OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 16PF

El 16PF és un prova de personalitat d'àmplia aplicació i que des de la seva creació per Raymond Cattell, el 1949, ha patit cinc modificacions (la versió actual és del 1993). El seu nom ve perquè mesura la puntuació de l'individu en setze trets de la seva personalitat (que, després, es poden agrupar en cinc grans grups per definir el seu caràcter), obtinguda mitjançant un qüestionari d'elecció múltiple; la majoria de preguntes al·ludeixen a una situació quotidiana i una possible resposta; així, s'eviten parcialment les manipulacions que sorgeixen quan es pregunta a l'individu directament per com es veu o com és. S'usa especialment en les escoles i per a l'orientació vocacional.
La prova dona puntuacions per als següents trets de la personalitat:
* Calidesa: una persona amb altes puntuacions és participativa i atenta, mentre que una amb baixa puntuació és més distant,
* Racionalitat: mesura si l'individu aprèn ràpidament, té un alt quocient intel·lectual i capacitat d'abstracció i tendeix a guiar-se per la raó o no,
* Estabilitat emocional,
* Dominància: prediu si una persona és agressiva i amb tendència al lideratge o submisa i amb tendència a evitar el conflicte,
* Vivacitat: una alta puntuació indica espontaneïtat i entusiasme mentre que un baix percentatge és propi de persones serioses, prudents o callades,
* Consciència: mesura el grau de compliment de la norma i el sentit del deure,
* Extraversió,
* Sensibilitat: les puntuacions elevades s'associen a individus que miren l'estètica, que són emotius i intuïtius, enfront dels més pragmàtics, racionals i poc propensos al sentit figurat,
* confiança,
* imaginació,
* Privadesa: les persones amb alta privadesa són reservades, diplomàtiques, polides i discretes, mentre que les que tenen poca privadesa acostumen a ser més innocents, senzilles i obertes,
* Aprensió: una alta aprensió és sinònim de preocupacions, inseguretats o sentiment de culpa,
* Predisposició al canvi,
* Autosuficiència: l'individu autosuficient confia en els seus propis recursos i no té por a la solitud, enfront del qui depèn més dels altres i la seva opinió,
* Perfeccionisme,
* Tensió: la persona amb una puntuació elevada és impacient, acumula ansietat i pot caure en la frustració, i en canvi els que tenen poca tensió són més pacients, actuen lentament i són tranquils.
Tothom té en major o menor mesura aquests trets, la combinació dels més dominants amb els menys desenvolupats és el que fa diferenciar la manera de ser.

## Referències

* ↑ Ashton, Michael. Individual Differences and Personality (en anglès). 2a. Elsevier, 2013. DOI https://doi.org/10.1016/B978-0-12-416009-5.00002-5.
* ↑ «What is the 16PF Questionnaire?» (en anglès). TraitForward. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «16 PF Personality Test - Meaning, Importance, Factors & Example» (en anglès). MBASkool. [Consulta: 2 agost 2023].
# Abu-l-Abbàs Abd-Al·lah ibn al-Mútazz

Abu-l-Abbàs Abd-Al·lah ibn al-Mútazz (àrab: أبو العباس عبد الله بن المعتز بالله, Abū l-ʿAbbās ʿAbd Allāh b. al-Muʿtazz bi-Llāh), més conegut simplement com a Ibn al-Mútazz (Samarra, 1 de novembre de 861 - Bagdad, 17 de desembre de 908), fou un príncep i poeta abbàssida que fou califa durant unes hores el desembre del 908 amb el nom d'al-Múntassif. Era net d'al-Mutawàkkil (†861) i de Kabiha i fill d'al-Mútazz (†869) i d'una dona probablement romana d'Orient. Va rebre una curosa educació i, en no tenir aspiracions polítiques, es va donar a la bona vida i a la poesia, en la que fou un personatge notable.
A la mort d'al-Muktafí (908) va participar en les intrigues de la cort, i a la proclamació del seu jove germà Jàfar (de 13 anys) conegut com al-Múqtadir (agost del 908) va entrar en un complot format per un grup d'oficials, jutges i funcionaris del govern oposats al nou califa que van oferir proclamar Ibn al-Mútazz com a califa. Aquest hi va donar el vistiplau amb la condició que no hi hagués vessament de sang. El visir al-Abbàs ibn al-Hàssan al-Jarjaraí oposat al complot, fou assassinat (17 de desembre del 908) i tot seguit Ibn al-Mútazz fou proclamat califa amb el nom de regne d'al-Múntassif. Però la guàrdia del califa va oposar una forta resistència als colpistes i després de rebutjar l'atac a palau van passar al contraatac cap a la casa d'Ibn al-Mútazz on aquest es trobava reunit amb els principals líders del cop. Els colpistes es van desbandar. Ibn al-Mútazz es va amagar a una casa de Bagdad però fou descobert i executat. Fou conegut com «el califa d'un dia».

## Bibliografia

* Abu l-Abbas Abd Allah ibn al-Mutazz, Diwan, Beirut 1961, ed. Karam al-Bustani.
* Miskawayh, The eclipse of the Abbasid caliphate, Oxford 1920-1921
# Divisions administratives de Nauru

Nauru és una illa-estat de l'oceà Pacífic. És l'únic país al món que no té una capital oficial, però Yaren és el centre més important, on és el govern.
Altres ciutats importants són Aiwo i Denigomodu.
L'illa es divideix administrativament en 14 districtes:
| Aiwo Anabar Anetan Anibare Baiti Boe Buada | Denigomodu Ewa Ijuw Meneng Nibok Uaboe Yaren |
Pel que fa a les eleccions, els districtes s'agrupen en 8 circumscripcions:
| Aiwo Anabar Anetan Boe | Buada Meneng Ubenide Yaren |
# Abebe Bikila

Abebe Bikila (7 d'agost, 1932 – 25 d'octubre, 1973) fou un atleta d'Etiòpia que participava en proves de marató.

## Biografia

Abebe Bikila va néixer el 7 d'agost del 1932 al poble de Jato, a 9 quilòmetres de la ciutat de Mendida, Etiòpia. Un entrenador finlandès contractat pel govern del país, Onni Niskanen, es fixà en Bikila. Fou inclòs a l'equip que participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) al darrer moment en substitució de Wami Biratu, que s'havia lesionat.
Cap de les sabatilles del patrocinador Adidas li anaven bé a Bikila de manera que Bikila decidí córrer descalç, igual com acostumava a entrenar. Abebe fou el primer que passà per la línia d'arribada situada a l'Arc de Constantí, als afores del Colosseu, superant el marroquí Rhadi Ben Abdesselam, amb un temps de 2:15:16.2. Fou el primer africà a guanyar una medalla d'or olímpica. En el seu retorn a Etiòpia fou tractat com un heroi. L'emperador Haile Selassie el premià amb l'Estrella d'Etiòpia.
L'any 1961 guanyà diverses maratons arreu. Entre octubre de 1961 i abril de 1963 no va competir en cap marató internacional. El 1963 participà en la Marató de Boston on acabà 5è, l'única marató que va acabar i no va guanyar. No tornar a córrer cap marató fins a la d'Addis Abeba el 1964 que guanyà amb un temps de 2:23:14.
40 dies abans dels Jocs de Tòquio 1964, Bikila patí un atac d'apendicítis aguda. Malgrat això es recuperà i va poder competir a la marató, aquest cop ben calçat amb uns esportius marca Asics. Guanyà la marató amb un nou rècord del món de 2:12:11:2, 4 minuts i 8 segons abans que el segon classificat Basil Heatley de Gran Bretanya. Fou el primer atleta en la història capaç de guanyar dues maratons olímpiques.
Participà de nou als Jocs de Mèxic 1968, però aquest cop abandonà la cursa al quilòmetre 17 per una lesió al seu genoll dret. El seu amic i company Mamo Wolde en fou el vencedor.
L'octubre de 1973 Bikila va morir a Addis Ababa a l'edat de 41 anys a causa d'una hemorràgia cerebral, relacionada amb un accident que havia sofert 4 anys abans. Al seu enterrament hi van assistir 65.000 persones.
Un estadi a Addis Abeba ha estat batejat amb el seu nom.

## Referències

* ↑ The Olympic Marathon by Martin and Gynn, ISBN 0-88011-969-1
* ↑ Barefoot Runner by Rambali, ISBN 1-85242-904-6
* ↑ DatabaseOlympics profile
# Dendropsophus joannae

Dendropsophus joannae és una espècie de granota que viu a Bolívia.

## Referències

* Reichle, S., De la Riva, I. & Köhler, J. 2004. Dendropsophus joannae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Dendropsophus limai

Dendropsophus limai és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Potsch de Carvalho-e-Silva, S. & Rodrigues, M.T. 2004. Dendropsophus limai. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Dendropsophus koechlini

Dendropsophus koechlini és una espècie de granota que viu a Bolívia, el Brasil, Perú i, possiblement també, Colòmbia.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C. & Angulo, A. 2004. Dendropsophus koechlini. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Dolabel·la

Dolabel·la (Dolabella) és el nom dels següents personatges:
# Adh-Dhàhir

Zàhir o Dhàhir és el nom dels següents personatges:
* Abd-adh-Dhàhir (nom), nom masculí teòfor àrab islàmic
* Adh-Dhàhir, califa abbàssida de Bagdad (1225-1226)
* Adh-Dhàhir (1005 - 1036), califa fatimita al Caire (1021-1036)
* Al-Màlik al-Zàhir Bàybars I dit «el Ballester», sultà mameluc bahrita (1260-1277)
* Al-Màlik al-Zàhir Barquq, sultà mameluc burjita (1382-1389 i 1390-1399)
* Adh-Dhàhir Tàtar, sultà mameluc burjita (1421)
* Adh-Dhàhir Jàqmaq (segons la pronúncia turca, Čakmak), sultà mameluc burjita (1438-1453).
* Al-Màlik adh-Dhàhir Khúixqadam, sultà mameluc burjita (1461-1467)
* Adh-Dhàhir Yalbay, sultà mameluc burjita (1467-1468)
* Adh-Dhàhir Timurbughà, sultà mameluc burjita (1468)
* Adh-Dhàhir Qànsawh, sultà mameluc burjita (1498-1499)
* Al-Màlik adh-Dhàhir Salah al-Din, emir tahírida del Iemen
* Adh-Dhàhir ibn Salah-ad-Din, emir aibuta d'Alep (1186-1216).
* Zahir al-din Muhàmmad, anomenat Baber o Babur
# Adh-Dhàhir Jàqmaq

Al-Màlik adh-Dhàhir Sayf-ad-Din Jàqmaq —àrab: الملك الظاهر سيف الدين جقمق, al-Malik aẓ-Ẓāhir Sayf ad-Dīn Jaqmaq; turc: Çakmak—, més conegut simplement com a adh-Dhàhir Jàqmaq o Jàqmaq o, segons la pronúncia turca, Čakmak (c. 1372-1453), soldà mameluc de la branca burjita (1438-1453).
Era un antic mameluc del sultà Barquq i va ascendir a poc a poc fins que sota el sultà Barsbay (1422-1438) va arribar a camarlenc (president del tribunal administratiu) i més tard atabeg (cap de l'exèrcit). A la mort de Barsbay aquest el va designar regent del seu fill menor al-Màlik al-Aziz Yússuf. Les disputes entre els cossos de mamelucs formats pels sultans Barquq, an-Nàssir Fàraj, al-Muàyyad Xaykh i Barsbay, van obligar a Čakmak a agafar directament el poder, i va deposar al jove Yússuf que va quedar empresonat a la ciutadella; Yússuf va poder fugir però fou capturat i enviat a Alexandria en residència vigilada. Els governadors de Damasc i d'Alep que havien donat suport a la reclamació al tron de Yússuf, foren derrotats militarment i executats. Després del 1439 Čakmak va gaudir del poder sense oposició.
Amb la justificació de combatre els pirates de la Mediterrània, va enviar vaixells a Xipre i a Rodes, però en aquesta illa els egipcis foren derrotats pels cavallers de Sant Joan. Nous atacs a Rodes es van produir el 1442 i el 1444 que igualment foren rebutjats, i finalment va signar la pau amb els cavallers.
Va estar amb pau amb els diversos prínceps musulmans i fins i tot va autoritzar al timúrida Xah Rukh (fill de Tamerlà) a posar un tapís a la Kaaba que fins aleshores era privilegi dels sultans egipcis. Un incident en què el poble, que odiava als mongols, va atacar una ambaixada timúrida de la que feia part una de les vídues de Tamerlà, no va tenir conseqüències. També va tenir bones relacions amb els otomans i altres emirs de l'Àsia Menor. Va establir diverses normatives per fer front als problemes que causaven els monopolis de l'estat, perjudicant especialment a cristians i jueus. Era un home pietós i estalviador i només gastava diners en els savis, pagant fortes quantitats per alguns llibres.
El 1453, abans de morir, quan tenia més de 80 anys, va fer jurar com a successor al seu fill Uthman, al que el califa va confirmar com a sultà. Va morir poc després i el seu enterrament fou una gran mostra de dol.

## Bibliografia

* Wiet, Historie de la Nation égyptienne
* André Clot, L'Égypte des Mamelouks 1250-1517. L'empire des esclaves
# Domingo Mora

Domingo Mora (Barcelona, 1840 - San Francisco, 1911) fou un escultor català establert als Estats Units d'Amèrica. Actiu uns anys a l'Equador, fou cridat als Estats Units per Augustus Saint-Gaudens el 1878. Treballà com escultor i dissenyador a Nova York -on va fer els relleus de la façana de l'antic Metropolitan Opera House, ara derruït-, Boston, San Francisco, etc. Sovint la seva obra va ser aplicada a l'arquitectura, i treballà també en ceràmica aplicada. Malgrat arrelar-se del tot als Estats Units no va desatendre les seves relacions amb la cultura catalana, i va ser un dels col·laboradors gràfics més fidels de la revista en català editada als EUA "La Llumanera de Nova York (1874-81)".
Els seus fils F. Luis Mora (1874-1940) i Jo Mora (Joseph Jacinto Mora) (1876-1947) foren igualment destacats artistes nord-americans.

## Fonts

* Francesc Fontbona, Del Neoclassicisme a la Restauració, Història de l'Art Català, Edicions 62, Barcelona 1983.
* Domingo Mora
# Domingo Morelló Segura

Domingo Morelló Segura fou un terratinent i polític valencià, alcalde d'Alacant a mitjans del segle xix.
Tenia possessions a Mutxamel i Sant Joan d'Alacant. En 1820 fou comandant de la Milícia Nacional i fou regidor d'Alacant en 1823. Milità al Partit Moderat i fou tinent d'alcalde en 1840-1841, recaptador general de contribucions provincials i alcalde d'Alacant en 1854. El seu mandat va durar només uns mesos, ja que fou destituït arran de la vicalvarada, i fou substituït pel progressista Manuel Carreras Amérigo. El 1856-1857 fou diputat de la Diputació d'Alacant pel districte de Villena, però cessà per continuar com a recaptador general de contribucions. Des de 1862 es va dedicar a fer de banquer. El 1875 fou novament diputat provincial de la Diputació d'Alacant

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.386. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Rafael Pascual del Pobil Estellés | Alcalde d'Alacant 1854-1854 | Succeït per: Manuel Carreras Amérigo |
# Acanthoplesiops hiatti

Acanthoplesiops hiatti és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes present a les Filipines, les Illes Moluques, el sud del Japó (Illes Izu) i les Illes Marshall. Els mascles poden assolir els 2,4 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
# Dom Antônio Reis

Dom Antônio Reis és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: Dom Antônio Reis, Parque Residencial Dom Antonio Reis, Seminário São José.
| Nossa Senhora Medianeira Uglione Urlândia | Nossa Senhora Medianeira / Cerrito | Cerrito |
| Urlândia | | Cerrito |
| Urlândia | Urlândia / Lorenzi / Tomazetti | Cerrito Tomazetti |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Dom za vešanje

Dom za vešanje és una pel·lícula iugoslava de 1988, dirigida pel serbi Emir Kusturica. Filmada en romaní, explica la història de Perhan, un jove gitano amb poders de telequinesi que és enganyat perquè participi en el submón de la petita delinqüència. És considerada una de les millors pel·lícules de Kusturica, per la qual va rebre el Premi a la millor direcció del Festival de Canes de 1998.
Ha estat coneguda internacionalment pel nom amb què fou presentada a Canes en francès, Le Temps des Gitans, i pel títol internacional en anglès, Time of the Gypsies ('El temps dels gitanos'), convenientment traduïda a les diverses llengües, ja que el títol original serbi significa 'La casa dels penjats'. No ha estat doblada al català.

## Argument

Perhan és un gitano. Fill natural d'un soldat i d'una zíngara, és educat, amb la seva germana minusvàlida, per la seva àvia en un barri de barraques de Skopje, a Macedònia (avui, Macedònia del Nord). La vida de la família s'organitza al voltant d'un acordió, d'un gall dindi i d'un oncle espavilat. Perhan s'enamora de la filla de la veïna i decideix guanyar molts diners per obtenir el dret de casar-s'hi. Entra al clan d'Ahmed i porta una existència feta de «bricolatges», de maquinacions i de tràfic de nens. Perhan es troba a partir d'aleshores pres dins un món que no vol. Almenys li queda l'amor. El seu destí sembla tot traçat, dramàtic, sense esperança de redempció, però Perhan s'agafa a la vida per pur orgull. Caurà de molt amunt: el somni europeu és lluny i continua sent inaccessible. Els gitanos són condemnats a sofrir i a errar, però amb dignitat...

## Repartiment

* Davor Dujmović: Perhan
* Bora Todorović: Ahmed
* Ljubica Adžović: Hatidža (l'àvia)
* Husnija Hasimović: Merdžan (l'oncle)
* Sinolička Trpkova: Azra (la xicota d'en Perhan)

## Curiositats sobre la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula va ser una de les primeres gairebé completament rodada en romaní, la llengua dels gitanos.
* El viatge que fa Perhan travessa tot Iugoslàvia: marxa de Skopje, travessa Macedònia i després és a Kosovo, on Ahmed compra Irfan (el pare d'Irfan porta el barret albanès). Passen llavors a Sèrbia, després a Bòsnia i Hercegovina (el xofer del taxi és de Brčko, al nord de Bòsnia). Arriben llavors a Croàcia per la cèlebre autopista de la Fraternitat i de la Unitat (Belgrad-Zagreb), construïda per Tito després de la Segona Guerra Mundial, i on es veu l'aparició de la mare. Finalment arriben a l'hospital de Ljubljana, a Eslovènia.
* Emir Kusturica va posar en escena una versió d'aquesta pel·lícula per a l'Òpera Nacional de París el juny de 2007, definida per ell mateix com una òpera punk.

## Premis

* Premi a la millor direcció al Festival de Canes de 1989.

## Referències

* ↑ Castillón, Xavier. Kusturica porta aires de Sarajevo al festival gironí La Diada, El Punt, 1 de setembre de 2009 (accés 17-12-09)
* ↑ Emir Kusturica, Biografia del director a IMDb.
* ↑ Títol de la pel·lícula en altres llengües, a IMDb.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a IMDb (anglès).
* Pàgina de la pel·lícula a AllMovie (anglès).
# Dom Constantino

Dom Constantino fou el fill menor d'edat del rei Ethirimana Cinkam, posat al tron a la mort del pare com a titella portuguès sota regència del pro-portuguès Paddilarasan Arasakesari Pandaram, del regne de Jaffna el 1617; després de la usurpació de Cankili II (1617-1619) va ser reconegut pels portuguesos fins a 1624 quan el regne fou suprimit i al seu front el va succeir Filipe de Oliveira com a capità major.

## Referències

* ↑ «Jaffna and its crown jewels». The Nation.lk. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013. [Consulta: 2 desembre 2013].
# Across the Great Divide Tour (DVD)

Across the Great Divide Tour és un DVD en directe publicat l'1 de desembre de 2007 per les bandes australianes Powderfinger i Silverchair. Els vídeos mostren el material gravat durant la gira nacional que van realitzar els dos grups conjuntament i que es va titular Across the Great Divide tour. El DVD també inclou un documental de 90 minuts titulat Behind the Great Divide sobre els membres dels dos grups durant els concerts i diferents esdeveniments inclosos en la gira.
Amb més de 30.000 unitats venudes, fou certificat amb doble disc de platí a Austràlia. El 19 d'octubre de 2008, el DVD fou guardonat amb el premi de millor DVD musical en els premis ARIA Awards.

## Llista de cançons

Els dos primers inclouen una galeria de fotografies preses en un concert a Melbourne.

### Powderfinger show

* "Head Up in the Clouds"
* "Waiting for the Sun"
* "Lost and Running"
* "Nobody Sees"
* "Love Your Way"
* "Thrilloilogy"
* "I Don't Remember"
* "Already Gone"
* "Who Really Cares (Featuring the Sound of Insanity)"
* "The Crux"
* "Black Tears"
* "These Days"
* "My Happiness"
* "Bless My Soul"
* "Sunsets"
* "(Baby I've Got You) On My Mind"
* "Substitute" − cançó original de The Who que ambdues bandes van versionar en directe.

### Silverchair show

* "Young Modern Station"
* "Israel's Son"
* "Emotion Sickness"
* "Without You"
* "Reflections of a Sound"
* "Insomnia"
* "Ana's Song (Open Fire)"
* "Those Thieving Birds (Part 1)/Strange Behaviour/Those Thieving Birds (Part 2)"
* "The Greatest View"
* "Luv Your Life"
* "Straight Lines"
* "The Door"
* "Mind Reader"
* "If You Keep Losing Sleep"
* "Freak"
* "Substitute"

### Documental

El documental es titula Behind the Great Divide
* "Two Bands"
* "Hello Newcastle"
* "This Is Very Exciting Stuff"
* "You Might Need The Wide Lens"
* "Shambolic Jam"
* "A Four Nugget Experience"
* "Curse Your Stormy Weather"
* "Jake You Took Us The Long Way"
* "That's My Favourite Tambourine"
* "They Were So Much Better Than Shelbyville"
* "Bye Everyone, Thanks For Coming"
* "That Will Never Make the DVD"

## Personal
### Silverchair

* Daniel Johns – cantant, guitarra
* Ben Gillies – bateria, percussió
* Chris Joannou – baix

#### Músics addicionals

* Paul Mac
* Adam Sofo

### Powderfinger

* Bernard Fanning – cantant, guitarra
* Darren Middleton – guitarra, veus addicionals
* Ian Haug – guitarra, veus addicionals
* John Collins – baix
* Jon Coghill – bateria, percussió

#### Músics addicionals

* Lachlan Doley

### Behind The Great Divide

* Jade Skelly – productor i director

### Producció DVD

* Cameron Barnett – director
* Peter Fowler – director
* Victoria Conners-Bell – productor

## Referències

* ↑ «ARIA Charts - Accreditations - 2007 DVD» (en anglès). ARIA. [Consulta: 8 abril 2010].
* ↑ «2008: 22nd Annual ARIA Awards» (en anglès). ARIA. Arxivat de l'original el 2009-08-13. [Consulta: 8 abril 2010].

## Enllaços externs

* PVC Live Arxivat 2009-11-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Acrossocheilus beijiangensis

Acrossocheilus beijiangensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Oshima, M. 1919. Contributions to the study of the fresh water fishes of the island of Formosa. Ann. Carnegie Mus. v. 12 (núms. 2-4): 169-328, Pls. 48-53.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, X., J.-H. Pan, Z. Liu i D. Liang, 1991. Barbinae. p. 136-167. A J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds.) The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.-W., R.-D. Lin, Q.-X. Chen, X.-L. Chen & M.-Q. He. 1977. Barbinae. Pp. 229-394. A: Wu, H.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. People's Press, Shanghai [ref. 12558]. Cyprinids China.