OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frederic Cristià I de Saxònia

Frederic Cristià I de Saxònia (Dresden 1722 - 1763) va ser elector de Saxònia des del 5 d'octubre de 1763 fins a la seva mort, dos mesos després.
Nascut a la ciutat de Dresden, capital del regne de Saxònia, el dia 5 de setembre de 1722, essent fill de l'elector Frederic August II de Saxònia i de l'arxiduquessa Maria Josepa d'Àustria. Frederic Cristià era net per via paterna de l'elector Frederic August I de Saxònia i de la marcgravina Cristiana de Brandenburg-Bayreuth; mentre que per via materna ho era de l'emperador Josep I, emperador romanogermànic i de la princesa Amàlia Guillema de Brunsvic-Lüneburg.
El dia 13 de juny de 1747 es casà per poder a Múnic amb la princesa Maria Antònia de Baviera. Les noces foren ratificades en una cerimònia religiosa a Dresden el dia 20 de juny de 1747. Maria Antònia era filla de l'emperador Carles VII, emperador romanogermànic i de l'arxiduquessa Maria Amàlia d'Àustria. La parella tingué set fills:
Frederic Cristià accedí al tron saxó el dia 5 d'octubre de 1763 arran de la mort del seu pare. Dos mesos després, Frederic Cristià moria a Dresden a l'edat de 41 anys i després d'escassos dos mesos de govern.
Electors de Saxònia :
Rodolf I (1355–1356)
Rodolf II (1356–1370)
Venceslau I (1370–1388)
Rodolf III (1388–1419)
Albert III (1419–1422)
Frederic I (1423–1428)
Frederic II (1428–1464)
Ernest (1464–1486)
Frederic III (1486–1525)
Joan (1525–1532)
Joan Frederic I (1532–1547)
Maurici (1547–1553)
August (1553–1586)
Cristià I (1586–1591)
Cristià II (1591–1611)
Joan Jordi I (1611–1656)
Joan Jordi II (1656–1680)
Joan Jordi III (1680–1691)
Joan Jordi IV (1691–1694)
Frederic August I (1694–1733)
Frederic August II (1733–1763)
Frederic Cristià I (1763)
Frederic August III (1763–1806) :
# Frans Baudoin

Frans Baudoin (Leende, 16 de setembre de 1924 - Eindhoven, 24 de juliol de 2009) fou un pilot de motocròs neerlandès de renom internacional durant la dècada del 1950. Com a membre de l'equip dels Països Baixos participà en set edicions del Motocross des Nations, en una de les quals (1954) hi aconseguí la victòria individual a la primera mànega. A banda, l'equip neerlandès format per ell, Jan Clijnk i Hennie Rietman hi aconseguí el tercer lloc per països a l'edició de 1955.
Entre altres èxits destacats, fou segon al Gran Premi dels Països Baixos de 1953, puntuable par al Campionat d'Europa de 500 cc. També guanyà dos campionats dels Països Baixos de motocròs (1951 i 1954) i dues edicions del prestigiós Motocross der Azen (1948-1949).
Baudoin era oncle dels germans Karsmakers, cinc coneguts pilots de motocròs. Un d'ells, Pierre, va triomfar als EUA durant la dècada del 1970 i Baudoin li va fer d'entrenador, tant a Europa com als EUA.

## Referències

* 1 2 «Motorcrosslegende Frans Baudoin overleden» (en neerlandès). nieuwsmotor.nl, 29-07-2009. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Motocross - Frans Badoin» (en anglès). the-sports.org. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ Rietman, Peter. «Frans Baudoin (Ned)» (en neerlandès). seniorennet.be, 01-07-2009. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ Wissink, Jos. «2011, the Pierre "PEPE" Karsmakers story» (en anglès). universityofbmx.com. [Consulta: 6 gener 2020].
# Freestyle Script

Freestyle Script és un tipus de lletra de script. Va ser dissenyada per Martin Wait en 1981. El negreta version és dissenyada en 1986. El publicació de tipus de lletra són Adobe, ITC et Letraset. El tipus de lletra és 4 versiones: Regular, Bold, SH Reg Alt, et SB Reg Alt.

## Referències

* ↑ «Freestyle Script Font Family». Arxivat de l'original el 25 de desembre 2018. [Consulta: 14 desembre 2017].
# Futbol a Gabon

El futbol és l'esport més popular al Gabon i és dirigit per la Federació Gabonesa de Futbol.

## Competicions

* Lligues:
** Lliga gabonesa de futbol
* Copes:
** Copa gabonesa de futbol
** Supercopa gabonesa de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* Association Sportive MangaSport
* Football Canon 105 de Libreville
* Union Sportive O'Mbila Nziami Libreville
* Association Sportive Sogara
* Union Sportive Bitam
* Centre de Formation de Mounana
* Mbilinga Football Club
* En Avant Estuaire FC
* AO Cercle Mbérie Sportif
* Missile Football Club

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1990
* François Amégasse
* Pierre-François Aubameyang
* Étienne Kassa Ngoma
* Francis Koumba
* Brice Mackaya
* Germain Mendome
* Jean-Martin Mouloungui
* Guy Roger Nzamba
* Théodore Nzué Nguema
* Valéry Ondo
Des de 2000
* André Biyogo Poko
* Daniel Cousin
* Cédric Moubamba
* Éric Mouloungui
* Rodrigue Moundounga
* Bruno Zita Mbanangoyé
Des de 2010
* Pierre Emerick Aubameyang
* Bruno Ecuélé Manga
* Malick Evouna
* Guélor Kanga
* Lévy Madinda
* Didier Ovono
* Lloyd Palun

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi d'Angondjé | 40.000 | Libreville |
| 1 | Estadi Omar Bongo | 40.000 | Libreville |
| 1 | Estadi de Franceville | 22.000 | Franceville |
| 1 | Estadi d'Oyem | 20.500 | Oyem |
| 1 | Estadi de Port-Gentil | 20.000 | Port-Gentil |

## Vegeu també

* Federació Gabonesa de Futbol
* Selecció de futbol del Gabon

## Referències

* ↑ Lay, Taimour. «When Saturday Comes - Gabon set for intriguing Africa Cup of Nations despite political unrest». [Consulta: 27 març 2018].
* ↑ Duff, Alex. «FIFA Investigates Use of Soccer Development Grant to Gabon». Bloomberg, 28-05-2013. [Consulta: 2 desembre 2013].
* ↑ «Gabon – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Gabon - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Africa Greatest All-Time 23 member team(excluding Cameroon, Ghana, Ivory Coast, South Africa, Nigeria and North Africa)». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Subsaharan Africa Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «All Time African All Stars». pesstatsdatabase.com. Arxivat de l'original el 2019-08-12. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Gabon All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Gabriel Alabert i Bosque

Gabriel Alabert i Bosque (Barcelona, 1916 – Sant Esteve de Palautordera, 2003) va ser un escultor, dibuixant i gravador català. Va estudiar a l'Escola de Belles Arts de Barcelona. Va ser deixeble d'Enric Monjo. S'especialitzà en imatges religioses i estàtues públiques.

## Obra (selecció)

* La barca, 1961, a la plaça Vicenç Martorell de Barcelona.
* Monument a Anselm Clavé, 1970, a la plaça de Pau Casals de Vilanova i la Geltrú.
* Galeria Reial, 1971, al Museu Marítim de Barcelona. Reproduí la decoració de la Galera Reial de Joan d'Àustria, el mascaró de proa i l'alcàsser de popa.
* Monument a Anselm Clavé, 1977, a Ripollet.
* Monument a Anselm Clavé, 1977, a la Roca del Vallès.
* A la memòria dels membres de la Marina dels EUA, 1978, al Portal de la Pau de Barcelona.
* Sant Josep, 1993, a la catedral del Sant Esperit de Terrassa.

## Premis

La Diputació Provincial de Barcelona li concedí la Medalla al Mèrit Cultural pel seu treball a la Galera Reial.

## Referències

* ↑ Exposición Nacional de Bellas Artes. Catálogo (en castellà). Barcelona: Ministerio de EducaciónNacional, maig 1960, p. 27.
* ↑ «La barca que perdió el mar sin saber cómo». La Vanguardia, 08-09-2003, pàg. 5.
* ↑ «La Barca». Associació de comerç i turisme de Ciutat Vella.
* ↑ «Inventari del Patrimoni Històric, Arquitectònic i Ambiental». Diputació de Barcelona, Data incorrecta. Arxivat de l'original el 2023-03-01. [Consulta: 1r març 2023].
* 1 2 «Gabriel Alabert entrega els dibuixos sobre paper de la decoració de la Galera Reial de Joan d'Àustria». Museu Marítim de Barcelona, 1972.
* 1 2 «Monuments commemoratius de Catalunya». Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Quaranta anys del pitjor accident al port de Barcelona». Vilaweb, 15-01-2017.
* ↑ «La catedral del Sant Esperit de Terrassa, un museu massa desconegut». Món Terrassa, 04-02-2022. Arxivat de l'original el 1 de març 2023. [Consulta: 1r març 2023].
# Gai Herenni (triumvir)

Gai Herenni (en llatí Caius Herennius) era un magistrat romà que va viure al segle iii aC. Formava part de la gens Herènnia.
Va ser un dels tres comissionats o triumvirs romans designats per repartir les terres a la colònia llatina de Placentia l'any 218 aC. Els gals bois es van revoltar i Herenni i els altres dos triumvirs, amb els colons, es van refugiar a Mutina. Polibi diu que Herenni va caure en mans dels rebels.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 407.
# Gai Herenni (escriptor)

Gai Herenni (en llatí Caius Herennius) va ser un escriptor romà que encara que formava part de la gens Herènnia no s'han pogut determinar ni els seus pares ni el seu parentiu amb altres membres de la família.
Va escriure un tractat de retòrica amb el nom de Rhetoricorum ad C. Herennium Libri IV. Aquesta obra anava dirigida o a Tit Herenni el banquer o a Marc Herenni el decurió de Pompeia. És mencionat per Ciceró i també a la Retòrica a Herenni.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 407.

## Enllaços externs

* Ciceró a les terres catalanes. Segles XIII-XVI, per Jaume Medina
* Rhetoricorum ad C. Herennium Libri IV a Gallica
# Gabriel Torrent de la Goula

Gabriel Torrent de la Goula (Manlleu, segle xvi - Barcelona, 1616) fou bandoler vinculat al bàndol dels cadells. Va ser conegut amb el sobrenom de Trucafort.
Era fill d'en Toni Torrent, segons va donar fe en Miquel Arau de Sant Bartomeu Sesgorgues el 1611. Era un home jove petitonet i barba-ros. Cosa que desmenteix la teoria d'en Soler Terol i mossèn Fortià Solà que en Trucafort en els seus inicis va ser un perseguidor de lladres.
Els orígens de la seva família són a Sant Martí Sescorts per després establir-se com a masovers al mas la Goula, cap a finals del segle xvi ja seran els propietaris. L'hereu de la Goula fou el seu germà gran Bernat, àlies Galant de la Goula, membre dels cadells. El qual s'uní amb els Coixard de Manlleu, fou capturat el 8 de desembre de 1605, per ser torturat i penjat a Vic a finals del mateix any. Aleshores en Gabriel i un altre germà, en Pau, entraren a formar part de la quadrilla del Coixard. Posteriorment cap al 1611, quan els Coixard van marxar cap al vescomtat de Bas, encapçalaren la facció a la Plana de Vic. Van ser coneguts amb el nom de la quadrilla d'en Trucafort. El 1612 disposava d'una força d'aproximadament uns cinquanta homes. L'any següent robà a masies situades entre Barcelona i Montcada; perseguit per les autoritats, es refugià a la Pobla de Lillet, on les autoritats locals el protegien. Durant cinc anys varen aconseguir ser els bandolers més buscats del Principat. El 22 d'octubre de 1615 es va produir una batussa a la Masia de la Vall, a Mura, entre la quadrilla d'en Gabriel Torrent de la Goula i la quadrilla d'en Jeroni Ramona. Finalment, el mes de juny de 1616 va ser capturat en una masia de Sant Esteve d'En Bas, fou dut a Barcelona on fou executat a tall d'exemple, la sentència era "llevar los punys" que eren cremats davant el pres, per seguidament ser assotat i esquarterat públicament

## Referències

* 1 2 3 SENA, Frederic «FIGURES DE BANDOLERS DE. PRINCIPIS DEL SEGLE XVII. A LA VEGUERIA DE VICH». AUSA, Volum 4. Número 43, 1963, pàg. 330-334.
* ↑ TORRES I SANS, Xavier. La Vall de Torelló als segles xvi i xvii : una història de paraires i bandolers.. Eumo, 1995. ISBN 9788476022337.
* ↑ «Gabriel Torrent de la Goula | enciclopèdia.cat». www.enciclopedia.cat. [Consulta: 30 octubre 2016].
* 1 2 FERRANDO i ROIG, Antoni. Les sendes dels bandolers (Sant Llorenç de Munt - Serra de l'Obac). Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2002, p. 82-88. ISBN 84-8415-353-3.
# Gastó Castelló i Bravo

Gastó Castelló i Bravo (Alacant, 3 de novembre de 1903 - Alacant, 16 de maig de 1986) va ser un escultor, pintor i artista foguerer, considerat el pioner de l'estètica alacantina.
Deixeble de Gonçal Cabrera i Cantó, com a pintor obtingué la medalla d'argent a les exposicions alacantines del 1951 i 1954. Realitzà una abundant obra mural i mosaics a diversos llocs d'Alacant, destacant-ne el de l'església de Nostra Senyora de Gràcia, el de la Caixa d'Estalvis d'Alacant o el de l'antiga Estació d'Autobusos.
Pel que fa a la seua incursió en les Fogueres d'Alacant, Gastó Castelló començarà a gaudir de popularitat amb els seus cadafals amb una línia avantguardista des de principis de la dècada de 1930. Tot i que estes obres es consideren generalment l'inici de l'estètica alacantina, cal notar que a Alcoi, Oriola, però també a València es realitzen per estes dates cadafals amb esta estètica. Els cadafals de Gastó Castelló destacaren per ser els primers a oferir una monumentalitat coherent, creada a partir de grans volums combinats amb harmonia, jugant amb les geometries i combinant frontals divergents i amb jocs de simetries.
Durant els anys 1979 a 1983 José Ramón Clementeva realitzar una col·lecció d'audiovisuals filmats en super-8 per a l'antecessor de l'actual Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert, com a protagonistes -a més del mateix Castelló- a Miquel Abad Miró, Manuel Baeza, Vicente i Daniel Bañuls, José Antonio Cía Martínez, M. González Santana, Polín Laporta, Sixto Marco Marco, Enrique Lledó, José Pérez Gil, F. Pérez Pizarro, R. Ruiz Morante i Emilio Varela.
En l'actualitat té un carrer dedicat al barri de la Mare de Déu del Remei d'Alacant.

## Referències

* 1 2 «Gastó Castelló i Bravo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 Vizcaíno Martínez, Juan Carlos «L'estil alacantí: entre el dubte i la vigència». Revista d'Estudis Fallers, pàg. 2-5. Arxivat de l'original el 2015-09-24 [Consulta: 4 agost 2015]. Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ El Mundo Clemente, el surrealista alicantino
* ↑ Audiovisuals de pintors alacantins. IAC Juan Gil-Albert
# Fushigi no Dungeon: Fūrai no Siren 2: Oni Shūrai! Siren-jō!

Fushigi no Dungeon: Fūrai no Siren 2: Oni Shūrai! Siren-jō! (不思議のダンジョン 風来のシレン2 鬼襲来!シレン城!) és un dels pocs videojocs de rol fets per la Nintendo 64. El videojoc és part de la saga Fushigi no Dungeon, i es va llançar només al Japó l'any 2000.
# Fàbrica de paper (el Catllar)

La Fàbrica de paper és una obra del Catllar (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'edificis de grans proporcions, actualment en ruïnes, amb grans xemeneies.

## Història

La fàbrica de paper està lligada al riu Gaià i a la seva història. Primer fou una fàbrica de paper creada pels comtes de Santa Coloma. El 1842 s'esmenta en l'escriptura de venda dels comtes a Josep Safont: "un molino papelero o fábrica de hacer papel".
Posteriorment passà a ser fàbrica de teixits i més endavant elaborà paper comú, peces de drap per a sacs, borrasses, civaders i altres atuells d'envàs.
Els treballs de la fàbrica varen durar fins a la meitat del segle xx, quan la fàbrica fou abandonada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fàbrica de paper». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Fàbrica de paper». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Georgetown (Delaware)

Georgetown és una població dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 4.643 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Georgetown tenia 4.643 habitants, 1.489 habitatges, i 957 famílies. La densitat de població era de 434,1 habitants/km².
Dels 1.489 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 14,3% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 37.925 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.886 $ mentre que les dones 19.944 $. La renda per capita de la població era de 15.288 $. Aproximadament el 20,9% de les famílies i el 25,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gao Fenglian

Gao Fenglian (15 d'octubre de 1964) és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora de sis medalles al Campionat Mundial de Judo entre els anys 1984 i 1989, i quatre medalles al Campionat Asiàtic de Judo els anys 1985 i 1988.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1984 | Viena ( Àustria) | 2 | +72 kg |
| 1984 | Viena ( Àustria) | 3 | Oberta |
| 1986 | Maastricht ( Països Baixos) | 1 | +72 kg |
| 1987 | Essen ( RFA) | 1 | +72 kg |
| 1987 | Essen ( RFA) | 1 | Oberta |
| 1989 | Belgrad ( Iugoslàvia) | 1 | +72 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1985 | Tòquio ( Japó) | 1 | +72 kg |
| 1985 | Tòquio ( Japó) | 1 | Oberta |
| 1988 | Damasc ( Síria) | 1 | +72 kg |
| 1988 | Damasc ( Síria) | 1 | Oberta |

## Referències

* ↑ Gao Fenglian en Judoinside.com (anglès)
* ↑ «Resultats del Campionat Asiàtic de Judo (1966-2011)». BBWeb-Arena (anglès)
# Geronci de Nicomèdia

Geronci (en llatí Gerontius) va ser bisbe de Nicomèdia.
va ser ordenat diaca a Milà pel bisbe Ambròs, però després de dir que una nit se li havia aparegut la dimònia Oroscelis (potes d'ase, per la forma que tenien les seves extremitats), i que s'havia apoderat d'ell, li havia fet afaitar el cap i el va posar al molí a moldre, el bisbe, considerant que una persona així no podia exercir el diaconat, li va ordenar quedar-se a casa per purificar-se amb penitències.
En lloc d'obeir, Geronci se'n va anar a Constantinoble on va fer amics fins i tot a la cort, amb ajut dels quals va obtenir el bisbat de Nicomèdia on va ser ordenat per Hel·ladi, bisbe de Cesarea de Capadòcia, que tenia interès a obtenir un alt comandament militar pel seu fill i pensava que els amics de Geronci el podien ajudar.
Ambròs quan se'n va assabentar del seu nomenament, va escriure a Nectari bisbe de Constantinoble (381-397) amb indicacions per deposar a Geronci, però Nectari no podia fer res. El seu successor Joan Crisòstom, quan va visitar la part asiàtica de la seva província eclesiàstica l'any 399, va deposar a Geronci. Però com que Geronci havia estat extraordinàriament beneficiós pel poble i havia tractat per igual als rics i als pobres, i els havia ajudat amb els seus coneixements mèdics, la gent va refusar reconèixer al seu successor Pansofil (Pansophilus) i va anar en processó des de la ciutat fins a la capital, cantant himnes i demanant la restitució de Geronci. Aquesta circumstància va ser aprofitada pels enemics de Crisòstom per acusar-lo.
Al sínode del Roure, Geronci va ser un dels acusadors de Crisòstom (403). Després no torna a ser esmentat.

## Referències

* ↑ Calrow Means, Joseph. «Gero'ntius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Gilberto Martínez

Gilberto Martínez (Golfito, 1 d'octubre de 1979) fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 2000.
Fou 61 cops internacional amb la selecció de Costa Rica.
Pel que fa a clubs, destacà a Saprissa, Brescia Calcio, AS Roma, UC Sampdoria i US Lecce.

## Referències

* ↑ Appearances for Costa Rica National Team Arxivat 6 July 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ Gilberto Martínez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Gilberto Martínez, Fitxa a Soccerway
* ↑ Gilberto Martínez a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ficha e información sobre nuestra Selección Nacional Gilberto Martínez Vidal Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
# Gaylen Ross

Gaylen Ross, nascuda Gail Sue Rosenblum, és una actriu, guionista, directora i productora americana nascuda el 15 d'agost de 1950 a Indianapolis, Indiana (Estats Units).
Redactora en un diari, fa una audició el 1978 pel principal paper femení (Francine) de la pel·lícula El despertar dels zombis, de George A. Romero. A continuació, actua en la pel·lícula de por Madman, després reapareix en la pel·lícula de Romero, Creepshow (1982), en el paper de l'esposa infidel de Leslie Nielsen. El 1985, participa en la pel·lícula Day of the Dead, com a directora de càsting. Gaylen Ross treballa a continuació essencialment com a directora, productora i guionista de documentals. Ha dirigit El jueu que va negociar amb els nazis, presentat al festival del cinema israelià de París el 2012.

## Filmografia
### Actriu

* 1978: El despertar dels zombis (Dawn of the Dead): Francine
* 1982: Madman: Betsy (al crèdits com Alexis Dubin)
* 1982: Creepshow: Becky Vickers (Episodi "Something To Tide You Over")
* 1996-1997: Walker, Texas Ranger (sèrie TV): Mary Wilson / Meredith Barnes (2 episodis)

### Directora, productora, guionista

* 1989: Out of Solidarity (documental TV): guionista
* 1990: Time for Art (documental TV): guionista
* Investigative Reports (Episodi: "Selling the Dream: Stock Hype and Fraud") (documental TV): guionista, realitzadora i productora
* 1994: Not Just Las Vegas (documental TV): guionista
* 1995: Dealers Among Dealers (documental TV): guionista i productora
* 1997: Blood Money: Switzerland's Nazi Gold: guionista i coproductora
* 1999: To Russia for Love: Mail-Order Brides (documental TV): guionista, directora i productora
* 2003: Listen to Her Heart: The Life and Music of Laurie Beechman (documental): guionista
* 2008: El jueu que va negociar amb els nazis: guionista, directora i productora
* 2011: Caris' Peace (pel·lícula documental): guionista

## Enllaços externs

* GR Pel·lícules (lloc oficial)
# Glàucies (metge)

Glàucies (en llatí Glaucias, en grec Γλαυκίας) fou un metge grec del grup dels empírics. Va viure abans d'Heràclides de Tàrent i després de Serapió d'Alexandria és a dir entre el segle III aC i el segle ii aC.
L'esmenta Galè, que diu que va ser un dels primers comentaristes d'Hipòcrates, i també que va escriure un glossari alfabètic sobre les paraules difícils que es troben en els textos hipocràtics. Plini menciona un Glàucies metge, però es desconeix si era el mateix.

## Referències

* ↑ Glaucias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 273