indonesian). Jakarta: Grasindo, 2007. ISBN 978-979-759-716-0.
# Dia Mundial de les Llegums

El Dia Mundial de les Llegums és un dia internacional establert per l'Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació (més coneguda com a FAO, per les sigles en anglès: 'Food and Agriculture Organization') amb l'objectiu de conscienciar la població sobre els beneficis nutricionals del consum de llegums (fesols, llenties, cigrons i pèsols entre d'altres) com un aliment global, que permeti destacar la seva contribució als sistemes alimentaris sostenibles. Així, el dia 10 de febrer ha estat designat per l'Assemblea General de les Nacions Unides celebrada a Roma de data 20 de desembre de 2018, per a celebrar-se, anualment a partir del 2019.

## Referències

* ↑ «Dia Mundial dels Llegums: una gran oportunitat per a la salut i la sostenibilitat». Agència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT). [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Nuevas resoluciones de la ONU se centran en la sanidad vegetal, la inocuidad alimentaria y las legumbres. Las Naciones Unidas ponen de relieve áreas clave del trabajo de la FAO a través de tres nuevas celebraciones». Organització de les Nacions Unides per a l'Agricultura i l'Alimentació. Arxivat de l'original el 11 de juny 2022. [Consulta: 14 juny 2022].
# Dia Mundial del Braille

El Dia Mundial del Braille és un dia internacional, reconegut per l'ONU, que se celebra el 4 de gener, segons va acordar en la reunió del 17 de desembre de 2018 el comitè corresponent de les Nacions Unides.
Amb aquesta decisió es dona resposta a una reclamació llarga i esforçada de les persones cegues de tot el món, per fixar aquest reconeixement a la data del naixement del creador d'aquest sistema de lectoescriptura, el francès Louis Braille, segons ha reconegut el president de la Unió Mundial de Cecs (UMC), Fredric Schroeder.
La festivitat, que se celebra des del 2019, pretén crear més consciència sobre la importància del braille com a mitjà de comunicació per a la plena realització dels drets humans per a les persones cegues i amb deficiència visual.

## Referències

* ↑ «Dia Mundial del Braille». Generalitat de Catalunya, 04-01-2021. Arxivat de l'original el 4 de gener 2021. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «La ONU reconoce el 4 de enero como Día Mundial del Braille». ONCE, 03-01-2019. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Día Mundial del Braille 4 de enero». Organització de les Nacions Unides. [Consulta: 14 juny 2022].
# Dacnis verdosa

La dacnis verdosa (Dacnis viguieri) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes a l'est de Panamà i nord-oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Dacnis verdosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Dacoma

Dacoma és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 148 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dacoma tenia 148 habitants, 64 habitatges, i 41 famílies. La densitat de població era de 109,9 habitants per km².
Dels 64 habitatges en un 23,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 20,3% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.375 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 21.848 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dacoma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dacoma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Dacrimicets

Els dacrimicets (Dacrymycetes) són una classe de fongs que consta de dos ordres de fongs gelatinosos.

## Referències

* ↑ Doweld A.. Prosyllabus tracheophytorum : tentamen systematis plantarum vascularium (Tracheophyta). Moscow, Russia: GEOS, 2001. ISBN 978-5-89118-283-7.
* ↑ Engler & Prantl (eds) Nat. Pflanzenfam., 1, 1898, pàg. 96. (as "Dacromycetineae"
* ↑ Brefeld O. «Basidiomyceten II, Protobasidiomyceten». Untersuchungen aus dem Gesammtgebiete der Mykologie, 7, 1888, pàg. 138.
* ↑ Nees CDG.. System der Pilze und Schwämme, 1817, p. 89.
* C.J. Alexopolous, Charles W. Mims, M. Blackwell et al., Introductory Mycology, 4th ed. (John Wiley and Sons, Hoboken NJ, 2004) ISBN 0-471-52229-5
# Derbylita

La derbylita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom del geòleg nord-americà Orville Adelbert Derby (1851-1915), ex Director del Servei Geològic de Brasil.

## Característiques

La derbylita és un òxid de fórmula química Fe₄$^{3+}$Ti₃Sb$^{3+}$O$_{13}$(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de petits grans, i de cristalls prismàtics complexos. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la derbylita pertany a «04.JB: Arsenits, antimonits, bismutits; amb anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: fetiasita, manganarsita, magnussonita, nanlingita, asbecasita, stenhuggarita, trigonita, finnemanita, gebhardita, tomichita, graeserita, hemloïta, freedita, georgiadesita i ekatita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Tripuí, a Ouro Preto (Minas Gerais, Brasil), en graves de placers que contenien cinabri, on es va trobar associada a altres minerals com: zircó, xenotima-(Y), tripuhyita, rútil, moscovita, monazita, hematites i minerals del grup de la romeïta. També ha estat descrita en un parell de mines italianes de la localitat de Stazzema, a la província de Lucca, a la Toscana.

## Referències

* ↑ «Derbylite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 abril 2017].
# Dieter Schönbach

Dieter Schönbach (Słupsk, 18 de febrer de 1931 - Bochum, 28 de maig de 2012) fou un compositor alemany.
Es formà en l'Acadèmia de Música de Detmold i en la "Hochschule für Musik" de Friburg de Brisgòvia, i com alumne particular de Günter Bialas i Wolfgang Fortner. El 1958 fou nomenat director musical del Teatre Municipal de Bochum. Es distingia en l'organització de concerts de música contemporània, de la que també en va ser compositor, director i pianista.
Entre les seves obres per al teatre, orquestra i cambra, cal citar Farben und Klaenge in nenoriam W. Kandinski (1959) i Canticum psalmi resurrectionis per a solistes, 6 instruments i percussió (1956).

## Referències

* Traueranzeige in der Süddeutschen Zeitung
* Marc Honegger, Günther Massenkeil (Hrsg.): Das große Lexikon der Musik. Band 7: Randhartinger – Stewart. Herder, Freiburg im Breisgau u. a. 1982, ISBN 3-451-18057-X.
* Werner Schwarz: in Pommersche Lebensbilder, Band VI, Artikel Dieter Schönbach
* Die Musik in Geschichte und Gegenwart, Band 16, Bärenreiter, 1979
* achruf in Neue Musikzeitung. Nr. 7, 61. Jahrgang, S. 12
# Desenvolupament (geometria diferencial)

En la geometria diferencial clàssica, el desenvolupament es refereix a la idea simple de fer rodar una superfície llisa sobre una altra en l'espai euclidià. Per exemple, el pla tangent a una superfície (com l'esfera o el cilindre) en un punt es pot fer rodar al voltant de la superfície per obtenir el pla tangent en altres punts.
El contacte tangencial entre les superfícies que s'enrotllen una sobre l'altra proporciona una relació entre els punts de les dues superfícies. Si aquesta relació és (potser només en un sentit local) una bijecció entre les superfícies, llavors es diu que les dues superfícies són desenvolupables l'una sobre l'altra o desenvolupaments l'una de l'altra. Dit d'una altra manera, la correspondència proporciona una isometria, localment, entre les dues superfícies.
En particular, si una de les superfícies és un pla, llavors l'altra s'anomena superfície desenvolupable: per tant, una superfície desenvolupable és aquella que és localment isomètrica a un pla. El cilindre és desenvolupable, però l'esfera no.
El desenvolupament es pot generalitzar encara més utilitzant connexions planes. Des d'aquest punt de vista, fer rodar el pla tangent sobre una superfície defineix una connexió afí a la superfície (proporciona un exemple de transport paral·lel al llarg d'una corba), i una superfície desenvolupable és aquella per a la qual aquesta connexió és plana.
De manera més general, qualsevol connexió de Cartan plana en una varietat defineix un desenvolupament d'aquesta varietat a l'espai model. Potser l'exemple més famós és el desenvolupament de n -varietats planes conformes, en què l'espai model és l'esfera n. El desenvolupament d'una varietat plana conforme és un difeomorfisme local conforme des de la coberta universal de la varietat fins a l'esfera n.

## Referències

* ↑ «9.7.1 Differential geometry of developable surfaces» (en anglès). https://web.mit.edu.+[Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ Denton, William Wells «Projective Differential Geometry of Developable Surfaces». Transactions of the American Mathematical Society, 14, 2, 1913, pàg. 175–208. DOI: 10.2307/1988628. ISSN: 0002-9947.
* ↑ «Rhino3DE : Developable Surfaces» (en anglès). https://www.rhino3.de.+[Consulta: 21 novembre 2022].
# Dionís IV

Dionís IV anomenat «el Musulmà» (en grec Διονύσιος Δ' Μουσελίμης) va ser patriarca de Constantinoble per cinc vegades, del 1671 al 1673, del 1676 al 1679, del 1682 al 1684, el 1686 i el 1687, i els anys 1693 i 1694.
Va néixer a Istanbul i va estudiar al Liceu Privat Grec de Fener. El 9 d'agost de 1662 va ser elegit metropolità de Larisa, càrrec que va mantenir fins al 1671, quan va ser nomenat patriarca.
Les dues primeres vegades que va cessar de patriarca (juliol de 1673 i 2 d'agost de 1679), va ser metropolità de Filipòpolis, i després de la tercera era metropolità de Calcedònia (1684). Dionís va ser empresonat pels otomans i va haver de comprar la seva llibertat amb un rescat, tant l'any 1679 com el 1688. Finalment, després de la seva última deposició l'any 1694 es va veure obligat a retirar-se a Bucarest, on va morir el 23 de setembre de 1696 i va ser enterrat al Monestir de Radu Vodă.
Dionís va tenir com a enemic el patriarca Jaume, patriarca de Constantinoble del 1679 al 1682, a qui va obligar a dimitir l'any 1682. Després del seu tercer mandat (1682–1684), quan Parteni IV (1684–85) va ser restaurat per quarta vegada, es va traslladar a Calcedònia fins al 1686. Va tornar a Constantinoble el 7 d'abril de 1686 i va tornar a enderrocar Jaume, que tornava a ser patriarca (1685–86). Va escriure cartes al Patriarca de Moscou i els dos patriarques van establir efectivament la Metròpoli de Kíev, dins del Patriarcat de Moscou. Jaume va prendre represàlies i va oferir una gran suma de diners al Gran Visir que va destituir Dionís el 17 d'octubre.
Durant els anys del seu patriarcat va dictaminar sobre molts temes religiosos i polítics. És important el seu posicionament fixant l'opinió de l'Església Ortodoxa contra les confessions protestants i els teòlegs calvinistes.

## Referències

* ↑ «Διονύσιος Δ'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 7 agost 2023].
# Dionís III

Dionís III (en grec Διονύσιος Γ') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1662 al 1665.
Havia nascut a l'illa d'Andros. Va ser metropolità de Larisa (1652-1662) i després de la mort a la forca de Gabriel II el 30 d'abril de 1657, antic patriarca i metropolità de Bursa, va ocupar com a pròedre la seu d'aquella ciutat. L'any 1662 va ser elegit patriarca, i es va veure involucrat en les disputes teològiques amb l'Església Ortodoxa Russa ocasionades pel patriarca de Moscou Nikita Mínov o Nicó, que volia imposar les seves reformes a l'església ortodoxa.
Va ser deposat el 21 d'octubre de 1665, i a l'abril de 1666 va ser nomenat metropolità de Tessalònica. L'any 1669 va anar a Jerusalem i des d'allà al Mont Atos, al Monestir de la Gran Laura, que va restaurar amb els seus propis diners. Allà va morir, i hi va ser enterrat el 14 d'octubre de 1696.

## Referències

* ↑ «Διονύσιος Γ'». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 6 agost 2023].