OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Cesoní

Marc Cesoní (en llatí: Marcus Caesoninus) va ser un jutge romà de gran integritat que va dirigir la investigació per l'assassinat de Cluenci l'any 74 aC, en una cort presidida per Gai Juni.
Va ser edil electe l'any 70 aC junt amb Ciceró per exercir el 69 aC, any en què s'havia de fer el judici de Verres, que va fer tots els possibles per posposar-lo per l'any següent, el 68 aC ja que el càrrec de jutge i el d'edil eren incompatibles. Segurament va ser pretor junt amb Ciceró l'any 66 aC. Aquest Cesoní és segurament el mateix del que parla Ciceró l'any 45 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 558.
# Normativa energètica a Espanya

La Normativa energètica a Espanya conté els diferents criteris sobre els agrocombustibles espanyols, publicats al llarg del temps, que es resumeixen en la següent taula:
| NORMA | CONTINGUT | COMENTARIS |
| Llei 53/2002, de 30 de desembre, de Mesures Fiscals, Administratives i Ordre Social. | S'estableix un tipus zero de l'Impost d'Hidrocarburs per als agrocombustibles fins al 2012 per compensar per al moment el seu major cost de producció. | Primera norma referent als agrocombustibles amb la voluntat d'incentivar el seu ús. Es citen les evidents avantatges energètiques i ambientals que presenten els agrocombustibles. |
| Reial Decret 1700/2003 de 15 de desembre, pel que es fixen les especificacions del gas-oil, gasolina, fueloil, i gasos liquats del petroli, així com l'ús dels biocarburants actualitzat amb el Reial Decret 61/2006. | Les barreges de bioetanol amb benzina i de biodièsel amb gas-oil menors al 5% no requereixen un etiquetat especial. A més de la informació al consumidor, regula també les necessitats tècniques d'emmagatzematge, i la utilització en automòbils. | Transposició de les Directives 2003/17/CE i 2003/30/CE, assumint per primera vegada els objectius a complir i especificacions tècniques. Desenvolupament de la Llei 53/2002 amb modificacions per a una adaptació a la normativa europea. |
| Reial Decret 1739/2003, de 19 de desembre amb el que es modifica el Reglament d'Impostos Especials. | Concreta aspectes relatius al control dels establiments on els agrocombustibles s'obtinguin o es comercialitzin. | |
| Pla d'Energies Renovables 2005-2010, aprovat l'agost del 2006. | Assumeix els objectius europeus, amb un lleuger escreix, 5,83% en agrocombustibles per al 2010. | |
| Llei 12/2007, de 2 de juliol, per la que es modifica la Llei 34/1998 del Sector d'Hidrocarburs. | Següents objectius anuals de percentatge de relació de biocarburants amb fins de transport: Any 2008: 1,9% (indicatiu) Any 2009: 3,4% (obligatori) Any 2010: 5,83% (obligatori) | La modificació de l'anterior llei respon a la finalitat d'adaptar-la a les disposicions de la Directiva 2003/55/CE, de 26 de juny de 2003, sobre normes comuns pel mercat interior de gas natural. |

## Referències

* ↑ Els agrocombustibles a Catalunya: La normativa a nivell espanyol Memòria del Projecte Fi de Carrera de Ciències Ambientals presentada per Carla Bros Sabrià i supervisaba per Oriol Costa Fernández. Bellaterra, a 4 de setembre de 2008
# Matthias Kaburek

Matthias Kaburek (Viena, 9 de febrer de 1911 - 17 de febrer de 1976) fou un futbolista austríac de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, destacà al Rapid Viena i al FC Metz francès. Fou internacional amb Àustria, amb la qual participà en la Copa del Món de 1934. També disputà un partit amb Alemanya el 1939.

## Palmarès

* Màxim golejador de la lliga austríaca de futbol (1):
** 1935

## Referències

* ↑ Profile Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine. - FC Metz
* ↑ Barreaud, Marc. Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997). L'Harmattan, Paris, 1998. ISBN 2-7384-6608-7.
* ↑ 1934 FIFA World Cup Italy Arxivat 2013-12-10 a Wayback Machine.- FIFA
* ↑ Appearances of Austrians for Germany 1938-1942 - RSSSF
* ↑ Lloc web oficial DFB
* ↑ Matthias Kaburek a worldfootball.net
* ↑ Matthias Kaburek at Rapid Archive
* ↑ Matthias Kaburek a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Österreichs Torschützenkönige Arxivat 2007-09-15 a Wayback Machine. - Oberliga.at
# Duhalde

«Duhalde» té aquests significats:
* Jean Haritschelhar Duhalde
* Sergio Líber Chiesa Duhalde
# Bhatti

Bhatti (també Bhati) és un clan rajput que habita entre Jaisalmer i el Panjab occidental.
Segon la tradició els Jadons de Jaisalmer foren portats del Zabulistan cap a Rajputana i Panjab i la branca que es va quedar a Rajputana va agafar el nom de bhati. Rawal Jaisal Singh que va fundar la ciutat de Jaisalmer el 1156 pertanyia a aquest clan.

## Biografia

* India Office Library, History of the Rathors and Bhattis of Rajputana.
# Estació de trens de Dudelange-Ville

L'Estació de trens de Dudelange-Ville (en luxemburguès: Gare Diddeleng-Stad; en francès: Gare de Dudelange-Ville, en alemany: Bahnhof Dudelingen-Stadt) és l'estació de trens principal de Dudelange i al sud de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 60 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb les Terres Roges al sud del país. És la segona estació de la branca a la ciutat francesa de Volmerange-les Mines. Dudelange-Ville és una de les quatre estacions ferroviaries que té la ciutat.

## Servei

Dudelange-Ville rep els serveis ferroviaris pels trens de Regionalbahn (RB) i Regional Express (RE) amb relació a la línia 60 CFL entre Ciutat de Luxemburg - Bettembourg -Volmerange-les-Mines.

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 22 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Dudelange-Ville Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Dudelange-Ville
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Dudelange-Burange | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 60a | | Dudelange-Centre | Volmerange-les-Mines |
| Bettembourg | Dudelange-Burange | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60a | | Dudelange-Centre | Volmerange-les-Mines |
# Basílica del Pilar

El Pilar —o el Sant Temple Metropolità de Nostra Senyora del Pilar— és un destacat lloc de devoció catòlica a la ciutat de Saragossa. El temple, d'estil eminentment barroc, rep la consideració de basílica i de santuari. És considerat el primer temple marià de la cristiandat, ja que s'hi conserva i venera el Pilar —formalment una columna de jaspi— que, segons la tradició, va ser posat per la Verge. Quan Maria encara vivia a Jerusalem, s'hauria aparegut en carn mortal a l'apòstol sant Jaume el dia 2 de gener de l'any 40. Documentalment no hi ha proves d'un culte marià fins al 1297, en una butlla del papa Bonifaci VIII, i el 1299, en una declaració dels jurats de Saragossa, en què apareixen mencions que parlen per primera vegada de l'advocació del «Pilar».

## Arquitectura

El temple s'articula en tres naus de la mateixa altura, cobertes amb voltes de canó, en les quals s'intercalen cúpules i voltes de plat, que descansen sobre pilars robustos. L'exterior és de maó d'obra vista, seguint la tradició de construcció en maó aragonès; i l'interior, revocat en estuc. La nau central està dividida per la presència de l'altar major sota la cúpula central. L'altar està presidit pel gran retaule major de l'Assumpció, que pertany a l'església anterior, realitzat per l'escultor Damià Forment al segle xvi, seguint els models imposats del retaule gòtic de la veïna catedral saragossana del Salvador (La Seu).
Sota les altres dues cúpules el·líptiques de la nau central, es van disposar la Santa Capella de la Mare de Déu del Pilar i el cor i l'orgue, que també procedien de l'església gòtica predecessora. Actualment es troben desplaçats al tram dels peus del temple, per dotar de més espai els fidels que ocupen la nau des de l'altar major.

## Pelegrins

Juntament amb els santuaris de Torreciutat, Montserrat i Lourdes, des del 2010 forma part de la Ruta mariana, presentada el 2010 a la Fira de Turisme de Madrid (FITUR). El santuari del Pilar rep 7 milions de fidels l'any.

## Arxiu

La Basílica del Pilar conserva un magnífic arxiu musical, amb moltes obres de compositors aragonesos, tant dels coneguts com dels no gaire famosos com Miguel Marqués, el qual també era organista.

## Referències

* ↑ Ansón Navarro i Boloqui Larraya, loc. cit., 1991, pàg. 301.
* ↑ Daniele, Laura «Ruta mariana, destino espiritual». ABC, 16-05-2010 [Consulta: 16 setembre 2013].
# Ostapóvskaia

Ostapóvskaia (en rus: Остаповская) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 241 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Olympique Club de Khouribga

L'Olympique Club de Khouribga, sovint conegut com a OCK, és un club de futbol marroquí de la ciutat de Khouribga.

## Palmarès

* Lliga marroquina de futbol:
** 2007
* Copa marroquina de futbol:
** 2006, 2015
* Recopa aràbiga de futbol:
** 1996
* Copa del Mar Mediterrani:
** 1947

## Referències

* ↑ «Morocco - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Morocco - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Matthias Jaissle

Matthias Jaissle (nascut el 5 d'abril de 1988 a Nürtingen) és un exfutbolista alemany que jugava com a defensa, i posteriorment entrenador de futbol.

## Referències

* ↑ «Matthias Jaissle». worldfootball.net. [Consulta: 22 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Matthias Jaissle Arxivat 2010-08-29 a Wayback Machine. a TSG-Hoffenheim.de (alemany)
# Duili

Duili és el nom dels següents personatges:
* Marc Duili I, tribú de la plebs el 471 aC.
* Ceso Duili, decemvir el 450 aC
* Gai Duili, tribú militar.
* Marc Duili II, tribú de la plebs el 357 aC
* Gai Duili, quinqueviri mensarii el 352 aC
* Ceso Duili, cònsol el 336 aC
* Gai Duili, cònsol el 260 aC i dictador el 231 aC
# Bhatnair

Bhatnair (o Bhatner) és una fortalesa de Rajasthan, al nord de Bikaner a la riba esquerra del riu Ghagar. La ciutat al costat porta actualment el nom de Hanumangarh. La seva població el 1901 era de quasi 2000 habitants.
A la Gaceta de Bikaner el capità Powlett parla de la fortalesa com a posició clau per les invasions des de l'Àsia central. Els forts de Bhatnair, Abor, Bhatinda i Sirsa estaven situades en els angles d'un territori quadrat de 80 x 80 km, al mig de la ruta de les invasions. Fou conquerida al començament del segle xi per Mahmud de Gazni (1001); segles després a finals del segle xiv pertanyia a un cap bhati de nom Dhul Chand, quan fou atacada per Tamerlà (1398) que hi hauria deixat un noble txagatai com a governador, possiblement després de casar-se amb la filla del cap bhati o bhatti; el governador fou expulsat pels bhattis de Marot i Phulra.
Generalment es considera que el seu nom derivava dels rajputs bhattis (anomenats només bhattis o bhatis quan van esdevenir musulmans) però també s'esmenta a un raja de nom Bharat.
Cunningham diu que Bhatnair fou conquerida el 1527 pel rajpur rathor Ketsi Khondalat de mans de Sada Chayal Rajput, que no diu a quin clan pertanyia. El 1549 Mirza Kamran, germà d'Humayun, va conquerir la fortalesa per assalt i Ketsi, amb 5000 rajpust, va morir; però després Kamran fou derrotat per Rao Jetsa de Bikaner; recuperat per Firuz Chayal (1554) Jetsa va enviar a recuperar-lo al seu fill Thakur Si, que el va ocupar novament en un assalt per sorpresa vers 1560. Bikaner hi va dominar uns vint anys fins que fou ocupada pel subadar d'Hisar.
No torna a aparèixer fins a l'any 1816 o 1817 del calendari samvat (vers 1759), quan fou conquerit per un cap bhatti de nom Hassan Muhammad, però la va perdre al cap de poc temps; el 1800 fou atacada per l'aventurer d'Haryana George Thomas, i va capitular després d'obrir forats a la muralla; va quedar en mans d'un cap bhatti aliat, de nom Zabita Khan, al qual pertanyia vers el 1804 quan fou assetjada per forces de Bikaner i després de cinc mesos fou conquerida el 1805 un dijous dia consagrat a Hanuman. Fou convertida en capçalera d'un tahsildar i al segle xix reanomenada Hanumangarh.

## Referències

* ↑ [[#CITEREFse l'ha identificat com la Bhatia conquerida el 1004, però això es dubtós|se l'ha identificat com la Bhatia conquerida el 1004, però això es dubtós]].
* ↑ Hooja, Rima. A History of Rajasthan (en anglès). Rupa and company, 2006, p. 371. ISBN 978-8129108906. «Bhatner was taken in 1391 by Timur from the Bhati Rajput King named Dulachand»

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.

## Vegeu també

* Hanumangarh
# Estació de trens de Goebelsmuhle

L'Estació de trens de Goebelsmuhle (en luxemburguès: Giewelsmillen; en francès: Gare de Goebelsmuhle, en alemany: Bahnhof Goebelsmühle) és una estació de tren que es troba a Goebelsmuhle, al nord-est de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país.

## Servei

Goebelsmuhle rep els serveis ferroviaris pels trens de Regional Express (RE) amb relació a la línia 10 CFL entre Luxemburg i Troisvierges, o Gouvy durant les hores punta. Intercity (IC) també realitza serveis entre Luxemburg i Liers (Bèlgica)

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 14 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Goebelsmuhle Arxivat 2014-12-21 a Wayback Machine.
* Gare Goebelsmuhle
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Michelau | | IC Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Kautenbach | Liers |
| Luxemburg | Michelau o Ettelbruck | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Kautenbach | Troisvierges o Gouvy |
# Ostasi Polentani

Ostasi Polentani és el nom dels següents personatges:
# Pacte de Khàrkiv del 2010

El tractat russo-ucraïnès de la Base Naval pel gas, àmpliament conegut com els Acords de Khàrkiv (rus: Харьковские соглашения) o també Pacte de Khàrkiv (ucraïnès: Харківський пакт) en els mitjans de comunicació russos i ucraïnesos, va ser un tractat signat entre Ucraïna i Rússia segons el qual el contracte d'arrendament de Rússia sobre les instal·lacions navals a Crimea s'estendria més enllà de 2017, durant 25 anys més (fins al 2042), amb una renovació opcional per 5 anys (fins al 2047) a canvi d'un contracte de diversos anys on s'oferien descomptes a Ucraïna pel gas natural rus. L'acord, signat el 21 d'abril de 2010 a Khàrkiv, Ucraïna, pel president d'Ucraïna Víktor Ianukóvitx i el president rus Dmitri Medvédev i ratificat pels Parlaments dels dos països el 27 d'abril de 2010, va despertar una gran controvèrsia a Ucraïna. El tractat era una continuació d'un tractat signat el 1997 entre les dues nacions. Poc després de la (disputada) adhesió de Crimea a la Federació Russa de març del 2014 el president rus, Vladímir Putin va presentar propostes sobre la denúncia del tractat.

## Referències

* ↑ «Ukraine wants Russia, EU to invest in its gas transportation system». RIA Novosti, 26-04-2010. Arxivat de l'original el 27 d'abril 2010. [Consulta: 11 juny 2010].
* ↑ «Большинство украинцев поддерживают Харьковские соглашения» (en rus). Segodnya.Ua, 02-06-2010. Arxivat de l'original el 5 juny 2010. [Consulta: 11 juny 2010].
* ↑ «Янукович коснулся истории» (en rus). Rossíiskaia Gazeta, 28-04-2010. Arxivat de l'original el 1 de maig 2010. [Consulta: 11 juny 2010].
* ↑ «Ukrainian sovereignty withstands Medvedev». Kyiv Post, 20-05-2010. [Consulta: 11 juny 2010].
* ↑ «"Харківський пакт" не гарантує, що з ЧФ РФ не буде проблем» (en ucraïnès). Ukraïnska Pravda, 14-05-2010. Arxivat de l'original el 19 de juny 2010. [Consulta: 11 juny 2010].
* ↑ The Great Power (mis)Management per Alexander Astrov, Editorial Ashgate, 2011, ISBN 1409424677 (page 82)
* ↑ Ukraine: Speaker Oleksandr Turchynov named interim president, BBC News (23 de febrer 2014) Ukraine protests timeline, BBC News (23 de febrer 2014)
* ↑ Putin submits proposals on denouncing some Russia-Ukraine agreements on Black Sea Fleet Arxivat 2014-10-24 a Wayback Machine., ITAR-TASS (29 de març 2014)

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Text de l'acord, Ukraïnska Pravda (22 d'abril del 2010)
# Norma Waterson

Norma Christine Waterson (Kingston upon Hull, East Riding of Yorkshire, 15 d'agost de 1939 – 30 de gener de 2022) va ser una música anglesa, coneguda per ser un dels membres originals del grup The Watersons, un dels millors grups de música tradicional anglesa. Altres membres del grup incloïen son germà Mike Waterson i sa germana Lal Waterson, i en posteriors encarnacions del grup el seu marit Martin Carthy. Formava part del grup Waterson:Carthy amb Martin Carthy i Eliza Carthy, i de Blue Murder. A més, va aparèixer en diverses gravacions col·lectives.
El seu debut en solitari va ser produït per John Chelew i editat per Hannibal Records el 1996, i va tenir una acollida favorable (incloent una nominació pel prestigiós Mercury Music Prize), apareixent-hi col·laboracions amb sa filla, Eliza Carthy, Martin Carthy i altres membres de The Watersons, així com Danny Thompson (Pentangle), Richard Thompson (Fairport Convention) i Roger Swallow (Albion Country Band). La seua continuació, Bright Shiny Morning, va sortir a la llum el 2001.
# Key Largo

Key Largo és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 12.971 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Key Largo tenia 11.886 habitants, 5.245 habitatges, i 3.288 famílies. La densitat de població era de 377,7 habitants/km².
Dels 5.245 habitatges en un 23,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 30,3% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.577 $ i la renda mediana per família de 50.755 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.588 $ mentre que les dones 25.468 $. La renda per capita de la població era de 25.441 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Key Largo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Key Largo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eugène Belgrand

Eugène Belgrand, nascut a Ervy-le-Châtel, Aube, el 1810 i mort a París el 8 d'abril de 1878, fou un enginyer francès, conegut per la seva participació en els treballs de renovació de París a la segona meitat del segle xix.

## Biografia

Politècnic, enginyer general dels Ponts i Calçades, escollit membre lliure de l'Acadèmia Francesa de les Ciències el 1871, Eugène Belgrand va participar en la renovació de París dirigida pel Baró Haussmann, entre 1852 i 1870, en companyia del seu confrare Jean-Charles Alphand i del jardiner Jean-Pierre Barillet-Deschamps.
Se li deuen les clavegueres de París, l'aqüeducte del Vanne, de les que l'obra més destacable marca la frontera entre els municipis d'Arcueil i de Cachan, l'aqueduc de la Dhuis, així com la reserva de Montsouris que n'emmagatzema les aigües.
Belgrand també ha fet obres en tant que historiador de París, retent així homenatge als seus predecessors de la capital com ara Salomon de Caus i als constructors de la Samaritaine del Pont-Neuf.

## Principals publicacions

* La Seine. Le Bassin parisien aux âges antéhistoriques (1869).
* Les Travaux souterrains de Paris (5 volumes, 1872-1887).
* Étude préliminaire sur le régime des eaux dans le bassin de la Seine (1873).
* Les Aqueducs romains (1875).

## Homenatges

El seu nom està inscrit a la torre Eiffel.

## Enllaços externs

* Nota biogràfica Arxivat 2011-08-06 a Wayback Machine.
* L'aqueduc de la Dhuis
# Estació de trens de Schifflange

L'Estació de trens de Schifflange (en luxemburguès: Gare Schëffleng; en francès: Gare de Schifflange, en alemany: Bahnhof Schifflingen) és l'estació de trens de la ciutat de Schifflange al sud-oest de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 60 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb les Terres Roges al sud del país.

## Servei

Schifflange rep els serveis ferroviaris pels trens de Transport express régional (TER) amb relación a la Línia 80 CFL i Regionalbahn (RB) i Regional Express (RE) amb relació a la línia 60 CFL entre Ciutat de Luxemburg - Rodange -Athus.

## Referències

* ↑ «Horaris L60» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 24 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Schifflange Arxivat 2014-12-21 a Wayback Machine.
* Gare Schifflange
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Noertzange | RE Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60 CFL | Esch-sur-Alzette | Rodange |
| Luxemburg | Noertzange | RB Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60 CFL | Esch-sur-Alzette | Rodange |
| Luxemburg | Noertzange | RB Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60 CFL | Esch-sur-Alzette | Rodange |
| Luxemburg | Bettembourg | RB Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 60 CFL | Esch-sur-Alzette | Athus |
| Thionville | Hettange-Grande | TER Chemins de Fer Luxembourgeois Línia 80 CFL | Esch-sur-Alzette | Longwy |