OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluís Maria Vidal i Planella

Lluís Maria Vidal i Planella, conegut com a Vidal I, (Barcelona, 12 de juliol de 1943) fou un futbolista català de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Es formà als Salesians de Mataró i al Centre Parroquial de Sarrià, des d'on passà a l'equip d'Aficionats del FC Barcelona. Amb el Barcelona Aficionats destacà per la seva gran capacitat golejadora. Abans d'acabar la temporada amb l'equip d'Aficionats, ingressà al CD Comtal. El 1963 passà al primer equip del FC Barcelona, on romangué durant cinc temporades, i malgrat no fou mai titular indiscutible, jugà 31 partits de lliga, on marcà 12 gols, guanyant una Copa de Fires i una Copa d'Espanya. L'any 1968 fitxà pel CE Sabadell, on jugà quatre temporades a bon nivell, amb 61 partits de lliga jugats i 9 gols marcats. Acabà la seva trajectòria a la UE Sant Andreu a Segona Divisió.
Fou internacional amb la selecció espanyola d'aficionats, amb la qual disputà els Jocs del Mediterrani. El dia 8 de desembre de 1966 es va fer un partit benèfic entre la selecció catalana de futbol i una selecció d'estrangers, amb resultat final d'empat a 3 gols, on Vidal marcà dos gols.
Fou president de l'Agrupació Barça Jugadors entre 1989 i 1990.
El seu germà Antoni Vidal i Planella també fou futbolista professional.

## Palmarès

* Copa de Fires:
** 1965-66
* Copa espanyola:
** 1967-68

## Referències

* 1 2 «Un as en embrión». Mundo Deportivo, 11-02-1963. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 4 «Luis Vidal, único jugador catalán en la selección de Aficionados». Mundo Deportivo, 05-04-1963. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El resto de la plantilla». Mundo Deportivo, 17-12-1967. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Perfil». Agrupació Barça Jugadors. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Éxito rotundo del festival deportivo». Mundo Deportivo, 09-12-1966. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Todos los presidentes». Mundo Deportivo, 27-03-2009. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Sant Bartomeu d’Almisdrà

Sant Bartomeu d'Almisdrà (en castellà i oficialment, San Bartolomé) és una pedania del municipi valencià d'Oriola, a la comarca del Baix Segura. Compta amb més de 3000 habitants en tot el seu territori.

## Referències

* ↑ «Sant Bartomeu d’Almisdrà | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 juliol 2021].
# L'home llop

L'home llop (títol original en anglès, The Wolfman), és una pel·lícula estatunidenca de Joe Johnston de 2010, estrenada el 10 de febrer del mateix any tot i que es va posposar diverses vegades des de la data inicial de l'estrena (12 de novembre de 2008). La pel·lícula és una seqüela del clàssic de terror de 1941 The Wolf Man. L'any 2011 va rebre l'Oscar al millor maquillatge. Està doblada al català.

## Argument

La pel·lícula aprofundeix en els orígens del mite. Lawrence Talbot, un noble adinerat, que retorna a la propietat de la família després de rebre la notícia que el seu germà ha desaparegut, començarà a buscar el seu germà amb l'ajuda del seu pare, una cerca en la que descobrirà la seva ànsia per la sang.

## Repartiment

* Benicio del Toro: Lawrence Talbot/l'home llop
* Anthony Hopkins: Sir John Talbot, pare de Lawrence
* Emily Blunt: Gwen Conliffe, de qui Lawrence està enamorat
* Hugo Weaving: Inspector Francis Aberline
* Geraldine Chaplin: Maleva, la dona gitana
* Art Malik: Singh
* Antony Sher: Dr. Hoenneger
* David Schofield: agent Nye
* David Sterne: Kirk
* Simon Merrells: Ben Talbot, germà de Lawrence
* Cristina Contes: Solona Talbot, mare de Lawrence i Ben
* Michael Cronin: Dr. Lloyd
* Nicholas Day: Coronel Montford
* Clive Russell: MacQueen

## Rebuda

* "Un entregat Benicio del Toro (...) un conjunt que subratlla la condició del licantrop com a mite tragicoromàntic, sense distància irònica ni intoxicacions tonals. (...) un melodrama lúgubre"
* Gens ni mica de diversió. I gens de por, la qual cosa és més imperdonable (...) 'The Wolfman' mossega, però no en el sentit que intenten els seus creadors (...) Puntuació: ★½ (sobre 4)"

## Referències

* ↑ Fitxa descriptiva de The Wolfman a IMDb (anglès)
* ↑ «Another delay for "The Wolfman"» (en anglès). , 01-09-2009 [Consulta: 15 octubre 2009]. Arxivat 2009-08-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-08-03. [Consulta: 15 setembre 2009].
* ↑ Benicio del Toro es 'El hombre lobo' Tràiler i breu informació a ElMundo (castellà)
* ↑ Títol català
* ↑ «The Wolfman» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Costa, Jordi (en castellà) El País.
* ↑ Travers, Peter «Còpia arxivada» (en anglès). Rolling Stone. Arxivat de l'original el 2010-03-23 [Consulta: 1r febrer 2016].

## Enllaços externs

* L'home llop - Lloc web oficial
# Universitat de Göteborg

La Universitat de Göteborg (oficialment i en suec: Göteborgs universitet) és una universitat de la segona ciutat més gran de Suècia, Göteborg. Fundada el 1891, la universitat és la tercera més antiga de les actuals universitats sueques i compta amb 37.000 estudiants i 6.000 treballadors, sent una de les universitats més grans dels països nòrdics. La Universitat de Göteborg es troba ben posicionada en els rànquings nacionals i globals i normalment se situa entre les millors del món en ciències de la vida i medicina.

### Rectors

* 1891 Axel Kock
* 1891–1893 Hjalmar Edgren
* 1893–1899 Johannes Paulson
* 1899–1909 Johan Vising
* 1909–1914 Ludvig Stavenow
* 1914–1931 Otto Sylwan
* 1931–1936 Bernhard Karlgren
* 1936–1951 Curt Weibull
* 1951–1966 Hjalmar Frisk
* 1966–1972 Bo Eric Ingelmark
* 1972–1982 Georg Lundgren
* 1982–1986 Kjell Härnqvist
* 1986–1992 Jan S. Nilsson
* 1992–1997 Jan Ling
* 1997–2003 Bo Samuelsson
* 2003–2006 Gunnar Svedberg
* 2006–2017 Pam Fredman
* 2017– Eva Wiberg

## Referències

* ↑ O'Yeah, Zac. «Gothenburg: A City Built on Rock 'n' Roll». natgeotraveller.in. National Geographic Traveller India, 08-03-2019. Arxivat de l'original el 13 March 2019. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ facts and figures University of Gothenburg
* ↑ «ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects 2018 – Clinical Medicine – Shanghai Ranking – 2018». Shanghairanking.com. Arxivat de l'original el 16 May 2021. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ «ShanghaiRanking's Global Ranking of Academic Subjects 2018 – Biological Sciences – Shanghai Ranking – 2018». Shanghairanking.com. Arxivat de l'original el 4 July 2019. [Consulta: 14 juny 2018].
# Reseda alba

Reseda alba és una espècie de planta de la família de les resedàcies. Floreix des de final de l'hivern i durant la primavera.

## Descripció

És una herba anual o biennal, rarament perenne, multicaule. Les tiges arriben als 130 cm, més o manco erectes, simples o poc ramificades a la part superior, glabres. Les fulles basals en roseta, pinnatisectes, senceres, de marge pla o ondulat; fulles mitjanes i superiors alternes, progressivament més curtes i amb segments en menor número i més estrets. La inflorescència racemosa, molt densa amb moltes flors blanques. Cada flor té cinc o sis pètals, cadascun dels quals es divideix en tres lòbuls llargs i estrets, per la qual cosa els raïms semblen volants. El fruit és una càpsula gairebé rectangular de quatre angles de fins a 1,4 centímetres de longitud.
Per diferenciar-la de les altres espècies del mateix gènere és important fixar-se en els pètals superior i en la forma de la càpsula, per la qual cosa serà convenient comptar amb plantes en flor i amb càpsules madures.

## Distribució

És originària de la regió mediterrània, cultivada o naturalitzada en el centre i nord d'Europa, Amèrica del Nord, Sud-àfrica i l'Índia. És molt freqüent als camps abandonats i marges de camins.

## Noms comuns

Capironat, carapuxa, enturió (Menorca).

## Referències

* ↑ «Reseda alba L. in GBIF Secretariat (2021). GBIF Backbone Taxonomy. Checklist dataset https://doi.org/10.15468/39omei accessed via GBIF.org on 2022-03-15.» (en castellà).
* 1 2 3 «Reseda alba». Real Jardín Botánico: Flora Ibérica. [Consulta: 22 juny 2011].
* ↑ «Herbari Virtual del Mediterrani Occidental». [Consulta: 15 març 2022].
# Tèssal de Tral·les

Tèssal de Tral·les (en grec Θεσσαλός Thessalós) (?, Tral·les - 79, Tral·les) va ser un metge grec de la regió de Cària, que s'establí a la ciutat de Roma a l'època de l'emperador Neró. Va ser seguidor de l'escola metòdica de Temisó de Laodicea.
Una carta d'ell, segurament apòcrifa, conservada en un tractat d'astrologia i que dona trets biogràfics, diu que Tèssal era un excel·lent astròleg i que coneixia molt bé l'aplicació de les herbes a les malalties. En aquest text, Tèssal practicava la medicina a Alexandria utilitzant els coneixements que donava el llibre Nequepso-Petosiris, una obra que parlava de les vint-i-quatre maneres de tractar el cos humà i curar totes les malalties seguint els signes del zodíac i tractant-los amb pedres i plantes. Va intentar seguir els consells del llibre però no se'n va sortir, i es va convertir en la riota dels altres metges. Va marxar d'Alexandria i va recórrer Egipte, amb la intenció de suïcidar-se si no trobava un bon mètode de curació. Diu el text que la seva ànima li anava dient que aviat tindria un contacte amb els déus, i demanava constantment una visió o una inspiració per portar a terme els seus projectes. Va arribar a Tebes on va trobar un sacerdot egipci que li va proposar conversar amb un mort, o si volia amb la mateixa divinitat. Tèssal va triar parlar amb Asclepi, i després de dejunar tres dies, el sacerdot el va tancar en una habitació subterrània i el va fer seure davant d'un tron on havia d'aparèixer Asclepi. Per fi va aparèixer el déu, i Tèssal li va preguntar perquè no havia tingut èxit amb les fórmules que donava el llibre de Petosiris. Asclepi va contestar que l'antic egipci no sabia en quin moment s'havien de collir les plantes i li va dictar un tractat (Sobre les plantes sotmeses als dotze signes del zodíac i al set planetes), amb el qual va fer-se famós com a metge. Tèssal també va preguntar a Asclepi si hi havia alguna planta que donés la immortalitat, i el déu li va respondre que moltes, però que no era bo que l'home les conegués. Asclepi va desaparèixer i va pujar al cel.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 295-297. ISBN 8481641618.

## Bibliografia

«Tèssal de Tral·les». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Andràgatos

Andràgatos (en llatí Andragathus, en grec antic Ἀνδράγαθος) fou un militar macedoni, al que Demetri Poliorcetes va encarregar el govern d'Amfípolis mentre ell anava a lluitar contra Pirros. Andràgatos traïdorament va entregar la ciutat a Lisímac de Tràcia l'any 287 aC, potser després de ser subornat, segons diu Poliè.

## Referències

* ↑ Andragathus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 170
# Lluís Marin i Tarroch

Lluís Marin i Tarroch (Andorra la Vella, Andorra, 12 d'octubre de 1988) és un surfista de neu andorrà especialista en snowboard cross.

## Carrera

El 2009, va començar la seva carrera al més alt nivell participant en la Copa del Món de Surf de Neu i en els seus primers campionats del món a Gangwoon, on va acabar cinquè. El 2010 es va classificar per als Jocs Olímpics de Vancouver on va ser designat portador de la bandera d'Andorra, no va poder classificar-se després d'haver caigut en una de les carreres i va acabar en el lloc 34è. Al febrer de 2012, va acabar cinquè a Muntanyes Blaves i al mes següent, va acabar tercer en Chiesa in Valmalenco, on va aconseguir el seu primer podi mundial.
El gener de 2014, es va lesionar l'espatlla en una cursa a Andorra, el que el va obligar a revisar les seves ambicions a la baixa per als Jocs Olímpics de Sotxi, on tenia l'esperança de guanyar la primera medalla olímpica per al seu país, va acabar el 25è de la competició, sent eliminat en la segona ronda.

## Referències

* ↑ Entrevista a Lluís Marin diari ARA (ara.ad), 13 de desembre del 2014.
* ↑ (anglès) La medalla d'Andorra espera a distància després de la lesió de Marin Arxivat 2014-08-19 a Wayback Machine. en wxerfm.com, 8 de febrer del 2014.

## Enllaços externs

* Lluís Marin i Tarroch a la base de dades de la Federació Internacional d'Esquí.
# Mikhaïl Bubennov

Mikhaïl Semiónovitx Bubennov (en rus Михаил Семёнович Бубеннов) (Vtoroie Polomoixnevo, krai de l'Altai, 21 de novembre de 1909 - Moscou, 3 d'octubre de 1983) fou un escriptor rus.
És autor de relats històrics amb una perspectiva ètica socialista que parteix d'una interpretació estereotipada del realisme socialista. Entre les seves obres cal destacar:
* Бессмертие (Bessmèrtie, 'La immortalitat', 1940).
* Белая берёза (Bèlaia berioza, 'El bedoll blanc', 1947-1952). La primera part va rebre el premi Stalin del 1948.
* Орлиная степь (Órlinaia step, 'L'estepa de l'àguila', 1959).
* Стремнина (Stremnina, 'Els ràpids', 1970).
* Зарницы красного лета (Zarnitsi kràsnogo letà, 'El llampegueig dels anys rojos', 1977).
* Светлая даль юности (Svètlaia dal iúnosti, 'La clara distància de la joventut', 1983).

## Premis i condecoracions

* Premi Stalin (1948)
* Orde de la Bandera Roja del Treball
* Orde de l'Amistat dels Pobles
* Orde de l'Estrella Roja
* Medalla al Valor

## Referències

* ↑ Transpedia
* ↑ Fragment a Google Books
* ↑ Sovietbooks
# Viñetas

Viñetas fou una revista de còmic dirigida per Joan Navarro entre 1982 i 1984. Va tenir una segona època com a publicació mixta d'articles i còmics, entre 1994 i 1995, publicada per l'editorial Glénat. La primera època va constar de només 4 números i un bolletí, mentre que la segona època va arribar a 14 números.

## Segona època (1994-1995)

"Viñetas" contenia articles i ressenyes de Jordi Costa, Jesús Cuadrado, Lorenzo Díaz, Ramón de España, Francisco Pérez Navarro o Antonio Trashorras, a part de les següents sèries:
| Números | Títol | Guió | Dibuix | Tipus |
| 1, 2, | Los desesperados | Michel Pirus | Mezzo | Sèrie |
| 1, 2, | | Micharmut | Micharmut | |
| 1, 2, | Las inefables aventuras de Vázquez, agente del fisco | Vázquez | Vázquez | |
| 1, 2, | Caracol, La matanza, | Cifré | Cifré | Còmic autoconclusiu |
| 1, 2, | Subespecies humanas, | Juan Bufill | Pere Joan | Poema il·lustrat |
| 1 | Eva Medusa: Yo, el amor | Antonio Segura | Ana Miralles | Sèrie |
| 1, 2, | Pastiches | Roger Brunel | Roger Brunel | |
| 1, 2, | Torpedo | Jordi Bernet | Enrique Sánchez Abulí | Sèrie |
| 2 | Baby Killer | Pérez + Tamayo | Pérez + Tamayo | |
| 4, 5, | La muerte de Makoki | Miguel Gallardo | Miguel Gallardo | |
| 5, 6, | Negras tormentas | Juan Antonio de Blas | Alfonso Font | Sèrie |
| 6, | El demonio del Caribe | Jean-Michel Charlier | Victor Hubinon | Sèrie francesa |
| 6, | McGuffin | Antoni Guiral | Fernando Rubio | Sèrie |
| 6, 7, | Roberto España y Manolín | Ignasi Vidal-Folch | Miguel Gallardo | Sèrie |
| 7, | Grandes anécdotas | Pep Brocal, Manel | Pep Brocal, Manel | Sèrie |
| 7, | Ralph Edisson | Sergio García | Sergio García | Sèrie |
| 8 a 12 | Black Deker | Fernando de Felipe | Fernando de Felipe | Sèrie |
| 12, | El silencio de Malka | Jorge Zentner | Rubén Pellejero | Sèrie |

## Referències

* ↑ Cuadrado (2000), p. 1304.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000.. Madrid: Ediciones Sinsentido/ Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
# Tàngara beccònica cellablanca

La tàngara beccònica cellablanca (Conirostrum ferrugineiventre) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de matoll obert i vessants amb arbres dels Andes, al sud del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara beccònica cellablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Arta Dade

Arta Dade (15 de març de 1953, Tirana, Albània) és una política albanesa. És membre del Parlament d'Albània pel Partit Socialista d'Albània des de 1997. Durant la seua carrera com a política ha sigut Ministra de Cultura i Ministra d'Exteriors, i la primera dona a ocupar aquest càrrec. Actualment és presidenta del Comitè de Política Exterior.
Es va llicenciar en Literatura anglesa per la Universitat de Tirana i va treballar com a professora a la universitat fins a 1997, quan va començar la seua carrera política. Al parlament representa al Comtat de Fier.

## Referències

* ↑ «PACE Member File» (en anglès). Assembly.coe.int. Arxivat de l'original el 2017-02-11. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ «Albanian Parlament - Chairwoman of Foreign Policy Committee, Mrs. Arta Dade receives the Minister for Dialogue of the Republic of Kosovo, Mrs. Edita Tahiri and the delegation accompanying her» (en anglès). Parlament.al, 14-11-2016. Arxivat de l'original el 2020-03-21. [Consulta: 17 agost 2019].
# Labeó

Labeó és el nom dels següents personatges:
* Quint Antisti Labeó, jurista romà
* Marc Antisti Labeó, jurista romà
* Catí Labeó, tribú de la plebs el 197 aC
* Claudi Labeó, notable batau
* Corneli Labeó, suposat escriptor romà
* Domici Labeó, escriptor de temes jurídics romà
* Quint Fabi Labeó cònsol el 183 aC
* Pomponi Labeó, governador de la província de Mèsia
* Titidi Labeó, pintor romà
# Lumbreras

Lumbreras és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana a Camero Nuevo, limitant el seu terme amb la província de Sòria. El municipi està enclavat en el Parc Natural Serra de Cebollera.

## Història

El primer esment de Lumbreras apareix en un privilegi d'Enric II de Castella en 1366 a Pedro Manrique de Lara en el qual li atorgava aquest municipi i els de Villoslada i Ortigosa pel seu recolzo en l'enfrontament contra Pere I el Cruel. Va viure la seva època d'esplendor en el segle xviii gràcies a la seva abundant cabanya d'ovelles merines, amb més de 70.000 caps, i a la seva indústria tèxtil, que sustentava bona part de l'exportació espanyola de llana a França i Anglaterra. Va pertànyer a les províncies de Burgos i de Soria fins a la creació en 1833 de la Província de Logronyo.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
Viccionari
# Ostracion cubicus

Ostracion cubicus és una espècie de peix de la família dels ostràcids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 45 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja algues, microorganismes, invertebrats (com ara, mol·luscs, porífers, poliquets, crustacis i foraminífers) i peixos.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 1-280 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental (incloent-hi la costa sud atlàntica de Sud-àfrica) fins a les Hawaii, les Tuamotu, les Illes Ryukyu i l'illa de Lord Howe.

## Costums

És un peix solitari.

## Referències

* ↑ «Ostracion cubicus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Garpe, K.C. i M.C. Öhman, 2003. Coral and fish distribution patterns in Mafia Island Marine Park, Tanzania: fish-habitat interactions. Hydrobiologia 498: 191-211.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# L-913

La L-913 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida.
És una carretera local que comença a la comarca de la Noguera i que mor just en entrar en la del Pallars Jussà.
Segueix, grosso modo, el traçat d'un camí obert al segle xiii pels monjos de Santa Maria de Meià per a enllaçar Vilanova i Santa Maria de Meià amb Llimiana i Tremp.
Té el seu origen a Vilanova de Meià i el seu final a prop de l'Hostal Roig, del terme de Gavet de la Conca, tot i que per pistes rurals habitualment en bon estat enllaça amb Llimiana i Tremp. Oficialment s'acaba en el punt quilomètric 8,5, però té perfecta continuïtat per una pista local asfaltada, carretera, de fet, que passa per l'Hostal Roig, Mata-solana, Sant Martí de Barcedana, Sant Cristòfol de la Vall i s'aboca en la carretera LV-9121 a prop de Llimiana.
S'inicia en el terme municipal de Vilanova de Meià i s'acaba en el de Gavet de la Conca. Són els dos únics municipis per on passa aquesta carretera. La longitud oficial d'aquesta carretera és de 8,5 km.
L'inici de la carretera és a Vilanova de Meià, a 596,9 m. alt., i el final, a les Forques, sota el Cinglo del Desferrador, de la Serra del Cucuc, prop de l'Hostal Roig, a 1.032,7. Per tant, en 11 quilòmetres de recorregut puja 435,8 m.

## Enllaços externs

* La L-913 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rasa de Cal Cases

La Rasa de Cal Cases és un torrent afluent per l'esquerra del Cardener (ja dins el pantà de Sant Ponç) que fa la primera part del seu curs pel terme municipal de Navès i la segona pel d'Olius.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa de Cal Cases passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Navès | 1.400 | 58,97% |
| Per l'interior del municipi d'Olius | 974 | 41,03% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Cal Cases està integrada per 7 cursos fluvials que sumen una longitud total de 5.773 m.

### Vessants

Vessants :
| | nombre de subsidiaris | Longitud total (en m.) |
| Vessant dret | 0 | 0 |
| Vessant esquerre | 6 | 3.399 |

### Distribució per termes municipals

Distribució municipal de la xarxa :
| Municipi | Longitud que hi transcorre |
| Navès | 4.799 m. |
| Olius | 974 m. |

## Enllaços externs

* Mapa de la seva conca

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Tàngara andina pitclara

La tàngara andina pitclara (Dubusia taeniata) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les espesures de bambú, arbusts i bosc humid des dels Andes de Colòmbia i oest de Veneçuela fins al nord-oest del Perú.

## Taxonomia

S'han reconegut tres subespècies dins aquest tàxon, però recentment i arran del Hoyo et Collar 2016, han estat considerades espècies de ple dret:
* Dubusia taeniata (sensu stricto) - tàngara andina pitclara.
* Dubusia carrikeri Wetmore, 1946 - tàngara andina de Carriker.
* Dubusia stictocephala Berlepsch et Stolzmann, 1894 - tàngara andina de capell estriat.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep; Collar, Nigel J; Christie, David A; Elliott, Andrew; Fishpool, Lincoln D C; Peter Boesman i Guy M. Kirwan (en anglès) HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Lynx Edicions [barcelona], 2, 2016 [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Tanagers and allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 14.1. [Consulta: 11 octubre 2024].
# Artabazos

Artabazos és el nom dels següents personatges:
# Lumbo

Lumbo és un petit centre pesquer de Moçambic, situat a la província de Nampula, junt al Canal de Moçambic. Es troba en una badia en la part més estreta del Canal de Moçambic. La seva economia es basa en la pesca, així com en la exportació d'anacards i fusta, així com del turisme, gràcies en part a la declaració de la Unesco com Patrimoni de la Humanitat de l'Illa de Moçambic, que es troba davant del port de Lumbo i des del qual surt el pont que uneix l'illa a terra. Lumbo podria ser considerada per tant la part continental de la històrica colònia portuguesa. Disposa de l'aeroport de Lumbo.

## Referències

* ↑ Lumbo a Lonely Planet Zambia, Mozambique & Malawi
# Saliceto

Saliceto (en cors U Salicetu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 47 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 72 | 85 | 71 | 69 | 52 | 47 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Roland Rinaldi | | |

## Personatges il·lustres

* Christophe Saliceti (1757-1809)