OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barruelo del Valle

Barruelo del Valle és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó. Limita amb Castromonte i el segregat de Monte de San Lorenzo de Torrelobatón al nord, Torrecilla de la Torre a l'est, Torrelobatón i Villasexmir al sud, i Adalia i San Cebrián de Mazote a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 78 | 75 | 74 | 76 | 76 | 75 | 73 | 71 | 72 | 67 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Alejandro García Descalzo | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Mario de Fuentes Francos | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
El resultat de les eleccions municipals de 2007
| Votacions | Núm de vots | Percentatge |
| PP | 32 | 59,3 |
| PSOE | 8 | 14,8 |
| En blanc | 12 | 22,2 |
| Nuls | 2 | 3,7 |

## Referències

* ↑ Foro-Ciudad.com
# Barbara Slate

* No s'ha de confondre amb Barbara Slade.
Barbara Slate (Saint Louis, Missouri, 9 de maig de 1947) és una artista, dibuixant, novel·lista gràfica, creadora de còmics i escriptora estatunidenca. És una de les poques artistes que ha creat, escrit i dibuixat còmics tan per a DC com per Marvel Comics. El seu llibre You Can Do a Graphic Novel va ser publicat per primera vegada el 2010 per Alpha Books (Penguin/Putnam). El 1986 Barbara va crear Angel Love per a DC Comics, una sèrie de temes per a adults per a adolescents. En una anàlisi d'una exposició, The New York Times va descriure el seu estil com a "emfàticament del nostre temps amb la seva narrativa de passió, violència armada i assertivitat femenina."

## Referències

* ↑ "Industry Trailblazer Aptly Chosen as ‘Wildcat Comic Con' Keynoter", Pennsylvania College of Technology,PCToday, February 28, 2014: https://pctoday.pct.edu/industry-trailblazer-aptly-chosen-as-wildcat-comic-con-keynoter/ (anglès)
* ↑ ISBN 9781592579556
* ↑ Braff, Phyllis. "Interpreting That Deepest of Emotions, Love."The New York Times, March 10, 1996, p. LI24. (anglès)

## Enllaços externs

* Barbara Slate - Lloc web oficial
# Estació de Kiruna

L'estació de Kiruna és una estació d'antena de ràdio ESTRACK per a les comunicacions amb naus espacials operada per la Swedish Space Corporation. Està situada a 38 km de l'est de Kiruna, Suècia. La zona conté una antena de 15 metres i una altra de 13, cadascuna amb recepció en bandes S i X i transmissió en banda S. També conté una antena de GPS-Tracking and Data Facility (TDF).
S'utilitza principalment per a les missions ERS-2, Envisat, i ASTRO-F.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'ESA a ESTRACK, incloent enllaços a totes les estacions
* ESA/ESTRACK Pàgina de l'Estació de Kiruna
Agència Espacial Europea :
# Erika Eiffel

Erika "Aya" Eiffel (nascuda Erika LaBrie), és una dona nord-americana que es va "casar" amb la torre Eiffel en un matrimoni "objectosexual" fet el 2007. Va conèixer la torre el 2004 i va sentir-hi una atracció immediata. És la fundadora d'OS Internationale, una organització que defensa les relacions amb objectes inanimats (objectofília). Ha estat presentada com a portaveu i defensora d'aquest tipus de sexualitat a una gran varietat de publicacions, ràdios i programes televisius. A més a més, va formar part de l'exèrcit nord-americà i va ser campiona de tir amb arc.

## Referències

* ↑ "Woman Proves Love for Eiffel Tower With Commitment Ceremony" a ACB News (anglès)
* ↑ "Woman with objects fetish marries Eiffel Tower" a "telegraph.co.uk/" (anglès)
* ↑ Objectum-Sexuality Internationale (anglès)
* ↑ "Inanimate attachment: Love objects". "The Globe and Mail" (anglès)
# Eugen Kapp

Eugen Kapp (Astracan, 26 de maig de 1908 - Tallinn, 29 d'octubre de 1996) fou un compositor estonià.
Eugen Kapp era fill del compositor i director d'orquestra Artur Kapp (1878-1952). El seu avi va ser el pedagog estonià Joosep Kapp (1833-1894). Eugen va estudiar piano de 1922 a 1926 en el Conservatori de Tallin i, el 1931 es va graduar de composició amb el seu pare el qual era professor d'aquell Conservatori. De 1935 a 1941 Eugen fou professor de teoria musical al Conservatori.
Abans que Estònia fos ocupada pels nazis (1941-1944) Eugen havia fugit vers la Unió Soviètica. Durant la Segona Guerra Mundial va treballar a la URSS per grups d'artistes de la República Socialista Soviètica d'Estònia. El 1944 va tornar a Estònia i va treballar en el Conservatori Estatal de Tallin, a partir de 1947 amb el títol de professor. De 1952 a 1964 va ser rector del Conservatori. De 1944 a 1966 va ser president de la Unió de Compositors de l'RSS d'Estònia (Estònia Eesti NSV Liit Heliloojate).
Al mateix Kapp va fer una carrera dins del Partit Comunista d'Estònia (ERP). De 1951 a 1961, Kapp fou membre d'EKP, 1947-1955 adjunt del Soviet Suprem de l'RSS d'Estònia i 1954-1962 Membre del Soviet Suprem de l'URSS.
El 1971, el municipi de Suure-Jaani va obrir un museu dedicat a la vida i obra de la família de músics Kapp.

## Treball

Eugen Kapp és més conegut per les seves òperes. Va rebre el Premi Stalin el 1946 per la seva primera òpera Tasuleegid, el 1950 per l'òpera Vabaduse laulik i el 1952 pel ballet Kalevipoeg. A més, Kapp va ser guardonat amb el Premi Estatal de l'RSS d'Estònia el 1948, 1950 i 1977. El 1956 va rebre el títol d'Artista del Poble de l'URSS i el 1978 el títol d'Heroi del Treball Socialista.
Les obres de Kapp sovint prenen formes de música folklòrica estoniana. Sovint contenen melodies senzilles, un ritme clar i un estil agradable.

## Obres (selecció)

* Tasuja (poema simfònic, 1931)
* Tasuleegid (òpera, 1945)
* Kalevipoeg (ballet, 1948)
* Vabaduse laulik (òpera, 1950)
* Kullaketrajad (ballet, 1956)
* Talvemuinasjutt (òpera infantil, 1959)
* Tabamatu (òpera, 1961)
* Assol (opereta, 1965)
* Rukkilillesuvi (musical juvenil, 1975)
* Rembrandt (òpera, 1975)
* Ernst Thälmann (oratori, 1977)
* Kristallkingake (conte de fades musical, 1980)
* Enneolematu (òpera infantil, 1983)
A més, Kapp va escriure tres simfonies (1942, 1954, 1964), sis suites orquestrals, vuit cantates, així com un concert per a piano (1969) i un concert per a flauta (1976).

## Conseqüències

Nombrosos compositors estonians coneguts han estudiat amb Eugen Kapp, incloent Eino Tamberg, Hillar Kareva, Olav Ehala, Gennadi Taniel i Heino Lemmik. El 1971, es va obrir un museu dedicat a la família de músics Kapp a Suure-Jaani.

## Referències

* ↑ Eesti Elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000 (= Eesti Entsüklopeedia 14) ISBN 9985-70-064-3, S. 139

## Bibliografia

* Harri Kõrvits: Eugen Kapp. Tallinn 1964

## Enllaços externs

* https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=13507360X/ Biblioteca nacional d'Alemanya
# Estana

Estana és una entitat de població del municipi cerdà de Montellà i Martinet i de l'entitat municipal descentralitzada de Víllec i Estana. El 2019 tenia 18 habitants.
Junt amb Víllec va formar un municipi fins a la seva incorporació a Montellà i Martinet el 1970. Actualment Víllec, Estana i Béixec formen una entitat municipal descentralitzada dins el municipi de Montellà i Martinet, i compten amb un alcalde pedani, un càrrec que actualment ostenta Joan Garreta Ponsà.

## Llocs d'interès

* Església de Sant Climent d'Estana
* Cal Sión -Família Sión
* Cal Basté - Família Basté
* Cal Guerra - Família Gispert Munt

## Referències

* ↑ «Estana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «251399 Montellà i Martinet». Idescat. [Consulta: 26 agost 2020].
# Bedreddin Mahmud Bey

Bedreddin Mahmud Bey (Badr al-Din Mahmud Beg) fou emir o beg (bey) de la dinastia dels Karaman-oğhlu o Karamanoğulları, sovint anomenada també karamànida o dels karamànides. Era fill de Karaman Beg.
Va rebre territoris al Iç-Il del sultà mameluc Baibars el 1277 i deu anys després va reconèixer la sobirania del seu germà Güneri Bey. El 1288 es va sotmetre al seljúcida Giyath al-Din Masud II. El 1295, el rei Enric II de Xipre va desembarcar les seves tropes a Alaiyya (Alanya) però fou atacat per Mahmud Beg que el va obligar a reembarcar.
A la mort del seu germà Güneri Bey el 1300, va agafar la direcció de la família. El seu regnat està mol pobrament documentat, però quan el soldà seljúcida Masud II va morir el 1308, va veure la seva oportunitat de capturar Konya, la capital dels seljúcides del Soldanat de Rum. Segons Neshri el 1307/1308 els karamànides i el poderós beg turcman Aldum (desconegut) van derrotar i matar el cap mongol Kazandjuk en un dels congosts de les muntanyes del Taure i va deixar dos fills Yashki Beg i Sulayman i el primer va "portar el mateix títol que el seu pare a Ermenek", el que voldria dir que va tenir capital en aquesta ciutat.
Yashki Beg és anomenat Yashki Khan en altres fonts (modern Yahşı Han o Yahşı Bey o Yahşı Han Bey o Beg) i totes coincideixen en fer-ne el successor de Mahmud vers el 1308. Mahmud va deixar altres fills: Badr al-Din Ibrahim (que encara vivia el 1340), Khalil, Pasha Musa (mort el 1345) i probablement un altre de nom Yusuf que fou origen de la branca d'amirs karàmanides d'Alanya.

## Referències

* ↑ Prof. Yaşar Yüce-Prof. Ali Sevim: Türkiye tarihi Cilt I, AKDTYKTTK Yayınları, İstanbul, 1991 p 243-244
* ↑ «Karaman governor's page» (en turc). Arxivat de l'original el 2012-11-22. [Consulta: 16 desembre 2022].

## Bibliografia

* Claude Cahen, Pre-Ottoman Turkey: a general survey of the material and spiritual culture and history c. 1071-1330, traducció de J. Jones-Williams (Nova York: Taplinger, 1968), 281-2.
Beilicats d'Anatòlia :
# Eugène Vinaver

Eugène Vinaver (en rus, Евгений Максимович Винавер, Yevgeniĭ Maksimovich Vinaver; Sant Petersburg, 18 de juny de 1899 – Canterbury, 21 de juliol de 1979) fou un estudiós de la literatura, britànic d'origen rus; és conegut per les seves recerques en literatura artúrica i per l'edició de les obres de Thomas Malory; també com a expert en Racine i Flaubert.

## Vida i obra

Vinaver fou fill del jurista i polític jueu rus Maxim Winawer (1863-1926); el 1919 la família s'establí a França, on Vinaver va estudiar a l'École pratique des Hautes Études amb Joseph Bédier. Es va doctorar amb les dues tesis Le Roman de Tristan et Iseut dans l'œuvre de Thomas Malory i Études sur le "Tristan" en prose. Les sources, les manuscrits, bibliographie critique (publicades a Paris el 1925). Vinaver es va traslladar després a Anglaterra, on fou alumne a Oxford de Mildred Pope. A partir de 1933 fou professor de llengua i literatura franceses a la Universitat de Manchester, on restà fins a la seva jubilació. Després de jubilat, continuà publicant i fent cursos i conferències per Estats Units, Canadà i el Regne Unit.
El 1947 va publicar una nova edició de l'obra de Malory, però no basada en l'imprès de Caxton de 1485 (l'únic que es coneixia fins aleshores) sinó en un manuscrit del XV, desobert el 1934. Encara en publicà una segona edició el 1967, amb nous comentaris.
El 1928 va fundar una societat artúrica a Oxford, però no va ser fins a 1948, amb Jean Frappier i Roger Sherman Loomis (1887–1966), que van fundar la Société Internationale Arthurienne. El 1961 va ser nomenat membre estranger de la Reial Acadèmia de Llengua i Literatura franceses a Bèlgica. Fou membre corresponent de la British Academy i de la Medieval Academy of America. Va ser nomenat doctor honoris causa per cinc universitats.

## Obres publicades

* Malory, Oxford 1929, Reprint 1992
* Racine. Principes de la tragédie en marge de la poétique d'Aristote, texte établi et commenté, Manchester 1944, Manchester/Paris 1978
* (editor) The Works of Sir Thomas Malory, 3 vol., Oxford 1947, 2a ed. 1967, 3a ed. 1990
* Racine et la poésie tragique, París, 1951
* (editor) The Tale of the death of King Arthur, by Sir Thomas Malory, Oxford 1955
* Form and Meaning in Medieval Romance, 1966
* À la recherche d'une poétique médiévale, 1970 (premi Broquette-Gonin (littérature) 1971)
* The Rise of Romance, 1971
* Entretiens sur Racine, Paris 1984

## Referències

* ↑ http://www.academie-francaise.fr/eugene-vinaver

## Enllaços externs

* Nota necrològica French Studies, Volume XXXIII, Issue 4, 1 October 1979, p. 501–502
* Oxford Dictionary of National Biography
* Biografia a la pàgina de l'Acadèmia Belga (en francès)
# Eugène de Planard

François-Antoine-Eugène de Planard (Millau, 4 de febrer de 1783 - París, 13 de novembre de 1853) fou un dramaturg francès.
Va col·laborar amb Anton Orlowski, Daniel Auber, Ferdinand Hérold (Le Pré-aux-clercs, 1832), Adolphe Adam (Le Farfadet, 1852), Nicolas-Charles Bochsa, Michele Enrico Carafa, Jacques-Fromental Halévy (L'Éclair, 1835), George Onslow i Ambroise Thomas (Le Caïd, 1849; Le Carnaval de Venise, 1852).
També va ser secretari de la legislació del Consell d'Estat.
La seva filla Eugenie (1818-1874) es va casar amb el dramaturg i llibretista Adolphe de Leuven (1802-1884).
# Bec de coral d'aiguamoll

El bec de coral d'aiguamoll (Estrilda paludicola) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones d'herba humida a Nigèria, el Gabon, República del Congo, centre, nord i nord-est d'Angola, República Centreafricana, sud-oest i nord-est de la República Democràtica del Congo, Sudan del Sud, sud d'Etiòpia, Uganda, Ruanda, Burundi i oest de Kenya cap al sud fins Zàmbia i nord-oest i sud de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Bec de coral d'aiguamoll». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Gens Octàvia

La Gens Octàvia (en llatí Octavia gens) va ser un destacada família romana d'origen plebeu, famosa perquè l'emperador August en formava part.
No es menciona fins a l'any 230 aC quan Gneu Octavi Ruf va ser qüestor. Aquest Gneu Octavi va deixar dos fills, Gneu i Gai. Gneu va ser senador i els seus descendents van ocupar moltes magistratures superiors. Un fill seu va ser cònsol l'any 165 aC. Els descendents de Gai, dels quals va néixer August, no van tenir mai cap càrrec important i van ser durant molts anys només equites, cavallers. El primer que va arribar a senador va ser el pare d'August. Els Octavii eren originaris de la ciutat de Velitrae, al país dels volscs, on hi havia un carrer a la part més cèntrica de la ciutat i un altar al mateix carrer que portaven el nom d'Octavi. El nomen Octavi també apareix a diverser ciutats llatines.
Cap al final de la República, moltes famílies nobles romanes van voler tenir avantpassats il·lustres i es deien descendents de déus o d'antics personatges de la història de Roma. Suetoni diu que els membres d'aquesta gens van rebre la ciutadania romana de mans de Tarquini Prisc, el cinquè rei de Roma, i que el seu successor, Servi Tul·li, els va inscriure a la classe dels patricis. després van convertir-se en plebeus, però molt de temps després, Juli Cèsar els va tornar al rang dels patricis.
El nom d' Octavi es va difondre ràpidament per tot el Latium, i apareix ja en un primer moment de la història romana, quan Octavi Mamili va casar la seva filla amb Tarquini el Superb. El nom de la gens deriva del praenomen octavus, (el que fa vuit), igual que de quintus, sextus i septimus van sorgir la gens Quíntia, la gens Sèxtia i la gens Septímia.
Hi va haver nombrosos Octavii que no eren descendents de Gneu Octavi Ruf i que apareixen amb els cognoms Balb, Lígur, Marsus, i Nasó.
Alguns embres destacats de la família van ser:
* Gneu Octavi Ruf, qüestor el 230 aC.
* Gneu Octavi, pretor el 205 aC.
* Gneu Octavi, cònsol el 165 aC.
* Gneu Octavi, cònsol el 128 aC.
* Marc Octavi, tribú de la plebs el 133 aC.
* Gneu Octavi, cònsol el 87 aC.
* Marc Octavi, tribú de la plebs
* Luci Octavi, cònsol el 75 aC.
* Gneu Octavi, cònsol el 76 aC.
* Marc Octavi, edil curul el 50 aC i cap pompeià
* Gai Octavi, cavaller roma, rebesavi de l'emperador August.
* Gai Octavi, tribú militar a la Segona Guerra Púnica
* Gai Octavi, avi d'August
* Gai Octavi, pare d'August, pretor el 61 aC
* Octàvia Major, germanastre d'August
* Octàvia Menor, germana d'August
* Gai Octavi (nom de naixement) o Gai Juli Cèsar Octavià (nom d'adopció) de l'emperador August
* Gneu Octavi Ruf, qüestor el 107 aC.
* Luci Octavi, militar romà
* Publi Octavi, filòsof epicuri romà
* Octavi Grecí, general romà.
* Servi Octavi Laenes Pontià, cònsol el 131.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 5-6.
# Rick Barry

Richard Francis Dennis Barry III "Rick Barry" (Elizabeth, Nova Jersey, 28 de març de 1944), és un exjugador de bàsquet estatunidenc, que va destacar en la dècada dels 70. Fou nominat un dels 50 millors jugadors de la història de l'NBA elaborada l'any 1996.
Va jugar com a professional tant en l'NBA com en l'ABA, i és l'únic jugador de la història que ha liderat en una temporada la classificació de màxims anotadors en ambdues lligues, així com en la Lliga Universitària NCAA.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Barry va jugar amb la samarreta dels Hurricanes de la Universitat de Miami entre els anys 1963 i 1965. En la seva última temporada com universitari, va aconseguir unes sorprenents estadístiques de 37,4 punts i 18,3 rebots, assolint ser el màxim anotador nacional. La seva samarreta és una de les dues úniques que ha retirat el seu college.

### Professional

Va ser triat en la quarta posició de la primera ronda del draft pels San Francisco Warriors. en el seu primer any com professional va ser triat Rookie de l'any al fer una mitjana de 25,7 punts i 10,6 rebots per partit. en el seu segon any va ser triat millor jugador de l'All-Star Game, i en aquesta mateixa temporada va ajudar al seu equip a arribar a les finals de l'NBA on van perdre contra els Philadelphia 76ers. Després d'aquestes dues fructíferes temporades, i al no arribar a un acord econòmic amb els propietaris de l'equip, Barry va decidir fer les maletes i anar-se'n a la lliga rival, l'ABA, on els Oakland Oaks li van oferir un contracte més ampli.
En el seu únic any en aquest equip va aconseguir, promitjant més de 30 punts per partit, el títol de campió de l'ABA, però la seva fama de fatxenda, amb declaracions més que polèmiques, va fer que el traspassessin als Washington Caps i d'aquí als New York Nets. Després de quatre anys en la lliga de la pilota tricolor, va decidir tornar a l'NBA al seu equip original, ja sota la denominació de Golden State, amb els quals va conquistar, en 1975, el seu únic títol de l'NBA en una màgica temporada en la qual va acabar com a líder en la classificació de tirs lliures i robatoris de pilota. Va ser nomenat, a més, MVP de les finals.
En 1979 va ser traspassat als Houston Rockets a canvi de John Lucas, i allà discorrerien els seus dos últims anys com a professional.

## Equips

* San Francisco Warriors 1965-1966
* Oakland Oaks (ABA), 1968
* Washington Caps (ABA), 1969
* New York Nets (ABA), 1970-1971
* Golden State Warriors 1972-1977
* Houston Rockets 1978-1979

## Premis

* Rookie de l'any el 1966
* Líder d'anotació de l'NBA el 1967, amb 35,6 punts per partit.
* Líder d'anotació de l'ABA el 1969, amb 34,0 punts per partit.
* Millor percentatge de tirs lliures en l'NBA en 6 ocasions, i altres 3 en l'ABA
* 8 vegades All Star (MVP el 1967)
* Triat en el millor quintet de l'NBA en 5 ocasions
* Nomenat un dels 50 millors jugadors de la història el 1996
* Membre del Basketball Hall of Fame des de 1987
# Capsigrany bru

El capsigrany bru (Lanius cristatus) és una espècie d'ocell de la família dels lànids (Laniidae) que habita boscos clars, matolls, sabanes i terres de conreu del centre i est de Sibèria fins a Kamtxatka i Sakhalín, Mongòlia i zones properes de la Xina, Corea i Japó. Les poblacions septentrionals arriben en hivern fins a Indonèsia i Filipines.
Des del 31 de desembre de 2014 i durant més de 100 dies se'n va observar un exemplar a Deltebre, Baix Ebre, constituint una raresa detectada per primer cop a la península Ibèrica. L'última observació es va registrar el 17 d'abril de 2015.

## Referències

* ↑ Fitxa del capsigrany bru a Birdguides Arxivat 2012-11-07 a Wayback Machine. Rev. 13/01/2013 (anglès)
* ↑ «The Brown Shrike (Lanius cristatus) at Deltebre, Tarragona. 1st for Spain» (en anglès). Rare Birds in Spain (Ricard Gutiérrez). [Consulta: 14 febrer 2015].
# Zhao Wei

Zhao Wei (en xinès tradicional: 趙薇; en xinès simplificat: 赵薇; en pinyin: Zhào Wēi; Wuhu, Anhui, 12 de març de 1976) és un actriu, directora de cinema i cantant xinesa.

## Referències

* ↑ Planas Penadés, Ricard,. Historia del cine chino. Primera edició: febrer 2019. ISBN 978-84-17418-45-8.
* ↑ Chinese actress Zhao Wei holding the best actress award poses at the 34rd Hong Kong Film Awards in Hong Kong on april 19, 2015 AFP
# Puntí

Puntí és el nom dels següents personatges:
* Adrià Puntí (Salt, 1963), músic i cantant català
* Eudald Puntí i Gorchs (Sant Feliu de Torelló, 1820 — Barcelona, 1888, ebenista establert a Barcelona
* Joan Puntí i Collell (Manlleu, 1886 — Barcelona, 1962), eclesiàstic i escriptor
* Jordi Puntí i Garriga (Manlleu, 1967), escriptor, articulista i traductor català
* Pere Puntí i Terra (l'Esperança, Gurb, 1880 - Vic, 1962), escultor, tallista i dibuixant català
* Salvador Puntí i Puntí (Vic, 1909 – 1970) escultor i dibuixant català
# Nermin Zolotić

Nermin Zolotić (nascut el 7 de juliol de 1993) és un futbolista bosnià que actualment juga al Casa Pia a la Liga Portugal 2 com a migcampista defensiu.

## Carrera de club

Zolotić va passar quatre temporades amb el Željezničar a la Premier League de Bòsnia abans d'unir-se al Gent el 2014. Va debutar a la Pro League belga el 26 de juliol de 2014 contra el Cercle Brugge.
Es va incorporar a l'equip croat Istra 1961 en cessió l'agost de 2015.
Després de la cessió a l'Istra 1961, va ser cedit a Željezničar per a la resta de la temporada 2015-2016.

## Palmarès
### Club
#### Željezničar

* Lliga de Bòsnia: 2009–10, 2011–12, 2012–13
* Copa de Bòsnia: 2011–12

#### Gent

* Lliga belga: 2014–15

## Referències

* ↑ «Zolotic signs for Gent» (en bosnian). Arxivat de l'original el 2016-02-02.
* ↑ «Cercle Brugge vs. Gent - 26 juliol 2014 - Soccerway». soccerway.com. [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ «Zolotic loaned to Istra 1961» (en bosnian).
* ↑ «Zolotic comes back to Zeljeznicar» (en bosnian).
# Nizam al-Din Ahmad ibn Muhammad Mukim al-Harawi

Nizam al-Din Ahmad ibn Muhammad Mukim al-Harawi (? - 1594) fou un historiador persa. Fou l'autor de la Tabakat-i Akbarshahi. La seva obra, basada en 27 fonts que ell mateix esmenta, és considerada cabdal per la història de l'Índia, des de les campanyes de Sebüktigin del 977 a 997 fins al 37è any del regnat d'Akbar (1593). Tabakat-i Akbarshahi fou la primera història general de l'Índia i està dividida en diverses partes (gaznèvides, sultans de Delhi, sobirans del Dècan amb les dinasties bahmànides, nizamshàhides, adilshàhides i kutubxàhides, sobirans de Gujarat, sobirans de Malwa, sobirans de Bengala, xàrquides de Jaunpur, sobirans de Caixmir, història del Sind i història de Multan.

## Bibliografia

* John Dowson i H. M. Elliot, Tabakat-I-Akbari of Nizam-Ud-Din Ahmad Bakhshi, 2006